Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2008
р.
Справа № 38/191-08

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду у складі:

головуючий суддя   Пуль О.А.,,

суддя  Гончар Т.В.,

суддя   Білоусова Я.О.,

при
секретарі Власенко С.М.,

за
участю представників сторін:

позивача - предст. за
дов. ОСОБА_2 за дор. від 04.04.2007 р.;

третіх осіб, які не заявляють самостійних
вимог на стороні позивача -представник
ОСОБА_2 за дов. від 04.04.2007 р.;

відповідача - предст.
Хоменко О.О. зп дов. № 3 від 10.06.2008 р., предст. Осьмухіна С.А. за дов. № 2
від10.06.2008 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного господарського суду у м. Харкові апеляційну
скаргу  (вх. № 2229Х/2-6) третьої
особи ОСОБА_3на рішення господарського суду Харківської області від 15.08.2008
р. по справі № 38/191-08

за позовом ОСОБА_1, с.Уди,

треті особи, які не заявляють самостійних
вимог на стороні позивача -ОСОБА_3 с. Уди, Волинська Марія
Володимирівна, с. Уди, ОСОБА_5, с.Уди,

до
відповідача -Сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю «Відродження», с.Уди,

про визнання недійсним статуту та відновлення
становища, що існувало до проведення загальних зборів учасників СТОВ
«Відродження»25.07.2005 р.; -

встановила:

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.08.2008 р.
(колегія суддів : головуючий суддя Жельне С.Ч., судді Присяжнюк О.О., Аюпова
Р.М.) в позовних вимогахОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Відродження»про визнання недійсним статуту
сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження»
(нова редакція) 2005 р., який зареєстрований Золочівською районною державною
адміністрацією Харківської області та затверджений загальними зборами
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження»від
25.07.2005 р. та про відновлення становища, яке існувало до проведення
загальних зборів учасників сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю «Відродження»25.07.2005 р.( протокол № 1 від 25.07. 2005 року)
відмовлено.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача
-ОСОБА_3 з рішенням суду не погодилась, звернулась до апеляційного суду з
апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської
області від 15.08.2008 р. по даній справі скасувати та прийняти нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Свої вимоги апелянт
обґрунтовує тим, що при визначенні часток під час реєстрації учасників для
голосування на загальних зборах суд порушив ч.1 ст.51 та ст.ст.12,52 Закону
України «Про господарські товариства»; ч.1 ст.100 Цивільного кодексу України та
вимоги ст.ст. 4,4-2,ч.2 ст.34, п.3 ч.1 ст.84 ГПК України. Крім того, апелянт
вважає, що господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення порушено ч.1
ст.4, ч.1 ст.51, ст.60 Закону України «Про господарські товариства», ч.1 ст.66
Закону України «Про нотаріат», ч.5 ст.89 Цивільного кодексу України та ст.29
Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців».

Відповідач надав
відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає, що рішення господарського суду
Харківської області від 15.08.2008 р. у справі № 38/191-08 є законним та
обґрунтованим, прийняте  без порушення та
неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, у зв'язку
з чим просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування  господарським судом норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів встановила таке.

Із матеріалів справи вбачається, що в серпні 2007 року ОСОБА_1
звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Відродження”,
за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача  - ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про визнання недійсним протоколу № 1 загальних зборів учасників
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Відродження”
від 25.07.2005 р.; про визнання недійсним статуту Сільськогосподарського
товариства з обмеженою відповідальністю “Відродження”(нова редакція) 2005 р.,
який зареєстрований Золочівською районною державною адміністрацією Харківської
області та затверджений загальними зборами сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю “Відродження” від 25.07.2005 р.; про відновлення
становища, яке існувало до проведення загальних зборів учасників Сільськогосподарського
товариства з обмеженою відповідальністю “Відродження”  25.07.2005 р. (протокол   № 1 від 25.07.2006 р.); про визнання діючим
статуту Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю
“Відродження”  від 28.03.2000 р. та
установчого договору Сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю “Відродження” від 28.03.2000 р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.08.2007 р.
у справі   № 37/144-07 позовні вимоги
були задоволені частково. Було вирішено визнати недійсним статут
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю
“Відродження”(нова редакція) 2005 року, який зареєстрований Золочівською
районною державною адміністрацією Харківської області та затверджений
загальними зборами СТОВ “Відродження”
від 25.07.2005 р., та вирішено відновити становище, яке існувало до
проведення загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю “Відродження” 25.07.2005 р. (протокол № 1 від
25.07.2006 року) протягом 10 діб з дня набрання рішенням законної сили. В решті
позовних вимог було відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від
19.12.2007 р. у справі № 37/144-07 апеляційну скаргу Сільськогосподарського
товариства з обмеженою відповідальністю “Відродження”  задоволено частково. Рішення суду першої
інстанції було скасовано в частині задоволення позовних вимог та в цій частині
прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено; в іншій частині рішення господарського
суду Харківської області від 03.08.2007 р. по справі № 37/144-07 залишено без
змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.04.2008 р. у
справі    № 37/144-07 касаційні скарги
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено частково. Скасовано рішення господарського суду
Харківської області від 03.08.2007 р. у справі № 37/144-07 в частині
задоволення позову та постанову Харківського апеляційного господарського суду
від 19.12.2007 р. в частині скасування рішення господарського суду Харківської
області. Справу в цій частині направлено на новий розгляд до господарського
суду Харківської області. В іншій частині зазначені рішення та постанову
залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 29.05.2008 р. у порушенні
провадження з перегляду в касаційному порядку постанови Вищого господарського
суду України від 10.04.2008 р. у справі № 37/144-07 Сільськогосподарському
товариству з обмеженою відповідальністю “Відродження” відмовлено.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з
висновком колегії суддів першої інстанції, що не вирішеними у даній справі
залишаються позовні вимоги про визнання недійсним статуту
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю
“Відродження”(нова редакція) 2005 р., який зареєстрований Золочівською районною
державною адміністрацією Харківської області та затверджений загальними зборами
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Відродження”
від 25.07.2005 р. та про відновлення становища, яке існувало до проведення
загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю “Відродження” 25.07.2005 р. (протокол    № 1 від 25.07. 2005 року).

Затвердження статуту господарського товариства та внесення змін до
нього є компетенцією вищого органу управління господарського товариства
(загальні збори учасників). Статут є локальним документом, згідно якого
функціонує новостворений за установчим документом суб'єкт права -юридична особа
та врегульовує відносини органів управління юридичної особи, їх компетенцію,
права та обов'язки, а тому до нього не можуть застосовуватися положення статей
203 та 215 Цивільного кодексу України, які визначають підстави недійсності
правочину. Натомість установчий договір покликаний регулювати зобов'язальні
правовідносини між засновниками. Закон виходить з презумпції легітимності
рішень органів управління господарського товариства, тобто відповідні рішення
вважаються такими, що відповідають законові, якщо судом не буде встановлено
інше. Відповідно до частини восьмої статті 41, частини першої статті 60 Закону
України “Про господарські товариства” загальні збори учасників (акціонерів)
акціонерних товариств, товариств з обмеженою або додатковою відповідальністю є
правомочними, якщо на них присутні учасники (акціонери) або представники
учасників (акціонерів), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками
голосів від загальної кількості голосів.

Статтею 128 Цивільного кодексу України, статтями 64, 72 Закону
України “Про господарські товариства” передбачено можливість виключення
учасника повного товариства, учасників товариств з обмеженою відповідальністю,
які систематично не виконують чи неналежним чином виконують свої обов'язки або
перешкоджають досягненню цілей товариства. Прийняття рішення про виключення
учасника з господарського товариства законом віднесено до компетенції учасників
цих товариств, а не господарського суду. Суд лише перевіряє обґрунтованість та
законність прийняття рішення про виключення учасника у разі подання останнім
позову про визнання такого рішення недійсним.

Згідно до ч. 1 ст. 5 Закону України “Про підприємства в Україні”,
який був чинним на момент створення відповідача, підприємство створюється
згідно з рішенням власника (власників) майна чи уповноваженого ним (ними)
органу, підприємства-засновника, організації або за рішенням трудового
колективу у випадках і порядку, передбачених цим Законом та іншими законами
України. Рішення про створення підприємства у випадках, передбачених чинним
законодавством, приймається за погодженням з Антимонопольним комітетом України.
Згідно до ч. 1 ст. 9 Закону України “Про підприємства в Україні”, підприємство
діє на основі статуту. Статут затверджується власником (власниками) майна, а
для державних підприємств -власником майна за участю трудового колективу.

Щодо порядку формування статутного капіталу відповідача господарським
судом першої інстанції встановлено, що 25.03.2000 р. вісім фізичних осіб
(ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5.)
підписали установчий договір про створення та діяльність Сільськогосподарського
товариства з обмеженою відповідальністю “Відродження”, підписи яких були
засвідчені ОСОБА_11, секретарем виконавчого комітету Удянської ради народних
депутатів Золочівського району Харківської області. Підпис ОСОБА_6 на
титульному аркуші статуту Сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю “Відродження” також був засвідчений 25.03.2000 р. ОСОБА_11,
секретарем виконавчого комітету Удянської ради народних депутатів Золочівського
району Харківської області.

28.03.2000 р. Золочівською районною державною адміністрацією
Харківської області був зареєстрований статут Сільськогосподарського товариства
з обмеженою відповідальністю “Відродження”(надалі - статут), реєстраційний
номер Ю0010102, та установчий договір про створення та діяльність
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю
“Відродження”(надалі - установчий договір), реєстраційний номер Ю0010102.

Відповідно до п. п. 1.2 статуту поіменний список учасників
наведено в установчому договорі.

Відповідно до п. п. 1.1 установчого договору засновники цим погоджуються
створити товариство з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) , що є
юридичною особою згідно з чинним законодавством України.

Згідно до ч. 1 ст. 140 Цивільного кодексу України товариством з
обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство,
статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється
статутом.

Згідно до ч. 1 ст. 143 Цивільного кодексу України установчим
документом товариства з обмеженою відповідальністю є статут.

Згідно до ч. 1 ст. 144 Цивільного кодексу України, статутний
капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається з вартості вкладів
його учасників.

Згідно до ч. З ст. 80 Господарського кодексу України, товариством
з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний фонд,
поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе
відповідальність за своїми зобов'язаннями тільки своїм майном.

Згідно до ч. 2 ст. 8 6 Господарського кодексу України, вклад,
оцінений у гривнях, становить частку учасника та засновника у статутному фонді
товариства .

Згідно до абзацу 2 ч. З ст. 88 Господарського кодексу України
учасники господарського товариства зобов'язані вносити вклади (оплачувати
акції) у розмірі, порядку та коштами (засобами) що передбачені установчими
документами, відповідно до цього Кодексу та закону про господарські товариства.

Згідно до ч. 1 ст. 50 Закону України “Про господарські товариства”
товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має
статутний фонд, розділений на частки, розмір яких визначається установчими
документами.

Згідно до ч. 4 ст. 58 Закону України “Про господарські товариства”
учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному
фонді.

Як визначено п. п. 6.7 статуту, для забезпечення діяльності
товариства за рахунок учасників створюється статутний фонд у розмірі 7400 грн.
Засновники роблять вклади у статутний фонд товариства грошовими коштами. Вклад,
оцінений у гривнях, становить частку учасника в статутному фонді товариства.

Відповідно до п. п. 4.2 установчого договору розмір та склад
внеску кожного із засновників до статутного фонду будуть такими, як їх
зазначено в статті 14 цього договору.

Відповідно до п. п. 4.3 установчого договору, статутний фонд ТОВ
становить 7400 грн.

Відповідно до ст. 14 установчого договору, сума внеску ОСОБА_6
становить 930,00 грн., сума внеску ОСОБА_7становить 930,00 грн., сума внеску
ОСОБА_8 становить 930,00 грн., сума внеску ОСОБА_9 становить 930,00 грн., сума
внеску ОСОБА_4становить 930,00 грн., сума внеску ОСОБА_1становить 930,00 грн.,
сума внеску ОСОБА_3 становить 920,00 грн., сума внеску ОСОБА_5становить 900,00
грн.

Отже, господарським судом зроблено вірний висновок, посилаючись на
п.п 6.7 Статуту та п.п.4.2-4.3 ст.14 Установчого договору СТОВ «Відродження»,
які містять положення про те, що статутний фонд відповідача, визначений його
учасниками у розмірі 7400,00 грн., формується грошовими коштами.

Як свідчать матеріали справи, станом на 28.04.2000 р. (на день дер
жавної реєстрації юридичної особи - Відповідача), усі вісім учасників
Відповідача фактично (реально) сплатили в банківську установу грошовими коштами
по 281,25 грн. кожний в якості вкладу до статутного капіталу Від повідача, що
разом склало 2250,00 грн., що підтверджується ордером АППБ «Україна»№ 08 від
24.03.2000 р. та випискою АППБ «Україна»від 24.03.2000 р.

Станом на 25.07.2005 р. (на день про ведення загальних зборів
учасників Відповідача, рішення яких відображено в протоколі № 1 від 25.07.2005
р.), усі вісім учасників Відповідача факти чно (реально) внесли свої вклади до
статутного капіталу Відповідача гро шовими коштами 4845,0 0 грн.( замість 7400
грн.), а тому статутний капітал відповідача був сформований учасниками
наступним чином : ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10фактично внесли по 930 грн.,
залишок до об'явленого внеску був відсутній.ОСОБА_12 ОСОБА_1 ОСОБА_3та ОСОБА_5
фактично внесли по 281,25 грн., залишок до об'явленого внеску складав у
ОСОБА_12 та у ОСОБА_1. по 648,75 грн., у ОСОБА_3 - 638,75 грн., а у ОСОБА_5 -
618,75 грн. , що підтверджується: свідоцтвами боржника про внесення вкладів від
30.07.2005р. ОСОБА_9,ОСОБА_8,ОСОБА_6,ОСОБА_7.; квитанціями  до прибуткового касового ордеру № 677 від
30.06.2005р.; № 678 від 30.06.2005р.; № 679 від 30.06.2005р.; № 680 від
30.06.2005р.;  прибутковими касовими
ордерами № 677 від 30.06.2005 р.;  № 678
від 30.06.2005 р.;  № 679 від 30.06. 2005
р.; № 680 від 30.06.2005 р.; видатковим касовим ордером № 440 від 30.06.2005
р.; аркушем № ЗО касової книги Відповідача за 30.06.2005 р.; квитанцією ХОД
АППБ «АВАЛЬ»№ К1/8 від 30.06.2005 р.

Згідно зі ст. 33 ГПК України, обов'язок доказування тих обставин,
на які посилається сторона як на підставу своїх вимог та заперечень, покла
дається на сторону.

Згідно зі ст. 111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові
касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового
розгляду справи.

Судовою колегією Вищого господарського суду України в постанові
від 10.04.2008 р. у справі № 37/144-07 вказано на те, що поза увагою суду
першої та другої інстанції залишено баланс відповідача станом на 01.01.2002 р.,
де зазначається, що статутний капітал відповідача становить 7,4 тис. грн.,
тобто є таким, що сформований повністю.

Законом України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в
Україні” від 16.07.1999 р. № 996-ХІУ визначено, що бухгалтерський облік це
процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення,
зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та
внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Відповідно до “Методичних рекомендацій по застосуванню регістрів
бухгалтерського обліку”, затверджених наказом Міністерства фінансів України від
29.12.2000 р. № 356, господарські операції відображаються в облікових регістрах
під час надходження первинних документів або підсумками за місяць, в залежності
від характеру і змісту операцій. Інформація до облікових регістрів переноситься
після перевірки первинних документів за формою та змістом.

Пунктом 37 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку “Баланс”,
затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1999 р. № 87,
встановлено, що у статті “Статутний капітал” наводиться зафіксована в
установчих документах загальна вартість активів, які є внеском власників
(учасників) до капіталу підприємства.

Інструкцією “Про застосування Плану рахунків бухгалтерського
обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і
організацій”, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999
р. № 291, визначений рахунок 40 “Статутний капітал”, який призначено для обліку
та узагальнення інформації про стан та рух статутного капіталу підприємства.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій по внесенню
учасниками грошових коштів в якості вкладів (внесків) до статутного капіталу
через касу відповідача, є первинні документи - прибуткові касові ордери, які
саме і фіксують факт здійснення цієї операції. Вказані прибуткові касові
документи повинні бути складені під час здійснення цієї операції.

Відповідно до п. п. 3.1 п. 3 “Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в Україні”, затвердженого постановою Правління
національного банку України від 15.12.2004 р. № 637, касові операції
оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, які згідно із
законодавством України підтверджували б факт отримання (повернення) готівкових
коштів. Відповідно до абзацу 1 п. п. 3.3 п. 3 вказаного положення, приймання
готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними
головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.
Відповідно до абзацу 2 п. п. 3.3 п. З вказаного положення, про приймання
підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається
засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною
частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або
працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до прибуткових касових
ордерів у Книзі обліку розрахунків з учасниками відповідача за 2000-2005 р.
відображена загальна сума фактично внесених у 2005 р. учасниками відповідача
внесків грошовими коштами у якості вкладів до статутного капіталу відповідача.
Відповідно до Відомості на видачу внесків до статутного фонду по СТОВ
“Відродження” за липень 2005 р. у Книзі обліку розрахунків з учасниками СТОВ
“Відродження” за 2000-2005 р. відображена загальна сума усіх повернутих із
статутного капіталу відповідача внесків виключеним у 2005 р. учасникам
відповідача, яка становить 1125,00 грн., із яких 843,75 грн. видано готівкою із
каси відповідача ОСОБА_3,ОСОБА_1 та ОСОБА_4., та 281,25 грн. зберігаються на
поточному рахунку відповідача як кредиторська заборгованість перед Ковальовою
Н. С.

Окрім того, слід зазначити, що ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_5.,
за вимогами ст. ст. 33-34, 36 Господарського процесуального кодексу України, не
надали до матеріалів справи відривні частини прибуткових касових ордерів або
інші документи, які свідчили б про факт внесення ними грошових коштів або майна
у якості внеску вкладу до статутного капіталу відповідача у якості сплати
несплачених 70 % від їхнього вкладу.

З огляду на викладене, колегія суддів господарського суду
Харківської області правомірно і обґрунтовано дійшла висновку
про
те, що баланс відповідача станом на 01.01.2002 р., в якому зазначається, що
статутний капітал становить 7400,00 грн., свідчить про розмір статутного
капіталу відповідача, який зафіксований в статуті (п. п. 6.7) та установчому
договорі ( п. п. 4.3, стаття 14) відповідача.

Хоча баланс станом на 01.01.2002 року і свідчить про повне
внесення всіма учасниками вкладів, але сторонами не доведено цього факту
первинними документами, тому колегія суддів
апеляційного суду дійшла висновку, що баланс відповідача станом на
01.01.2002 р. не є належним доказом внесення всіма засновниками вкладів до
статутного фонду в повному обсязі, а тому не може бути узятий до уваги судом.

Таким чином, при ухваленні рішення місцевим господарським судом
пра вильно встановлено фактичні обставини справи на основі всебічного, повного
та безпосереднього дослідження наявних у матеріалах справи доказах, правильно
застосовані норми матеріального та процесуального права, прави льно застосовані
вказівки, які містяться в постанові Вищого господарсько го суду України від
10.04.2008 р. у справі № 37/144-07, у зв'язку з чим  підстави для його скасування відсутні.

Щодо посилання апелянта на те, що позивач, а також треті особи
внесли свій вклад як грошима 30%
так  і 70% за рахунок майнових
прав, то колегія апеляційного суду зазначає наступне : дійсно, гр. ОСОБА_1
(позивач) має свідоцтво серії ХА № 051036 про право власності на майновий пай
члена колективного сільського сподарського підприємства (майновий сертифікат),
виданий 11.07.2001 р. Удянською сільською радою Золочівського району, відповідно
з яким його частка визначена в розмірі 15748,00 грн.; гр. ОСОБА_3 (апелянт) має
свідоцтво серії ХА № 051001 про право власності на майновий пай члена
колективного сільсько господарського підприємства (майновий сертифікат),
виданий 11.07.2001 р. Удянською сільською радою Золочівського району,
відповідно з яким її час тка визначена в розмірі 8985,00 грн.;  грОСОБА_4 має свідоцтво серії ХА № 051021 про
право власності на майновий пай члена колективного сільського сподарського
підприємства (майновий сертифікат), виданий 11.07.2001 р. Удянською сільською
радою Золочівського району, відповідно з яким її час тка визначена в розмірі
838,00 грн. ; гр. ОСОБА_5 має свідоцтво серії ХА № 051485 про право власності
на майновий пай члена колективного сільського сподарського підприємства
(майновий сертифікат), виданий 15.12.2001 р. Удянською сільською радою
Золочівського району, відповідно з яким її час тка визначена в розмірі 838,00
грн.

Але, як свідчать матеріали справи, в них відсутні докази (акт
прийому-передачі чи інший якийсь документ), який підтверджував би внесення гр.
ОСОБА_1, гр. ОСОБА_3, гр. ОСОБА_4, гр. ОСОБА_5, гр. ОСОБА_8, гр. ОСОБА_6,
гр.ОСОБА_7, та гр. ОСОБА_9 (учасники Відповідача станом на 28.03.2000 р. - день
державної реєстрації Відповідача) до ста тутного капіталу 70 % свого внеску
саме майновими правами (майновими сер тифікатами), про що  стверджує апелянт.

Згідно із ч. 1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які
фак тичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом по рядку
встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно із ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і запере чень .

Згідно із ч. 1 ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення для справи.

Згідно із ч. 1 ст. 36 ГПК України, письмовими доказами є документи
і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правиль ного
вирішення спору.

Згідно із ч. 1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукуп ності,
керуючись законом.

За таких обставин,
колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про
відмову  гр.. ОСОБА_1у позові.

З урахуванням
вищенаведеного, оскаржуване відповідачем рішення господарського суду
Харківської області від 15.08.2008 р. прийнято
у відповідності до матеріалів справи, фактичних обставин та чинного
законодавства.

Заперечення,
викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування
оскаржуваного рішення по даній справі, тому рішення господарського суду
Харківської області від 15.08.2008 р. залишається без змін, а апеляційна скарга
без задоволення.

На підставі
викладеного та керуючись  ст. 99, ст.101,
п.1 ч.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія
суддів Харківського апеляційного господарського суду; -

постановила:

Апеляційну скаргу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог
на стороні позивача  - ОСОБА_3 залишити
без задоволення.

Рішення
господарського суду Харківської області від 15.08.2008 р. по справі № 38/191-08
залишити без змін.

Повний текст
постанови підписано 31 жовтня 2008 р.

Головуючий суддя
О.А. Пуль

судді
Я.О. Білоусова

Т.В. Гончар