ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.08

Справа №АС3/466-07.

За
позовом: Сумського обласного управління у справах захисту  прав споживачів , м. Суми

до
відповідача: Приватного підприємця ОСОБА_1 , м. Суми

про
заборону розповсюдження реклами біологічно-активної добавки

За
участю представників сторін :

від
позивача: не з'явився  ;

від
відповідача:  ОСОБА_1 .

Суть
спору : позивач просить суд заборонити
відповідачу розповсюджувати
рекламу біологічно активної добавки «Продукт Імуно-Модулюючий» (ПІМ) без
узгодження тексту реклами  з центральним
органом  виконавчої влади у сфері  охорони здоров'я та заборонити розповсюдження
реклами цього  функціонального харчового
продукту  з твердженням  у змісті реклами, що цей продукт має  лікувальні властивості  без підтвердження цих властивостей  у встановленому законодавством порядку .

Відповідач
подав  пояснення по даній справі ( від
17.11.2008 року ) , в якому зазначив , що вимоги позивача є необґрунтованими та
спростовуються матеріалами справи, тому
відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних
вимог. Відповідач додав до пояснень копію постанови господарського суду
Сумської області від 25.12.2007 року у справі № АС 5/474-07 та  копію
ухвали Харківського
апеляційного  адміністративного
суду  від 30.07.2008 року  у справі № 22-а-2121/08 .

Позивач
належним чином  повідомлений про дату ,
час і місце проведення судового
засідання у даній справі , але без поважних причин не направив свого  представника
в судове  засідання . Явка
представників  сторін  у судові
засідання у даній  справі не
визнавалася  судом  обов'язковою , а тому нез'явлення  представника
позивача в жодне з трьох судових засідань у даній справі  не перешкоджає розгляду справи у даному
судовому засіданні .

Дослідивши матеріали справи, господарський
суд встановив :

Згідно
ст.ст. 26,27 Закону України «Про рекламу» контроль за дотриманням  законодавства про рекламу , щодо захисту прав
споживачів  , покладено на
Держспоживстандарт України та його територіальні органи .

В
обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що інформація яку
розповсюджував ПП ОСОБА_1 ( відповідач по справі )  повністю підпадає під поняття реклами, а його
діяльність під поняття розповсюджувач реклами. Відповідач зазначає про те, що
«Продукт Імуно - Модулюючий ПІМ» є функціональним харчовим продуктом,
розповсюдження реклами про який не повинно суперечити вимогам  ст. 39 Закону України «Про безпечність та
якість харчових продуктів».

Позивачем
було встановлено, що в тексті реклами про біологічно - активну добавку «Продукт
Імуно - Модулюючий ПІМ» містяться твердження про те, що зазначений продукт має
лікувальні властивості.

Позивач
зазначає, що Міністерством охорони здоров'я та Держспоживстандартом України, на
підставі матеріалів, які відповідач
надає споживачам при розповсюдженні інформації про біологічно - активну
добавку «Продукт Імуно - Модулюючий ПІМ», був зроблений висновок про допущення
порушення рекламного законодавства, зокрема вимог до змісту реклами, на
підставі чого ним було винесено рішення про накладення штрафу.

Відповідач
посилається на те , що постановою господарського суду Сумської області  по адміністративній справі № АС 5/474-07 від
25.12.2007 року за позовом приватного підприємця ОСОБА_1, м. Суми   до відповідача -Сумського обласного
управління у справах захисту прав споживачів, м. Суми про  визнання нечинним рішення від 23.07.2007 р.,
позовні вимоги позивача були за задоволені в повному обсязі , а саме визнано
рішення начальника Сумського обласного управління у справах захисту прав
споживачів ОСОБА_3 б/н від 23.07.07 р. про накладення штрафу в розмірі 2 550
грн. за порушення законодавства про рекламу нечинним.

Ухвалою
Харківського  апеляційного
адміністративного суду  від 30.07.2008
року  постанову господарського суду
Сумської області  від 25.12.2007 року по
справі № АС 5/474-07  залишено без змін .

Господарський суд не може погодитися із
твердженнями позивача , оскільки ним не подано обґрунтованих доказів того, що
відповідачем було порушено вимоги Закону України "Про рекламу" та
Закону України "Про безпечність та якість харчових продуктів". Крім
того, позивачем  не доведено, що з боку
відповідача мало місце саме розповсюдження реклами.

Відповідно
до ст. 1 Закону України "Про рекламу", реклама - це інформація про
особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і
призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх
інтерес щодо таких особи чи товару. Споживачами реклами - є невизначене коло
осіб, на яких спрямовується реклама.

Відповідно
до ст. 9 Закону України "Про рекламу", реклама має бути чітко
відокремлена від іншої інформації, незалежно від форм чи способів
розповсюдження, таким чином, щоб її можна було ідентифікувати як рекламу.

Відповідно
до ст. 8 п. 7. Закону України "Про рекламу", розміщення інформації
про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи
надається споживачеві, не вважається рекламою.

Відповідно
до ст. 21 Закону України "Про рекламу" реклама лікарських засобів,
медичної техніки, методів профілактики, діагностики, лікування і реабілітації
повинна містити: об'єктивну інформацію про лікарський засіб і здійснюватися
так, щоб було зрозуміло, що наведене повідомлення є рекламою і що рекламований
товар є лікарським засобом.

Як
вбачається з матеріалів справи підставою прийняття оспорюваного рішення
відповідачем було надання позивачем інформаційно-консультаційної послуги
громадянці ОСОБА_2, що не можна вважати розповсюдженням реклами, оскільки
відповідно до п. 4 ст. 4 Закону України “Про захист прав споживачів” споживачі
мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про
продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника
(виконавця, продавця). Відповідно до ст.. 15 Закону України “Про захист прав
споживачів” споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної
та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання
ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не
вважається рекламою.

Крім
того, відповідно до п. 1 ст.6 Закону України “Про захист прав споживачів”
продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію
належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. В даному випадку відповідачем
, як виконавцем було виконано вимоги ст.6 Закону України “Про захист прав
споживачів”.

Що
стосується порушення відповідачем  вимог
Закону України "Про безпечність та якість харчових продуктів", то
матеріалами справи також не підтверджується, що з боку відповідача  мав місце факт його порушення. В преамбулі
Закону зазначено, що цей закон регулює відносини між органами виконавчої влади,
виробниками, продавцями (постачальниками) та споживачами харчових продуктів і
визначає правовий порядок забезпечення безпечності та якості харчових
продуктів, що виробляються, знаходяться в обігу, імпортуються, експортуються.

Статтею
39 цього закону встановлено, що забороняється реклама харчових продуктів для
спеціального дієтичного споживання, функціональних харчових продуктів та
дієтичних добавок без попереднього погодження її тексту з центральним органом
виконавчої влади у сфері охорони здоров'я, але факт того, що «Продукт Імуно -
Модулюючий ПІМ» відноситься саме до таких продуктів не підтверджується.

Позивачем  не надано доказів того, що діяльність
відповідача є розповсюдженням реклами, яка спрямована на невизначене коло осіб,
оскільки твердження позивача про те, що діяльність відповідача "підпадає
під поняття реклами", не є доказом того, що він займався саме рекламою. За
таких обставин господарський суд вважає, що підстави для накладення штрафу за
порушення вимог саме рекламного законодавства відсутні.

Господарський суд  у своєму рішенні у справі № АС 5/474-07 від
25.12.2007 року зазначив , що суд дійшов
висновку  про те, що Сумське
обласне управління  у справах
захисту  прав споживачів не довів суду ,
що з боку ПП ОСОБА_1 було порушено вимоги Закону України «Про рекламу» та
Закону України «Про безпечність та якість харчових продуктів» та про те , що з
боку ПП ОСОБА_1 мало місце саме розповсюдження реклами.

Вищезгадане  рішення господарського суду Сумської області
від 25.12.2007 року набрало законної сили
30.07.2008 року , оскільки постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 30.07.2008 року
це рішення  залишено без змін
.

Харківський  апеляційний
господарський суд у своїй постанові від 30.07.2008 року підтвердив  факт того, що Сумським обласним управлінням  у справах захисту  прав споживачів не подано обґрунтованих
доказів  того, що  з боку ПП ОСОБА_1 було порушено вимоги Закону
України «Про рекламу» та Закону України «Про безпечність та якість харчових
продуктів» та не доведено, що з боку ПП ОСОБА_1 мало місце саме розповсюдження
реклами.

Згідно
ч. 1 ст. 72 КАС України  обставини ,
встановлені  судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або господарській
справі ( в даному разі в адміністративній  справі № АС 5/474-07), що набрало законної
сили , не доказуються  при розгляді інших
справи , у яких беруть  участі ті самі
особи  або особа , щодо якої встановлено
ці обставини .

За
вищевикладених  обставин , які
встановлені судовим рішенням в адміністративній справі  № АС 5/474-07, яке набрало  законної сили , позовні вимоги позивача у
даній справі  є безпідставними ,
необґрунтованими , а тому  не підлягають
задоволенню .

На
підставі всього вищевикладеного, керуючись ст.ст. 71,72,94,158-163,181 КАС
України , суд

ПОСТАНОВИВ
:

1.          В задоволенні адміністративного
позову Сумського обласного управління  у
справах захисту  прав споживачів , м.
Суми до Приватного підприємця ОСОБА_1 , м. Суми про заборону розповсюдження
реклами біологічно-активної добавки - відмовити .

2.          Згідно ст. 186 КАС України заява про
апеляційне оскарження постанови подається до суду апеляційної інстанції через
суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення (з дня
складення постанови в повному обсязі). Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

3.          Згідно ст. 254 КАС України постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана в строк, постанова
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання,
апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного розгляду справи.

4.          Копію постанови надіслати сторонам по
справі .

Повний
текст постанови підписаний 21.11.08
року.