ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.08.08 р.
Справа № 1/93

за позовом: Приватного підприємця
ОСОБА_1м.Донецьк

до відповідача: Спільного
українсько-німецького підприємства “Інтерра” у формі товариства з обмеженою
відповідальністю  с. Новогнатівка
Волноваського району Донецької області

про стягнення  36 000 грн. 00 коп.

Суддя                                    Азарова З. П.

При секретарі судового
засідання:  Єжель С.А.

За участю представників
сторін:

Від позивача  -
ОСОБА_1.

Від відповідача -  Синявський В.І. - представник

СУТЬ СПРАВИ:                                       В
судових засіданнях оголошу-

вались перерви

Приватний підприємець ОСОБА_2
звернулася з позовом до Спільного українсько-німецького підприємства “Інтерра”
у формі товариства з обмеженою відповідальністю
с. Новогнатівка Волноваського району Донецької області про стягнення
збитків в сумі 36 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування своїх вимог
позивачем надані копії: договору на виконання аудиторських перевірок на
супутніх аудиту послуг від 12.09.2005р., свідоцтва (серія НОМЕР_1) про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1ІНН НОМЕР_2 та свідоцтва НОМЕР_3
аудитор ОСОБА_2, свідоцтва про зміну прізвища, свідоцтва про сплату єдиного
податку серія НОМЕР_4, листа № 104/04 про розірвання договору б/н від
12.09.2005р., постанови Вищого господарського суду по справі № 35/211 від
25.04.2007р., рішення господарського суду Донецької області по справі № 35/211
від 08.12.2006р., витягу з реєстру аудиторських фірм та аудиторів, факсокопії
від 03.07.2006р. з факсу 51187 Аудиторського висновку № 01/ав від
01.03.2006р., ухвали Апеляційного суду Донецької області від 12.11.2007р.,
паспорту НОМЕР_5 та оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру № 262914
ТОВ ТА “Паспорт плюс”, оригінали квитанцій Ощадбанку № 57,58,59, оригінали
квитанцій Ощадбанку на суми 20 грн. 94 коп., 20 грн. 40 коп., 340 грн.,
оригінал страхового полісу серії НОМЕР_6, оригінал квитка серії НОМЕР_7,
оригінали квитків Київ-Прага-Дюссельдорф-Прага-Київ та оригінал касового чеку ЗАТ
“Гамалія”, шенгельська віза у паспорті НОМЕР_8 з 25.06.2006р. по 25.07.2006р.,
оригінал проїздного документу НОМЕР_9 Київ-Донецьк від 30.06.2006р., переклад
доручення від 18.05.2005р. фірми “Зігфрид Якоб Металверке ГмбХ и Ко. КГ”, листа
до АПУ N121/05 від 15.05.2006р., оригінал квитка серії НОМЕР_10, НОМЕР_11,
листа №2-450 від 06.06.2006р., оригінал проїздного документа НОМЕР_12 та
фіскального чека на 15 грн. та квитанції 10АР №209632, листа №2-583 від
06.11.2006р., витягу з Рішення АПУ № 171/7 від 19.01.2007р., листаОСОБА_3. до
Президента Ющенка В.А., оригінал проїздного документа НОМЕР_13, НОМЕР_14 та
фіскального чека, копія позовної заяви № 136/05 від 23.05.2006р., розрахунок
додатково понесених матеріальних витрат.

Відповідач позов не визнав  та вважає, що провадження у справі слід
припинити, оскільки з позовом звернулася особа, яка не зареєстрована в якості
суб'єкта підприємницької діяльності.

Позивач заявив клопотання про
залучення до справи додаткових доказів та здійснення фіксації судового процесу
за допомогою технічних засобів. Клопотання задоволено.

Враховуючи пояснення представника
відповідача, в судовому засіданні оголошено перерву, після якої позивач надав
розрахунок позовної суми, яка складається з додаткових витрат, неотриманої
вигоди та моральної шкоди. Заявою від 01.08.2008р. позивач визначив позовні
вимоги в сумі збитків 20 064 грн. 33 коп. та моральної шкоди 15 935 грн. 67
коп. Заява не прийнята судом, оскільки вона протиречить статті 22
Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає, що позивач
вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову,
збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір
позовних вимог. Проте, позивач заявив додаткові вимоги, які не були заявлені у позовній
заяві.

В розумінні статті 22
Господарського процесуального кодексу України під збільшенням розміру позовних
вимог слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено
у позовній заяві. Тому збільшення розміру позовних вимог не може бути пов'язано
з пред'явленням додаткових позовних вимог, про які не йшлося в позовній заяві.
Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач визначив, що всі судові
розгляди та розв'язання конфліктної ситуації призвело до додаткових витрат не
менш 93 691 грн. 69 коп. і позивачу спричинена моральна шкода в сумі 50 000
грн. 00 коп. Проте в резолютивній частині позовної заяви позивач просить
стягнути збитки, а не взагалі шкоду та збитки. Отже справа порушена за позовною
заявою про стягнення збитків на підставі ст.ст. 610, 623 Цивільного кодексу
України. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду
передбачаються статтею 1167 вказаного кодексу, а тому вони є додатковими
вимогами і судом не приймаються до розгляду.

04.08.2008р. позивач надав пояснення
на відзив відповідача та докази, що фізична особа ОСОБА_2. змінила прізвище та
зареєстрована як ОСОБА_1. в якості суб'єкта підприємницької діяльності, тому
просить вважати позивачем суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1. Суд врахував
вказані докази і позивачем вважається ОСОБА_1.

В судових засіданнях оголошувались
перерви для надання додаткових доказів.

19.08.2008р. позивач надав додаткові
докази та розрахунок позову, в якому сума збитків становить 36 000 грн. 00
коп., у тому числі 7 023 грн. 51 коп. витрати на виїзд до Німеччини та 794 грн.
10 коп. збитки від конфліктної ситуації по анулюванню сертифіката аудитора та
28 182 грн. 39 коп. збитки від неотриманої вигоди у зв'язку з зупиненням дії
сертифіката. Позовні вимоги розглядаються за вказаною заявою.

Відповідач надав додаткові пояснення
та додаткові докази.

Розглянувши  матеріали
справи,  додатково надані докази,
заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд  встановив,
що 12.09.2005р. між сторонами був укладений договір на виконання
аудиторських перевірок і супутніх аудиту послуг, відповідно до якого замовник
(відповідач) доручив, а виконавець (позивач) прийняв обов'язки надати
аудиторські послуги у строки і по питанням, обумовленим сторонами у “Технічному
Завданні”, оформленому додатком до даного договору, який є його невід'ємною
частиною. Розділом 5 договору сторони передбачили відповідальність сторін.

Позивач вважає, що відповідачем
порушені умови договору, у зв'язку з чим у нього виникли збитки, тому згідно п.
5.12 та 7.6 договору він пред'явив позов. В розмір збитків позивач включив
згідно розрахунку збитки, які виникли у зв'язку з вирішенням конфліктної
ситуації по аналюванню сертифікату Аудиторською палатою України та упущену
вигоду у зв'язку з зупиненням дії сертифікату.

В силу статті 16 Цивільного кодексу
України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування
збитків.

На підставі ст. ст. 610, 611
Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне
виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки,
встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання
внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ч. 1,2 статті 623
Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Крім того згідно статті 22
вказаного кодексу збитками є:

1)          втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкод-

дженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки);

2)          доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена
вигода).

Стаття 25 Господарського кодексу
України визначає, що до скла-

ду збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:
вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до
вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою
стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала
збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання
другою стороною.

Відшкодування збитків - це міра
відповідальності за правопорушення. Тому її застосування можливо лише при
наявності підстави відповідальності. Особа, яка вимагає відшкодування збитків,
повинна доказати факт порушення, наявність і розмір збитків, причинний зв'язок
між порушенням та збитками.

За приписами статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона  посилається, як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Позивач в підтвердження порушень
відповідачем договірних зобов'язань посилається на пред'явлення відповідачем
позову про стягнення з нього збитків в сумі 36 000 грн., у зв'язку з чим
порушена справа № 35/211. За вказаним позовом в задоволенні позову було
відмовлено, але відповідач розповсюджував недостовірну інформацію до
Аудиторської палати України. Рішенням вказаної палати від 19.01.2007р. була
призупинена чинність сертифікату аудитора, яким є позивач. Тому прибуток
позивача не був отриманий, що є збитком. Проте відповідно до п. 2 ст. 623
Цивільного кодексу України на кредитора покладається обов'язок доказати розмір
збитків, завданих йому порушенням зобов'язань. При цьому кредитор має не лише
точно підрахувати розмір заподіяних йому збитків, але й підтвердити їх
документально. Позивач в обґрунтування упущеної вигоди в порушення статтей 33,
34 Господарського процесуального кодексу України не надав доказів в
обґрунтування упущеної вигоди. При пред'явленні вимог про упущену вигоду
кредитор повинен довести, що доходи не є абстрактними, а дійсно були би ним
отримані у разі неналежного виконання боржником своїх обов'язків. Позивач не
довів в чому полягає неналежне виконання договірних обов'язків відповідачем, в
той час як причина зупинення дії сертифікату аудитора вказана в рішенні
Аудиторської палати України № 171/7 від 19.01.2007:  зупинення чинності сертифіката аудитора
ОСОБА_1. застосовано за неналежне виконання професійних обов'язків. Позивач не
довів факт спростування або скасування вказаного рішення. Таким чином, у суду
відсутні підстави для покладення відповідальності у виді упущеної вигоди
позивача на Спільне українсько-німецьке підприємство “Інтерра” (відповідача).

Щодо збитків, які виникли внаслідок
вирішення конфліктної ситуації, то позивач надав копії документів, які
свідчать, що ним понесені додаткові витрати на відрядження до Німеччини та до
міста Києва.

Разом з тим з наданих квитків на
проїзд до міста Києва вбачається, що аудитор ОСОБА_1. була викликана до
Аудиторської палати України на засідання дисциплінарної комісії 27.07.2006р. та
30.11.2006р. Рішенням вказаної палати № 171/7 від 19.01.2007р. було застосовано
зупинення чинності сертифіката аудитора на 6 місяців за неналежне виконання
професійних обов'язків, а тому неможливо вважати, що витрати за проїзд до міста
Київа здійснені з вини відповідача.

Позивачем надані проїздні та інші
документи, які свідчать про виїзд позивача до м. Київа для участі у судових
засіданнях з розгляду касаційної скарги по справі № 35/211. Проте, як
вбачається з ухвали Вищого господарського суду України від 10.04.2007р. розгляд
касаційної скарги Спільного українсько-німецького підприємства “Інтерра” по
вказаній справі було призначено на 25.04.2007р. Вказана ухвала не містить
вимоги про обов'язкову присутність на засіданні. В ній було зазначено, що
нез'явлення уповноважених представників сторін в судове засідання не
перешкоджає розгляду справи. Крім того участь у судовому засіданні неможливо
ототожнювати з врегулюванням конфліктної ситуації, пов'язаної з зупиненням дії
сертифікату аудитора.

Щодо витрат, пов'язаних з виїздом до
Німеччини для врегулювання конфліктної ситуації, то позивач пояснив, що
вказаний виїзд був пов'язаний з передачею аудиторського висновку засновникам
спільного підприємства, які знаходяться у Німеччині. Однак розділом 3
укладеного договору сторони визначили порядок здачі та приймання робіт. Так,
пунктом 3.3 договору сторони передбачили, що передача результатів виконаних
робіт здійснюється виконавцем безпосередньо за підписом замовника, поштою
(замовленим листом, електронною поштою) або факсом тільки після повністю
проведених розрахунків. Позивач посилається, що відповідач відмовився від
прийняття виконаної роботи. Разом з тим, до позовної заяви наданий
додаток-аудиторський висновок незалежного аудитора ОСОБА_1. від 01.03.2006р.,
на якому є позначка про те, що висновок отримав 10.05.2006р. ОСОБА_4. Посада
зазначеної особи не вказана і підпис не завірений печаткою підприємства.
Позивач пояснив, що вказана особа була генеральним директором підприємства, але
це пояснення спростовується рішенням Калінінського районного суду м. Донецька
від 11.10.2006р., яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 15.01.2007р.

Проте аудитор вважає, що висновок був
переданий замовнику, але при його передачі аудитор (виконавець за договором)
діяв всупереч умовам договору. Якщо б була відмова від прийняття звіту,
висновку за договором, то слід було б керуватися пунктами 3.4 - 3.6 договору, а
відтак виникнення конфліктної ситуації за вказаним договором не вбачається.

Позивач не надав доказів необхідності
виїзду аудитора до власників підприємства, які знаходяться у Німеччині,
оскільки як вказав сам позивач, аудиторський висновок підприємство отримало.
Звітність власникам могла бути направлена поштовою кореспонденцією.

До матеріалів справи надана копія
листа аудитора ОСОБА_1. від 02.05.2006р., яке направлене до власника
підприємства, в якому вказано, що робота за аудиторську перевірку виконана і
передана замовнику. Лист містив прохання щодо відзиву позову та аудитор
пропонував надати повний звіт шляхом зустрічі. Із листів від 16.05.2006р. та
07.08.2006р.вбачається, що власниками підприємства не були підтверджені
пояснення позивача. Крім того, судом встановлено, що згідно розрахунку (додаток
№ 11 до позовної заяви) позивач в рахунок витрат включив витрати послуг
турагентства, а це не підтверджує виїзд позивача до Німеччини саме для
виконання обов'язків аудитора (сторони за договором). Отже в цій частині
позовні вимоги не доказані.

Позивач посилається на пункти 5.12, 7.6 договору як на підставу позовних
вимог. Проте вказаними пунктами сторони передбачили право виконавця вимагати
від замовника відшкодування збитків в разі випадку самостійного (без письмової
згоди виконавця) надання замовником результатів роботи аудиторів третім особам
або використання цих результатів для цілей, які не відповідають умовам даного
договору, що сприяло або могло сприяти конфліктним ситуаціям, які порочать
ділову і професіональну репутацію виконавця, - останній має право самостійно
розкрити інформацію третім особам по суті даного договору для захисту своїх
професійних і ділових інтересів, а також виставити замовнику рахунок на
відшкодування виконавцю матеріальних і моральних витрат, понесених у зв'язку з
вирішенням конфліктних ситуацій, у розмірі фактично заподіяної шкоди, але не
більше суми, одержаної виконавцем від замовника згідно “Протоколів узгодження
договірної ціни” (п.5.12 договору) та у випадку неправомірного (неналежного)
використання замовником (суб'єктом перевірки) імені виконавця у зв'язку з
фінансовою інформацією останній має право згідно чинному законодавству
упередити протиправні дії усіма необхідними засобами (у т.ч. передбаченими п.
5.12 договору), а також вимагати від замовника відшкодування матеріальних і
моральних витрат, понесених у зв'язку з вирішенням конфліктних ситуацій, у
розмірі фактично заподіяної шкоди, але не більше суми, одержаної виконавцем від
замовника згідно “Протоколів узгодження договірної ціни” (п. 7.6 договору).
Позивач не довів, що відповідач порушив вказані умови. Конфліктна ситуація, яка
виникла внаслідок пред'явлення позову, порушення кримінальної справи та
зупинення аудиторського сертифікату неможливо ототожнювавати з ситуаціями,
викладеними у вищевказаних пунктах договору.

Суд вважає, що і в цій частині позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Не приймається до уваги заява
відповідача про припинення провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва НОМЕР_15 від
09.09.1994 виконком Центрально-міської районної ради м. Макіївки зареєстрував в
якості суб'єкта підприємницької діяльності - фізичну особу ОСОБА_2.
11.03.2004р. вказана громадянка змінила прізвище на ОСОБА_1, про що в книзі
реєстрації актів Донецького міського відділу реєстрації від 11.03.2004р.
зроблено запис № 4. Виконавчим комітетом Ворошиловської районної ради в м.
Донецьку зареєстровано свідоцтво за НОМЕР_16. на суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1. При чому ідентифікаційний номер платника податків залишився
НОМЕР_2.

Стаття 4 Закону України “Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” встановлює порядок
реєстрації змін прізвища або імені та по батькові або місця проживання фізичної
особи. Позивач таку реєстрацію здійснив. Спори за участю суб'єктів
підприємницької діяльності згідно статті 1 Господарського процесуального
кодексу України розглядаються господарським судом.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 38, 43, 77,
82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позовних вимог
Приватного підприємця  ОСОБА_1про
стягнення збитків в сумі 36 000 грн. 00 коп.

В
судовому  засіданні  26.08.2008р.
за  згодою  сторін
оголошено  вступну та
резолютивну  частини  рішення.

Рішення може бути оскаржене через
господарський суд  Донецької області в
апеляційному порядку протягом десяти днів з дня підписання або в касаційному
порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

Рішення
підписано 29.08.2008р.