ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.08 Справа № 10/656/08

Суддя Алейникова Т.Г.

За позовом:           Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-КЛАСС», м. Бердянськ Запорізької області

До відповідача:          Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя

про          визнання сторони договору та спонукання укладення додаткової угоди

Суддя Алейникова Т. Г.

Представники:

від позивача:          не з’явився

від відповідача: Сириця О.Д. дов. від 15.08.08

У судовому засіданні оголошено рішення.

Позивач звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом про визнання регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області стороною за Договором оренди державного майна та про зобов’язання регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області внести зміни до Договору оренди державного майна шляхом укладення Додаткової угоди з позивачем про заміну сторони (орендодавця) в Договорі оренди державного майна.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.10.2008 року було прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 10.11.2008 року.

Позивачем заявлено клопотання про уточнення позовних вимог, в якому просить визнати регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області стороною за Договором оренди державного майна від 04.09.1998 р, решту частину вимог не підтримав.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилається на наступні обставини.

04.09.1998 року між позивачем та Державним підприємством «Бердянський морський торговельний порт»(надалі –порт) було укладено Договір оренди державного майна (є в матеріалах справи). Відповідно до п. 1 Договору позивач прийняв в строкове платне користування нерухоме майно, а саме: причал № 6 та частину причалу № 7 порту загальною площею 6 662 кв.м., які розташовані на виробничій площі Бердянського морського торговельного порту за адресою: м. Бердянськ, вул. М. Горького, 13/7. Про передачу майна позивачу в оренду 04.09.1998 року складено Акт прийому-передачі орендованого майна (причалу № 6 та частини причалу № 7) Бердянським морським торговельним портом ТОВ «Агро-КЛАСС»(є в матеріалах справи). Як зазначає позивач, фактично використовувався не безпосередньо сам причал, а частина тилової складської площі території причалів № 6 та №7.

Договір оренди був укладений строком на п’ять років, тобто до 03.09.2003 року.

14.05.2001 року порт та позивач уклали Додаткову угоду до Договору оренди державного майна від 04.09.1998 року, якою вказаний договір оренди викладено в новій редакції (є в матеріалах справи). Пізніше, 08.07.2003 року, порт та позивач уклали ще одну Додаткову угоду, якою строк дії Договору оренди від 04.09.1998 року та Додаткової угоди до нього від 14.05.2001 року подовжено на 5 років до 03.09.2008 року (є в матеріалах справи).

Позивач вважає, що у зв’язку із набуттям чинності Господарським кодексом України з 01.01.2004 року, за умови відсутності дозволу регіонального відділення Фонду державного майна в Запорізькій області на оренду, єдиним належним орендодавцем тилових складських площ причалів № 6 та № 7 є регіональне відділення Фонду державного майна України в Запорізькій області.

Тому 01.07.2008 року, ще протягом строку дії Договору, відповідачем було отримано лист позивача № 163 з пропозицією внести зміни до Договору оренди державного майна, укладеного 04 вересня 1998 року, та привести його у відповідність до чинного законодавства. Зокрема, йшлося про зміну сторони в зобов’язанні –заміну порту на єдиного належного орендодавця –регіональне відділення ФДМ України по Запорізькій області. Відповідач вчасно не надав відповіді позивачу. Із змісту отриманої із запізненням відповіді вбачається, що відповідач згоден та в жодному разі не заперечує щодо переобрання ним на себе функцій орендодавця.

Позивач, посилаючись на чинне законодавство України, зазначає, що обмін листами щодо укладення договору оренди між позивачем та відповідачем є таким, що відбувся до закінчення строку договору оренди від 04.09.1998 року, воля сторін з цього приводу виражена у листах. Проте фактичне перебирання на себе повноважень орендодавця не відбулося.

Позивач зазначає також, що згідно із ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України, ст. 764 Цивільного кодексу України, п. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна України»договір оренди у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну його умов протягом одного місяця після закінчення терміну його дії вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Оскільки будь-яких заяв щодо розірвання Договору ані з боку позивача, ані з боку відповідача не надходило, претензій до позивача щодо виконання ним своїх обов’язків за Договором оренди з боку відповідача також не надходило, тому позивач вважає договір продовженим строком на 5 років.

У зв’язку з цим бездіяльність відповідача щодо не підписання ним відповідної пропозиції щодо продовження строку дії Договору, наданої позивачем, на думку позивача, свідчить про його ухилення від переобрання на себе функцій орендодавця до Договору оренди державного майна, укладеного 04.09.1998 року.

Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнав, в задоволенні позову просив відмовити, мотивуючи свою позицію наступним.

Згідно листа Фонду державного майна України від 13.08.2008 року № 10-16-11432 та листа від 03.07.2008 року № 10-16-9366 договори оренди, укладені підприємствами, можуть бути переукладені регіональним відділенням шляхом укладення до договору оренди угоди про зміни про переобрання регіональним відділенням на себе функцій орендодавця. Таку угоду, за умови надання згоди органом, уповноваженим управляти майном підприємства, підписують попередній орендодавець, новий орендодавець та орендар. Для отримання відповідної згоди відповідач звернувся із запитом до Міністерства транспорту та зв’язку України як органу, уповноваженого управляти майном порту (є в матеріалах справи).

В якості додаткових обґрунтувань позовних вимог позивачем заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових письмових доказів, які з огляду на приписи ст.22 ГПК України судом задоволено.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

04.09.1998 року між позивачем та Державним підприємством «Бердянський морський торговельний порт»було укладено Договір оренди державного майна. Відповідно до п. 1 Договору позивач прийняв в строкове платне користування нерухоме майно, а саме: причал № 6 та частину причалу № 7 порту загальною площею 6 662 кв.м., які розташовані на виробничій площі Бердянського морського торговельного порту за адресою: м. Бердянськ, вул. М. Горького, 13/7. Факт передачі майна позивачу в оренду 04.09.1998 року підтверджується Актом прийому-передачі орендованого майна (причалу № 6 та частини причалу № 7) Бердянським морським торговельним портом ТОВ «Агро-КЛАСС». Як вбачається з доданої до Договору плану-схеми орендованої тилової складської площі на причалах №№ 6, 7, орендатором використовувався не безпосередньо сам причал, а частина тилової складської площі території причалів № 6 та №7, тобто площі яка знаходиться поза межами причальної зони, на якій безпосередньо відбувається швартування, стоянки та обслуговування суден.

Із дослідження залучених позивачем до справи паспорту причалу № 6, паспорту причалу № 7 та Звіту про оцінку від 31.07.2008 року, складеного незалежним суб’єктом оціночної діяльності ТОВ «Оцінка Плюс», судом встановлено, що орендарем використовується частина тилової складської площі причалів №№ 6, 7, з боку причалу окреслена п’ятиметровим виступом від урізу води, загальною площею 6 662 кв.м.

Договір оренди державного майна від 04.09.1998 року був укладений строком на п’ять років, тобто до 03.09.2003 року.

14.05.2001 року порт та позивач уклали Додаткову угоду до Договору оренди державного майна від 04.09.1998 року, якою вказаний договір оренди викладено в новій редакції, а 08.07.2003 року –Додаткову угоду, якою строк дії Договору оренди було подовжено на 5 років, тобто до 03.09.2008 року.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»Державне підприємство «Бердянський морський торговельний порт»як балансоутримувач є належним орендодавцем частини тилової складської площі території причалів № 6 та № 7 за умови наявності дозволу регіонального відділення Фонду державного майна в Запорізькій області. На момент укладення Договору оренди державного майна від 04.09.1998 року регіональне відділення Фонду державного майна України надало такий дозвіл, про що свідчить лист від 04 вересня 1998 року № 3099/26-201 регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області.

01.01.2004 року набув чинності Господарський кодекс України, в ст. 287 якого зазначено, що орендодавцями щодо державного майна є Фонд державного майна України, його регіональні відділення – щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю; державні підприємства –щодо окремого індивідуально визначеного майна, а з дозволу орендодавців, визначених у п.2 цієї статті, –також щодо цілісних майнових комплексів, їх структурних підрозділів та нерухомого майна.

Відповідно до п. 4 розділу ІХ Прикінцеві положення ГК України останній застосовується до господарських відносин, які виникли після набрання чинності його положеннями відповідно до цього розділу. До господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов’язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

В даному випадку правовідносини з приводу оренди державного майна –частини тилової складської площі території причалів № 6 та № 7 загальною площею 6 662 кв.м. –виникли 04.09.1998 року, тобто до набрання чинності Господарським кодексом України і продовжують існувати і після набрання ним чинності. З наведеного вбачається, що з 01.01.2004 року єдиним належним орендодавцем нерухомого майна, яке перебуває у державній власності, є Фонд державного майна України та його регіональні відділення.

01.07.2008 року, протягом строку дії Договору, відповідачем було отримано лист позивача № 163 з пропозицією перебрати на себе повноваження орендодавця у Договорі оренди державного майна, укладеного 04.09.1998 року, та привести його у відповідність до чинного законодавства шляхом зміни стороні в зобов’язанні: замінити порт на регіональне відділення Фонду державного майна України в Запорізькій області.

Відповідач 11.08.2008 року своїм листом № 07-13-02987 надав позивачу відповідь, у якій погодився та не заперечував щодо переобрання ним на себе функцій орендодавця. Проте відповідач також послався у своїй відповіді на роз’яснення, надані Фондом державного майна України у своєму листі від 13.08.2008 року № 10-16-11432 та у листі від 03.07.2008 року № 10-16-9366. Зокрема, в листах зазначено, що договори оренди, укладені підприємствами, можуть бути переукладені регіональним відділенням шляхом укладення до договору оренди договору про зміни про переобрання регіональним відділенням на себе функцій орендодавця. Таку угоду, за умови надання згоди органом, уповноваженим управляти майном підприємства, підписують попередній орендодавець, тобто регіональне відділення та орендар. Для отримання відповідної згоди відповідач звернувся із запитом до Міністерства транспорту та зв’язку України як органу, уповноваженого управляти майном порту.

В Законі України ««Про оренду державного та комунального майна» відсутні прямі норми, що регулюють порядок та терміни розгляду пропозицій по переобранню на себе повноважень правонаступників за договорами оренди при заміні орендодавців. Стаття 8 ЦК України встановлює, що цивільні правовідносини не врегульовані актами цивільного законодавства або договором, регулюються тими правовими нормами, що регулюють подібні за змістом цивільні правовідносини. Стаття 9 Закону України ««Про оренду державного та комунального майна»встановлює порядок та терміни розгляду заяви особи, що бажає укласти договір оренди та орендодавця. За своїм правовою сутністю це подібні за змістом правовідносини тому щодо термінів розгляду заяви можливо застосувати аналогію закону. Частина 4 статті 9 Закону України ««Про оренду державного та комунального майна»передбачає, що протягом п'яти днів після закінчення терміну погодження умов договору оренди з органом, уповноваженим управляти відповідним майном, і органом Антимонопольного комітету, у випадках, коли заява про оренду майна не потребує узгодження, протягом п'ятнадцяти днів після дати її реєстрації дає згоду або відмовляє в укладенні договору оренди майна і повідомляє про це заявника. Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, пропозиція про зміну сторони в договорі оренди державного майна від 04.09.1998 року надійшла до закінчення терміну дії договору та відповідні умови i термін дiї вже було погоджено з органом уповноваженим управляти відповідним майном —Міністерством транспорту України, орендодавець повинен був у п'ятнадцяти денний термін після реєстрації заяви надати відповідь заявнику. Сторонами спору не надано підтверджень наявності будь-які письмових заперечень щодо дії договору оренди державного майна від 04.09.1998 року з боку балансоутримувача –Державного підприємства Бердянського морського торгового порту, на час направлення та розгляду письмового звернення позивача до ФДМ по Запорізькій області. Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України ««Про оренду державного та комунального майна»та ч.3 ст. 205 ЦК України вираження волі сторони до подовження правовідносин є її „мовчання”.

Судом встановлено, що належним орендодавцем за Договором оренди з 01.01.2004 року є регіональне відділення ФДМ по Запорізькій області. Тому позивачем правомірно було направлено відповідачу лист від 27.06.2008 року № 163 з пропозицією щодо внесення змін до Договору оренди державного майна від 04.09.1998 року.

Як свідчить штамп вхідної кореспонденції відповідача на листі від 27.06.2008 року № 163, регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області було отримано вказаний лист 01.07.2008 року. Відповідно регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області повинно було надати свою відповідь не пізніше 15.07.2008 року.

Посилання відповідача у своїх запереченнях на роз’яснювальні листи Фонду державного майна України від 13.08.2008 року № 10-16-11432 щодо перебрання РВ ФДМУ функцій орендодавця по договорах, укладених державними підприємствами, та від 03.07.2008 року № 10-16-9366 щодо продовження договорів оренди, судом не беруться до уваги з огляду на таке.

Статтею 512 Цивільного кодексу України передбачено можливість та підстави заміни кредитора у зобов’язанні. В орендних правовідносинах відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України обов’язок виплати орендної плати покладається на орендаря. Відповідно, в даному випадку орендар є боржником по зобов’язанню, а кредитором є орендодавець.

Згідно із п.2 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Єдиним випадком, коли кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, є встановлення цього в договорі або в законі (ч. 3 ст. 512 ЦКУ).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що Договір оренди державного майна від 04.09.1998 року та додаткова угода до нього від 14.05.2001 року не встановлюють обмеження щодо можливості заміни орендодавця. Закон України «Про оренду державного та комунального майна»як спеціальний нормативно-правовий акт у сфері оренди державного майна також не містить таких обмежень.

Статті 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»передбачає, що у разі відсутності дозволу регіонального відділення Фонду державного майна щодо передачі підприємством - балансоутримувачем в оренду майна, яке знаходиться у нього на балансі, єдиним належним орендодавцем є регіональне відділення Фонду державного майна України.

Відповідно суд вважає необґрунтованими та такими, що не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на вищезазначений лист Фонду державного майна України, оскільки останній не носить нормативного характеру та суперечить чинному законодавству України.

Суд приходить до висновку, що лист Фонду державного майна України від 13.08.2008 року № 10-16-11432 та лист від 03.07.2008 року № 10-16-9366 не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем до закінчення строку дії Договору оренди відбувся обмін листами, в яких виражена воля сторін з приводу продовження договору. Проте Відповідач не здійснив необхідних дій по перебиранню на себе повноважень орендодавця, не підписав додаткову угоду, не виставив рахунки на оплату з урахування нового розподілу орендної плати між орендодавцем та балансоутримувачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України, ст. 764 Цивільного кодексу України, п. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна України»у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Сторонами спору суду не надано доказів, які б свідчили про існування заяв будь-якої сторін по справі про припинення або зміну умов договору оренди державного майна від 04.09.1998 року в період з 04.09.2008 року по 03.10.2008 року. А отже, термін дії Договору оренди державного майна від 04.09.1998 року можливо вважати продовженим на термін 5 років (відповідно до п. 11.6 Договору) на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши обставини, що мають значення для справи, суд дійшов до висновку, що відповідач своєю бездіяльністю щодо перебиранню на себе повноважень орендодавця за Договором оренди від 04.09.1998 року порушує права позивача як орендаря відповідного державного майна.

Як зазначено у ч. 8 ст. 9 Закону України ««Про оренду державного та комунального майна», у разі неодержання відповіді у встановлений термін заінтересована особа має право звернутися за захистом своїх інтересів до суду. Тому суд вважає правомірним звернення позивача до суду за захистом порушеного права, що за змістом відповідає вимогам ст.ст.15, 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Інших заперечень проти позову, ніж ті, що викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву та поясненнях, відповідач суду не надав.

З урахуванням викладеного вище, позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ч.1. ст. 46 ГПК України державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати у випадку задоволення позову покладаються на відповідача. Проте позивачем заявлено усне клопотання про його згоду на віднесення на себе витрат по сплаті державного мита та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Клопотання судом задоволено

Враховуючи, наведене зазначені судові витрати не стягуються з відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, Господарський суд Запорізької області, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-КЛАСС»задовольнити повністю.

2.          Визнати регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 50, стороною за Договором оренди державного майна, укладеним 04 вересня 1998 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-КЛАСС»та підприємством «Бердянський морський торгівельний порт».

Суддя Алейникова Т.Г.