ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 жовтня 2008 р.

№ 2/830-13/86(2/830-7/86)

Судова
колегія Вищого господарського суду України у складі :

Полякова Б.М., -головуючого
(доповідач у справі),

Коваленка В.М.

Панової І.Ю.

розглянувши  касаційну скаргу

Приватної агрофірми “Винниківська”, с. Чишки
Пустомитівського району Львівської області

на ухвалу (рішення)

від 12.01.1999 р. арбітражного
суду Львівської області

у справі

№ 2/830-13/86 (№ 2/830-7/86)
господарського суду Львівської області

за заявою ВАТ
“Львівобленерго”, м. Львів                             (голова
комітету кредиторів)

доПриватної
агрофірми “Винниківська”, с. Чишки Пустомитівського району Львівської області

про

банкрутство

кредитор

ВАТ “Львівобленерго” в особі
Львівських електричних мереж, м. Львів

арбітражний керуючий

ОСОБА_1

представники сторін в судове засідання не
з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою
арбітражного суду Львівської області від 16.11.1998 р. порушено провадження у
справі № 2/830-13/86 про банкрутство Приватної агрофірми
“Винниківська” (далі -ПАФ “Винниківська”).

До арбітражного (нині -
господарського) суду Львівської області звернулося ДАЕК “Львівобленерго” в
особі відособленого структурного підрозділу (філії) -Львівських електричних
мереж з заявою про визнання її кредитором боржника на суму 355 028,43 грн.

Ухвалою (рішенням) арбітражного суду
Львівської області від 12.01.1999 р., з урахуванням ухвали господарського суду
Львівської області від 29.11.2005 р., (суддя Білоус Б.О.) визнано ДАЕК
“Львівобленерго” в особі Львівських електричних мереж кредитором боржника з
майновими вимогами на суму 354 943,43 грн.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою звернувся
боржник у справі -ПАФ “Винниківська”, в якій просить ухвалу (рішення)
арбітражного суду Львівської області від 12.01.1999 р. скасувати.

Касаційна скарга мотивована
порушенням судом норм матеріального та процесуального права. В обгрунтування
вимог касаційної скарги її заявник посилається на відсутність заборгованості
перед кредитором.

Обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом
норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
визнаючи ДАЕК “Львівобленерго” в особі Львівських електричних мереж кредитором
ПАФ "Вінниківська" з майновими вимогами на суму 354 943,43 грн., суд
першої інстанції виходив з того, що такі вимоги підтверджені матеріалами справи
та визнаються обґрунтованими.

При цьому, судом було встановлено,
що вимоги кредитора обґрунтовані
невиконанням боржником умов договору №9-218 від 05.01.1999 р., а саме
несплатою заборгованості за користування електричною енергією.

Однак, з зазначеним висновком суду
першої інстанції погодитися не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 3  Закону України "Про банкрутство"
від 14.05.1992 р. N 2343-XII, в редакції чинної на час заявлення та розгляду
вимог кредитора судом, кредитором у розумінні цього Закону є громадянин або
юридична особа, яка має підтверджені належними документами майнові
вимоги до боржника, крім кредиторів, майнові вимоги яких повністю забезпечені
заставою.

Згідно зі ст. 10 вказаного закону
кредитори у місячний строк з дня опублікування в офіційному друкованому органі
Верховної Ради України чи Кабінету Міністрів України оголошення про порушення
справи про банкрутство подають до арбітражного суду письмові заяви з вимогами
до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Отже, в силу приписів закону
кредитори одночасно з заявою про вимоги до боржника зобов'язані подати до суду
документи, що їх підтверджують.

Відтак, грошові вимоги кредитора до
боржника повинні бути підтверджені відповідними доказами.

Виходячи з системного аналізу
положень як діючого на час розгляду вимог кредитора, так і чинного
законодавства, заявлені у справі про банкрутство вимоги до боржника повинні
підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками,
актами виконаних робіт, тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини
сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням
юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

З оскаржуваного судового рішення
вбачається, що судом не досліджувалися як підстави виникнення заборгованості,
так і наявність самої заборгованості.

Зокрема, судом не були з'ясовані
умови договору №9-218 від 05.01.1999 р., покладеного в основу заявлених вимог,
не досліджено обставини справи щодо надання кредитором боржнику послуг з
постачання електричної енергії за цим договором та не здійснення їх оплати
останнім.

Таким чином, суд першої інстанції
допустив порушення норм процесуального права, що призвели до неповного
з'ясування обставин справи, в зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що судом
дана правильна юридична оцінка спірним правовідносинам та зроблений
відповідаючий чинним нормам матеріального права висновок щодо прав і обов'язків
сторін.

Допущені порушення норм
процесуального права, що призвели до неповного з'ясування обставин справи, не
можуть бути усунуті судом касаційної інстанції в силу встановлених меж
перегляду справи в суді касаційної інстанції та повноважень останнього (ст. ст.
1115, 1117 Господарського процесуального кодексу
України).

Враховуючи наведене, оскаржуване
судове рішення не може бути визнано законним та обґрунтованим, тому воно
підлягає скасуванню, а справа в частині розгляду грошових вимог вказаного
кредитора -передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати викладене та розглянути справу у відповідній частині з
дотриманням вимог чинного законодавства.

На підставі наведеного та керуючись
ст. ст. 3, 10 Закону України "Про банкрутство" від 14.05.1992 р. N
2343-XII та ст. ст. 47, 34, 38, 43, 1115, 1117,
1119 -11111 Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу Приватної агрофірми
“Винниківська” задовольнити частково.

2.          Ухвалу (рішення) арбітражного суду
Львівської області від 12.01.1999 р. у справі № 2/830-13/86 (№ 2/830-7/86) скасувати.

3.          Справу № 2/830-13/86 (№
2/830-7/86) в частині розгляду грошових вимог ВАТ “Львівобленерго” в
особі Львівських електричних мереж до боржника передати на новий розгляд до
господарського суду Львівської області.

Головуючий                                                                                Б.М.
Поляков

Судді
В.М. Коваленко

І.Ю.
Панова