ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

22 жовтня 2008 р.           Справа 11/128-08

за позовом   відкритого акціонерного товариства
«Летичівський маслосирзавод»,

м. Летичів Хмельницької
області

до                  приватного підприємця
ОСОБА_1, м. Вінниця

про                стягнення 23 790 грн. 79 коп..

Суддя      В. Матвійчук

при секретарі судового
засідання Т. Кармаліта, за участю представників:

від позивача              -
В. Малінін, О. Кутін за довіреностями;

від відповідача          -
не з'явився.

СУТЬ
СПОРУ:

Заявлено
позов про зобов'язання приватного підприємця ОСОБА_1 повернути позикодавцеві
ВАТ «Летичівський маслосирзавод»позику яка була надана йому: холодильний
агрегат модель - ТАG   4573 ZHR  1 шт., ванну молоко охолоджувач 3000 л. 1
шт., насос молочний  НУ-612,5 1 шт.,
ванну охолоджувач РПО-2,5 1 шт., на загальну суму 60023,33 грн.  та стягнення з відповідача  упущеної вигоди в розмірі 4000 грн..

В
процесі розгляду справи позивач подав заяву про зміну предмету позову, в якій
просить вилучити у приватного підприємця ОСОБА_1  холодильний агрегат модель - ТАG   4573 ZHR
1 шт., ванну молоко охолоджувач 3000 л. 1 шт., насос молочний  НУ-612,5 1 шт., ванну охолоджувач РПО-2,5 1
шт., на загальну суму 60023,33 грн. та стягнути з відповідача 4000 грн.
упущеної вигоди.

Позов  із заявою мотивовано тим, що між сторонами
укладено договір-доручення за № 4-0-14 від 19.03.2007р. відповідно до якого
відповідач зобов'язався від імені позивача і за його рахунок організувати
збирання, закупівлю, транспортування молока коров'ячого. 30.04.2007р.
відповідач  під розписку  згідно договорів позики № 7-0-5 від
30.04.2007р. та № 7-0-7 від 30.05.2007р. позичив у позивача холодильний агрегат
модель - ТАG   4573 ZHR  1 шт., ванну молоко охолоджувач 3000 л. 1
шт., насос молочний  НУ-612,5 1 шт.,
ванну охолоджувач РПО-2,5 1 шт., на загальну суму 60023,33 грн. які
зобов'язався повернути у разі закінчення строку договору. В березні 2008 року
припинено дію вищевказаних договорів, проте відповідач не повернув обумовлене
майно. На даний час підприємство позивача не має можливості  надати в оренду приватним підприємцям
холодильного агрегату для охолодження молока від населення. По цій причині
підприємство щоденно втрачає доходи (упущену вигоду), які могло б реально
одержувати за звичайних обставин від орендної плати по 1000 грн. щомісяця.

Відповідач
вимоги суду викладені в ухвалах  від
25.07.2008р.  та 17.07.2008р.  щодо надання пояснень відносно обставин
викладених у позовній заяві договорів № 4-0-14 від 19.03.2007р., № 7-0-5 від
30.04.2007р., № 7-0-7 від 30.05.2007р. не виконав, явки уповноваженого
представника в судові засідання не забезпечив. Конверти з ухвалами про
порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи повернуті до
суду з написами: «За закінченням терміну зберігання».

З
метою встановлення фактичного місце проживання відповідача суд ухвалою від
17.09.2008р. витребував у державного реєстратора виконавчого комітету
Вінницької міської ради  витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців щодо   відповідача.

13.10.2008р.
до суду надійшов витяг з ЄДРПОУ  в якому
вказано, що відносно ОСОБА_1   в Єдиному
державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців  записів не знайдено. Разом з тим, даний витяг
містить інформацію, про те, що реєстр знаходиться у стані формування, а тому
станом на 02.10.2008р. інформація  про
юридичних та фізичних осіб є неповною.

При
розгляді справи представником позивача надано
повідомлення (копія якого долучена до матеріалів справи) про вручення
поштового відправлення  за № 36512 яке
свідчить про отримання відповідачем заяви про зміну предмету позову  та ухвали суду про відкладення розгляду
справи від 17.09.2008р..

Наведене
свідчить про те,  що відповідач  повідомлений про розгляд справи.

Таким
чином суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для реалізації
відповідачем права судового захисту своїх прав та інтересів. За вказаних
обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника
відповідача за  наявними у справі
документами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача,  оцінивши наявні докази, судом  встановлено наступне.

19.03.2007р.
між ВАТ «Летичівський маслосирзавод»(позивач)
та ПП ОСОБА_1 (відповідач)
укладено договір-доручення за № 4-0-14 відповідно до якого відповідач
зобов'язався від  імені позивача і за
його рахунок організувати збирання, закупівлю, транспортування молока
коров'ячого.

30.04.2007р.
та 30.05.2007р. між сторонами укладено договори позики відповідно за № 7-0-5 та
№ 7-0-7. Згідно пунктів 3.1 вказаних договорів, майно передається в
користування протягом трьох днів з моменту підписання договорів. Передача майна
в користування здійснюється за актом приймання-передачі.

На
виконання умов договорів позики позивач передав відповідачу  наступне майно  холодильний агрегат модель ТАG  4573 ZHR 1 шт., ванну молоко охолоджувач 3000
л. 1 шт., насос молочний  НУ-612,5 1 шт.,
ванну охолоджувач РПО-2,5 1 шт., що відображено в акті приймання-передачі від
30.05.2007р..

30.05.2007р.
та 30.05.2007р. між сторонами підписано додаткові угоди за № 1 до договорів
позики № 7-0-5 та № 7-0-7,   відповідно
до  яких, у випадку розірвання
договору-доручення № 4-0-14 від 19.03.2007р. позичальник зобов'язаний протягом
трьох днів повернути позикодавцю одержане у нього майно.

Пунктом
9.7 договору-доручення встановлено, що він діє до 31 грудня 2007 року.

Як
свідчать матеріали справи, відповідач свої зобов'язання за договорами в частині
повернення майна не виконав.

05.06.2008р.
позивач звернувся до відповідача з претензією за № 256 про повернення
отриманого за договорами майна, яка залишена останнім без відповіді та
задоволення.

У відповідності
до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання,
яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин,  один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому
числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно
до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

В
силу ст. 1046 цього Кодексу за договором позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість
речей того ж роду та такої ж якості.

Враховуючи,
що відповідачем не виконані зобов'язання в частині повернення майна, вимога
позивача про його вилучення підлягає задоволенню.

Щодо
вимоги про стягнення з відповідача 4000 грн. упущеної вигоди, суд не вбачає
підстав для її задоволення виходячи з наступного.

У
відповідності з п. 4 ст. 623  ЦК
України  при визначенні неодержання
доходів (втраченої вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх
одержання, тобто, що ці доходи (вигода) не являються абстрактними, а дійсно
були б отримані у випадку виконання боржником своїх зобов'язань.

Позивачем
не надано жодних доказів, які б підтверджували підставність і розмір упущеної
вигоди,  а саме доказів звернення
позивача до приватних підприємців з наміром укласти договір оренди з
встановленням орендної плати в розмірі 1000 грн. за місяць.

Відповідно
до ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на
яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,
а суд згідно ст. 43 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному,  повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи, що відповідач доказів у
спростування позовних вимог не надав, а позовні вимоги є обгрунтованими,
відповідають  фактичним обставинам,
матеріалам справи та законодавству, а отже підлягають  частковому
задоволенню з розподілом судових витрат за правилами ст. 49 ГПК України.

Керуючись  ст.ст.43, 32, 33, 34, 43, 49, 82,
84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Вилучити у приватного підприємця
ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного товариства «Летичівський  маслосирзавод»майно  передане
за договорами позики № 7-0-5 від 30.04.2007р. та № 7-0-7 від
30.05.2007р., а саме: холодильний агрегат модель - ТАG   4573 ZHR
1 шт., ванну молоко охолоджувач 3000 л. 1 шт., насос молочний  НУ-612,5 1 шт., ванну охолоджувач РПО-2,5 1
шт., на загальну суму 60023,33 грн.

3.          В
позові в частині стягнення 4000 грн. упущеної вигоди відмовити.

4.          Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_1(АДРЕСА_1, іден. номер  НОМЕР_1 )
на користь відкритого  акціонерного
товариства «Летичівський маслосирзавод»(31500, вул.. Комарова, м. Летичів,
Хмельницька область, код 00447741) 600 (шістсот) грн. 23 коп. витрат зі
сплати  державного мита та 110 (сто
десять)  грн. 63 коп. витрат за
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5.          Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

6.          Копію рішення направити сторонам.

Рішення оформлено та підписано 27.10.2008р.

Суддя
В. Матвійчук

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу

3 - відповідачу