СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.10.2008
Справа  № 5/116

За позовом:
ПП ОСОБА_1с.Шаланки, Виноградівського району

До
відповідача:  Приватного підприємства „Карпатфест”
м.Берегово

Про визнання
факту незаконного використання Відповідачем -знаку для товарів і послуг та
стягнення 25000 збитків.

Суддя
О.Йосипчук

за участю представників сторін:

позивача:
ОСОБА_2. - представник

відповідача:   Комловши С.С. - керівник

Розглянувши матеріали справи за позовом

Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 до приватного підприємства „Карпатфест” м.Берегово
про визнання факту незаконного використання Відповідачем -знаку для товарів і
послуг та стягнення 25000 збитків,

Встановив:

Предметом
даного позову є вимога позивача у судовому порядку визнати факт незаконного
використання відповідачем знаку, захищеного Свідоцтвом на знак для товарів і
послуг№93775 від 25.06.2008р. та похідна вимога про відшкодування шкоди у сумі
25000 грн.

Свої вимоги
позивач обґрунтовує встановленням ним факту використання відповідачем знаку при
організації фестивалю в с.Яноші з 10-го по 13-те липня 2008 року. За його
твердженням відповідач означив фестиваль назвою Закарпатський музичний та
мистецький фестиваль, абревіатура якої поміщена на графічне зображення знаку,
що охороняється свідоцтвом та, власне зображенням самого знака, права на який,
згідно з Свідоцтвом на знак для товарів і послуг №93775 від 25.06.2008р.
належать ОСОБА_1Крім того, згідно з позовною заявою, відповідач ввів у
господарський оборот буклети та афіші, які рекламували фестиваль і містили
зображення знак, що охороняється свідоцтвом,що також є порушенням прав власника
свідоцтва.

Використання
відповідачем знаку, без згоди власника об'єкта інтелектуальної власності на
думку позивача є протиправним -таким, що порушує права власника, і згідно з
ст..20 Закону України „Про охорону прав на знаки для товарів і послуг”,
підлягає оспоренню у судовому порядку.

Як на доказ
протиправних дій відповідача позивач надав витяги із угорських сайтів в мережі
Інтернет, фотокопії угорських журналів та рекламних буклетів, складених
угорською мовою, листи відповідача та мирову угоду, підписану одноосібно.

Порушення прав
власника об'єкта інтелектуальної власності, за твердженням позивача, є
підставою для майнової відповідальності. Тому, з посиланням на п.2 ст.20 Закону
України „Про охорону прав на знаки для товарів і послуг”, позивач заявив вимогу
про відшкодування йому шкоди у сумі 25 000 грн.

Відповідач
проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Зокрема посилається на відсутність доказів порушення саме ним майнових та
немайнових прав Позивача, що охороняються свідоцтвом. У на знак для товарів і
послуг №93775, зареєстрованим в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки
для товарів і послуг 25.06.2008р.спростування тверджень позивача відповідач
надав суду оригінали його плакатів і флаєра, що рекламують фестиваль, рішення
органу місцевого самоврядування про погодження проведення фестивалю, договір
оренди землі та копію договору на виготовлення рекламних плакатів.

З метою
витребування додаткових доказів та вчинення перекладів доказів, складених
угорською мовою, у суді оголошувались перерви.

Повний текст
Рішення виготовлено та підписано 24.10.2008р. за погодженням сторін.

Заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши подані
по справі доказові матеріали, щодо спірного питання,

Суд відмовляє у задоволенні позову, виходячи з наступного:

Згідно з
приписами ст. 1 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і
послуг" знак -це позначення, за яким товари і послуги одних осіб
відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Відповідно до
пунктів 3, 4 ст. 5 цього ж Закону право власності на знак засвідчується
свідоцтвом,а обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням
знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується
свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення  знака та переліком товарів і послуг.

Судовим
розглядом справи встановлено, що позивач є власником знаку у вигляді графічного
позначення, виготовленого шляхом поєднання білого, помаранчевого та чорного
кольору та з абревіатурою Закарпатський музичний та мистецький фестиваль на
українській і угорській мові, права на який охороняються свідоцтвом на знак для
товарів і послуг №93775, зареєстрованим в Державному реєстрі свідоцтв України
на знаки для товарів і послуг 25.06.2008р. Дата подання заявки 18.04.2008р.
(п.1 ст.16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і
послуг"). Даний знак зареєстровано для товарів і послуг означених в індексі
41 Міжнародної класифікації товарів і послуг, куди входить також влаштування і
проведення фестивалів.

Таким чином, на
момент проведення відповідачем музичного фестивалю в с.Яноші, Берегівського
району, позивач володів охоронним документом на географічне позначення -знак,
що є предметом судового дослідження у даній справі.

Відповідно до
п.1 ст.20 Закону України „Про охорону прав на знаки для товарів і послуг”  під порушенням прав власника  розуміється будь-яке посягання на права
власника свідоцтва, що передбачені ст..16 цього ж Закону.

Згідно із ст.
16 Закону "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" свідоцтво,
зокрема, надає його власнику право використовувати знак та забороняти його
використання іншим особам без його згоди. З наведеного витікає, що порушенням
права на знак для товарів і послуг є його використання іншою особою без згоди
власника охоронного документа (свідоцтва) у спосіб, що визначений п. 4 ст.16
Закону України „Про охорону прав на знаки для товарів і послуг”.

Згідно ст..20 Закону
України „Про охорону прав на знаки для товарів і послуг”,  власник охоронного документа вправі вимагати
відшкодування збитків порушником його прав.

Відшкодування
збитків є одним із видів відповідальності, що супроводжуються обов'язковою
наявністю винної поведінки суб'єкта делікту.

Тому, зважаючи
на викладене вище, для задоволення вимог позивача необхідна наявність доказів
вчинення відповідачем дій, які визнаються порушенням прав.

Однак,
досліджуючи наявні у матеріалах справи докази з метою встановлення фактичних
обставин використання відповідачем позначення позивача суд встановив, що
фестиваль, який організований ПП „Карпатфест” в с.Яноші,Берегівського району з
10-го по 13-те липня 2008 року, проведено під назвою Фестиваль живої музики та
спорту, що підтверджується виготовленими на підставі договору про надання
послуг від 01.05.2008р.(з додатком №2), рекламними плакатами та буклетами.
Подані відповідачем рекламні носії інформації не містять позначень, які
охороняються Свідоцтвом на знак для товарів і послуг №93775, зареєстрованим в
Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг 25.06.2008р.
Виготовлення відповідачем рекламних плакатів та буклетів про проведення
фестивалю живої музики та спорту без порушень прав позивача, що охороняються
додатково підтверджується видатковою накладною №РН-0000321 від 24.06.2008р. та
Розпискою від 27.09.2007р. Державного підприємства „Український інститут
промислової власності” про одержання заявки ПП „Карпатфест” 27-го вересня 2007
року на комбінований знак -абревіатурою Закарпатський музичний та мистецький
фестиваль на українській і угорській мові (п.1 ст.16 Закону України "Про
охорону прав на знаки для товарів і послуг").

Рішенням
виконкому Яношівської сільської Ради №41 від 26.05.2008р. ПП „Карпатфест” було
надано дозвіл на проведення фестивалю на підставі договору оренди територію
стадіону ім..Борно Дєрдя. Згідно з Договором оренди стадіону для організації
фестивалю від 28.05.2008р. відповідач одержав територію у тимчасове оплатне
користування для організації музичного фестивалювс.Яноші.

Таким чином,
документи та рекламні буклети (плакати), замовником яких є ПП „Карпатфест” не
містять ознак використання відповідачем позначення, яке охороняється Свідоцтвом
на знак для товарів і послуг №93775, зареєстрованим в Державному реєстрі
свідоцтв України на знаки для товарів і послуг 25.06.2008р.

В той час,
подані позивачем рекламні буклети та витяги із угорських сайтів не можуть бути
прийняті, як доказ вчинення ПП „Карпатфест” дій, що визнаються порушенням прав
власника охоронного документа, в силу наступного.

Рекламні
буклети та журнал подані позивачем у доказ порушення його прав, містять
позначення, що охороняється свідоцтвом позивача, однак, не містять доказів їх
виготовлення ПП „Карпатфест”. Крім того як, як свідчать акти, складені
позивачем, ці буклети були знайдені на АЗС „Енерго”, яка не являється власністю
ПП „Карпатфест” та ні інших об'єктах (паркан, магазин, дерева тощо), які також
не належать відповідачу. Доказів, що саме ПП „Карпатфест” поширив на АЗС „Енерго”
та інших об'єктах ці інформаційні носії реклами позивачем не подано, що дає
підстави сумніватися у достовірності тверджень про поширення цих буклетів
відповідачем безпосередньо.

Так само, не
можуть бути сприйняті, як доказ поміщення інформації на угорських сайтах,
оскільки позивач повинен подати докази застосування знака в рекламі та в мережі
Інтернет безпосередньо ПП „Карпатфест”- резидентом України. Як свідчать копії
витягів із сайтів та їх переклад, у рекламуванні музичного фестивалю і спосіб із
використанням знака, що охороняється Свідоцтвом позивача була задіяна мережа
Інтернет Угорщини, а докази належності самих сайтів ПП „Карпатфест” -резиденту
України відсутні. Доказів замовлення відповідачем інформації на угорських
сайтах позивач також не подав, що також ставить під сумнів і його твердження
про порушення прав, що охороняються свідоцтвом із застосуванням мережі
інтернет.

Дослідження
рекламних буклетів, поданих позивачем, а також інформація на на сайтах в мережі
інтернет  вказує на те, що вони
виготовлені на території Угорщини, що також оцінюється судом, при встановленні
суб'єкта відповідальності, на користь відповідача, з огляду на приписи Закону
України „Про охорону прав на знаки для товарів і послуг”, дія в просторі якого
поширюється виключно на територію України, та на формальну суть охоронного
документа, що надає правову охорону знака на території України (Договір про
закони щодо товарних знаків від 27.10.1994р. та п.4 Мадридської угоди про
міжнародну реєстрацію знаків від 14.04.1891р.).

Отже, з огляду
на вище приведене, незважаючи на те, що буклети, складені угорською мовою та
сайти із застосуванням позначення, що охороняється, інформують про діяльність
відповідача в с.Яноші, Берегівського району, поданих позивачем доказів
недостатньо для підтвердження факту вчинення саме ПП „Карпатфест” дій, що,
згідно з п.1 ст.20 Закону України „Про охорону прав на знаки для товарів і
послуг”, визнаються порушенням права інтелектуальної власності.

Інші докази,
подані позивачем (листи, мирова угода, підписана одноосібно), не приймаються до
уваги з огляду на те, що на їх підставі між учасниками спору не створено
правочини (ст..202 ЦК України).

У відповідності
до ст.33 ГПК України, кожна сторона зобов'язана довести підставність своїх
вимог чи заперечень.

Тому, оскільки
позивачем не подано достатніх та переконливих доказів використання відповідачем
об'єкту інтелектуальної власності, права на який охороняються Свідоцтвом на
знак для товарів і послуг №93775, зареєстрованим в Державному реєстрі свідоцтв
України на знаки для товарів і послуг 25.06.2008р., а докази відповідача
вказують на інший спосіб рекламування музичного фестивалю в с.Яноші, у суду
відсутні правові підстави визнати ПП „Карпатфест” суб'єктом відповідальності у
спірній ситуації та застосувати ст..ст.20 і 21 Закону України „Про охорону прав
на знаки для товарів і послуг”.

Керуючись ст.ст. 34, 43, 49,
82-85 ГПК України,

Суд вирішив:

1.У задоволенні
позову відмовити.

Суддя
О.Йосипчук