ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

"18" листопада 2008 р.

справа № 5020-3/137

За позовом                    Акціонерного комерційного
банку "Імексбанк"

в особі Севастопольського
відділення № 55

(99011, м.
Севастополь, вул. Велика Морська, б. 3)

до відповідача          фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

про стягнення заборгованості у
розмірі 19332,13 грн.,

Суддя Головко
В.О.

Представники:

позивача -Федосенко
А.М., довіреність № 0100098 від 01.09.2008,

відповідача -не
з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерний комерційний банк
"Імексбанк" (далі -Банк, Позивач) звернувся до суду з позовною заявою
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі -Відповідач) про стягнення заборгованості
за кредитним договором у розмірі 17068,18 грн. Також Позивач просить суд
визнати строк дії кредитного договору таким, що закінчився.

Свої позовні вимоги Позивач
обґрунтовує невиконанням Відповідачем умов кредитного договору щодо погашення
тіла кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

Під час розгляду справи Позивач у
порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України збільшив розмір
позовних вимог, просить суд стягнути з Відповідача заборгованість у розмірі
19332,13 грн.

Заявою від 18.11.2008 представник
позивача змінив позовні вимоги, просить суд розірвати кредитний договір,
укладений між ним та Відповідачем, і стягнути з останнього заборгованість та
штрафні санкції за порушення умов договору в загальній сумі         19332,13 грн.

Відповідач не скористався правом,
наданим йому статтею 59 Господарського процесуального кодексу України: не надав
господарському суду відзив на позовну заяву та документи, що підтверджують
заперечення проти позову; явку повноважних представників в судове засідання не
забезпечив, хоча про дату, місце та час судового засідання повідомлений
належним чином -рекомендованою кореспонденцією.

Суд розглянув справу за наявними в
ній матеріалами за правилами статті 75 Господарського процесуального кодексу
України.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд -

в с т а н о в
и в:

В силу статті 1054 Цивільного
кодексу України, яка регулює кредитні відносини, що склалися між сторонами у
справі, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти
позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

11.12.2006 між Акціонерним
комерційним банком "Імексбанк" (Кредитор) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (Позичальник) укладено кредитний договір № 113,
відповідно до умов якого Кредитор надає Позичальникові у тимчасове користування
на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового
характеру використання грошові кошти в сумі 15000,00 грн. зі сплатою 18%
річних, з кінцевим строком повернення основної заборгованості 11.12.2009, а
Позичальник зобов'язується повернути в повному обсязі кредит з нарахованими
відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями
у встановлений в договорі       (п. 1.1)
строк, а також щомісяця згідно з пунктами 2.4-2.5 договору сплачувати
нараховані відсотки за користування кредитом.

На виконання умов укладеного
договору, 11.12.2006 позивач видав Відповідачеві 15000 грн., що підтверджується
матеріалами справи (а.с.28).

Згідно з пунктом 1.1.1 Договору
основна сума заборгованості погашається щомісячно до 10 числа місяця,
наступного за звітним за відповідним графіком, що наведений в зазначеному
пункті Договору.

Як встановлено пунктом 1.1.
договору, відповідач за користування кредитом зобов'язаний сплачувати
позивачеві відсотки в розмірі 18% річних. Такі відсотки нараховуються на
фактичну суму заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів
періоду нарахування відсотків на основі Банківського року (360 днів у році) і
підлягають сплаті щомісячно не пізніше 10 числа наступного за звітним місяця
або в останній робочий день, що передує звітному (п.п. 2.4, 2.4.1). У разі
наявності простроченої заборгованості за кредитом на несплачених відсотків за
його використання, кошти в першу чергу направляються на сплату прострочених
відсотків за використання кредиту (п. 2.5 Договору).

Протягом січня-березня 2007 року
Відповідач своєчасно та майже в повному обсязі (за винятком платежу за березень
в розмірі 416,67 грн. - а.с.77) здійснював погашення тілу кредиту та процентів
за користування кредитом.

Проте, починаючи з квітня 2007 року
будь-які платежі з боку Відповідача на користь Банку припинилися, що стало
причиною для звернення останнього до суду з даним позовом.

Суд вважає позовні вимоги
Акціонерного комерційного банку "Імексбанк" такими, що підлягають
задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих
та перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16.01.2003, та
пункту 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України дані кодекси
застосовуються до правовідносин, що виникли після набрання ними чинності, тобто
після 01.01.2004.

Судом встановлено, що
правовідносини між сторонами виникли після 01.01.2004, тому при вирішенні спору
суд керується Цивільним кодексом України в редакції 2003 року та Господарським
кодексом України.

Згідно з положеннями статті 193
Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або
законом.

Укладаючи кредитний договір,
Відповідач прийняв на себе зобов'язання щомісячно погашати основну
заборгованість та сплачувати нараховані відсотки за користування кредитом. Як
встановлено судом, Відповідач не виконує належним чином взяті на себе
зобов'язання: починаючи з квітня 2007 року не погашає тіло кредиту та не
сплачує відсотки за користування кредитом, що є порушенням умов кредитного
договору.

За змістом статті 610 Цивільного
кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 651
Цивільного кодексу України договір може бути розірвано за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною.
При цьому істотним є таке порушення договору, коли внаслідок завданої цим шкоди
друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Як свідчать матеріали справи,
невиконання Відповідачем умов кредитного договору щодо погашення кредиту та
сплати процентів за користування ним триває понад півтора роки, у зв'язку з чим
суд приходить до висновку, що у Позивача виникло право вимагати дострокового
розірвання кредитного договору та повернення кредитних коштів.

Виходячи з правової природи
кредитних взаємовідносин, що існують між сторонами, основною метою банку при
наданні кредиту є отримання доходу від кредитних операцій за рахунок одержаних
від позичальника відсотків за користування кредитними коштами, а тому суд
вважає, що порушення Відповідачем його зобов'язань за кредитним договором
позбавляє банк на отримання того, на що той розраховував при укладенні
кредитного договору, тобто Відповідач припустився істотного порушення договору.

Відповідач не надав суду будь-яких
заперечень щодо дострокового розірвання кредитного договору або доказів, які б
свідчили про належне виконання ним своїх зобов'язань за цим договором.

Стаття 611 Цивільного кодексу
України встановлює правові наслідки порушення зобов'язання, в тому числі
розірвання договору (пункт 1 статті 611 ЦК України).

Приймаючи до уваги вищевикладене,
суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Банку в частині дострокового
розірвання кредитного договору є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

При цьому відповідно до частини 3
статті 653 Цивільного кодексу України, якщо договір розривається у судовому
порядку, зобов'язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про
розірвання договору законної сили.

Враховуючи те, що судом прийнято
рішення про дострокове розірвання кредитного договору, Відповідач зобов'язаний
повернути Позивачеві отримані та не повернуті кредитні кошти в сумі 13749,33
грн., виходячи з наступного розрахунку:

15000,00 грн. -1250,67 грн. =
13749,33 грн., де:

15000,00 грн. -загальна сума
наданого Відповідачу кредиту;

1250,67 грн. = 417,00 грн. х 2 міс.
(січень, лютий 2007 року) + 416,67 грн. (березень 2007 року) -загальна сума
погашення тіла кредиту за три місяці 2007 року.

Наявна заборгованість
підтверджується виписками з особових рахунків Відповідача № 2067. на
суму 7923,33 грн. (а.с.65) та № 2063. на суму 5826,00 грн. (а.с.64),
розрахунком, зробленим Позивачем (а.с.63, 68).

На підставі пунктів 1.1 та 2.4
договору Відповідачу нараховані відсотки за користування кредитом в загальній
сумі 4167,56 грн., в тому числі: 4067,41 грн. -відсотки, за якими строк
сплати пройшов, 100,15 грн. - поточні платежі відсотків за користування
кредитом, що підтверджується виписками з особових рахунків Відповідача                            № 2069.
(а.с.67), № 2068. (а.с.66), а також розрахунком Банку (а.с.63, 68).
Зазначена сума заборгованості також підлягає стягненню з Відповідача в повному
обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 193
Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої
сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань
є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським
кодексом України, іншими законами або договором.

За приписами статті 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки,
встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3) та
відшкодування збитків (пункт 4).

Відповідно до статті 230
Господарського кодексу України та статті 546 Цивільного кодексу України
виконання зобов'язань може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Згідно зі статтею 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) визнається визначена законом або
договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі
невиконання або неналежного виконання зобов'язання. Якщо за порушення
зобов'язання встановлена неустойка (пеня), то вона підлягає стягненню в повному
розмірі, незалежно від відшкодування збитків (стаття 624 Цивільного кодексу
України).

Пунктом 4.1 кредитного договору
передбачено право Банку на стягнення пені за прострочення Відповідачем строків
сплати відсотків, визначених в пункті 2.4 цього договору, а також прострочення
строків повернення кредиту визначених в пункті 1.1 договору. Оскільки
матеріалами справи підтверджується факт прострочення Відповідачем строків
повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, доказів, які б
спростовували вищезазначений факт, Відповідач суду не надав, суд приходить до
висновку, що з Відповідача має бути стягнуто 1415,24 грн. пені (в тому
числі 1208,75 грн. -пеня, нарахована на суму простроченої заборгованості за
тілом кредиту; 206,49 грн. -пеня, нарахована на суму простроченої
заборгованості за відсотками), яка обчислена за період з 11.11.2007 по
04.11.2008 відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Таким чином, позовні вимоги
Акціонерного комерційного банку "Імексбанк" є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

За правилами статті 49 Господарського
процесуального кодексу України суд покладає на Відповідача судові витрати,
понесені Позивачем, а саме: державне мито в сумі 273,68 грн. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

Беручи до уваги вищевикладене,
керуючись ст. ст. 49, 75, 82-85, 115-116 Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов задовольнити в повному обсязі.

2.          Розірвати
договір кредиту № 113, укладений 11.12.2006 між Акціонерним комерційним
банком "Імексбанк" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 з дати
набрання рішенням суду по цій справі законної сили.

3.          Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, відомості
про рахунки в установах банку в матеріалах справи відсутні) на користь
Акціонерного комерційного банку "Імексбанк" (65039,  м. Одеса, пр. Гагаріна, 12-А,
ідентифікаційний код 20971504, р/р 01, МФО 328384) заборгованість
в сумі 19332,13 грн. (дев'ятнадцять тисяч триста тридцять дві гривні 13
копійок), в тому числі: 13749,33 грн. -заборгованість по тілу кредиту;
4167,56 грн. -заборгованість по відсотках; 1415,24 грн. -пеня за прострочення
погашення кредиту та оплати процентів; а також державне мито в сумі 273,68
грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в
сумі 118,00 грн.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Суддя
В.О.Головко

Рішення оформлено відповідно до вимог

статті 84 Господарського процесуального

кодексу України і підписано 24.11.2008.

Розсилка:

1.          Акціонерний комерційний банк
"Імексбанк"

(65039, м. Одеса, пр. Гагаріна, 12-А)

2.          Севастопольське відділення № 55 АКБ
"Імексбанк"

(99011, м. Севастополь, вул. Велика
Морська, б. 3)

3.          Фізична особа-підприємець ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

4.          Справа

5.          Наряд