ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07.10.2008
Справа № К39/101-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді
: Лотоцької Л.О.

суддів:  Бахмат Р. М. (доповідача), Євстигнеєва О.С.

при секретарі: Ролдугіної
Н.В.

за участю представників сторін, які
були присутні у судовому засіданні 23.09.08 р.:

від позивача:  ОСОБА_3 (дов. № 4209  від 16.04.08 р.);

від відповідача-1:  Колесник М.Ю. (дов.  № 69-07/19
від 19.06.08 р.);

представники відповідачів - 2, 3:
у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду справи
повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу: ОСОБА_1 м.Дніпропетровськ на
рішення господарського суду Дніпропетровської області від  12.05.08 р.  у справі № К39/101-08

за позовом   ОСОБА_1 м. Дніпропетровськ

до
В-1: Відкритого акціонерного товариства
“Дніпроважмаш”  м.Дніпропетровськ;

В-2: Українсько-російсько-бельгійського
акціонерного товариства “Сетмаш”
м.Дніпропетровськ;

В-3: ОСОБА_2
м. Дніпропетровськ

про   визнання недійсним договору купівлі-продажу
нежитлового приміщення

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської обл. від 12.05.08 р. у справі № К39/101-08, яке підписано і
оформлено відповідно  до вимог ст. 84 ГПК
України (суддя Ліпинський О.В.), відмовлено ОСОБА_1 у позові до
Відкритого акціонерного товариства “Дніпроважмаш”  м.Дніпропетровськ (відповідач-1);  Українсько-російсько-бельгійського
акціонерного товариства “Сетмаш” м.Дніпропетровськ (відповідач-2) та ОСОБА_2 м.
Дніпропетровськ (відповідач-3) про визнання недійсним договору купівлі-продажу
нежитлового приміщення.

ОСОБА_1, не погодившись з вказаним
рішенням господарського суду,  подав
апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції від
12.05.2008 р. та задовольнити позовні вимоги.

Скаржник вказує в апеляційній
скарзі, що обставини справи не відповідають висновку, викладеному у рішенні
місцевого господарського суду, а саме: відмовляючи у задоволенні позову суд
послався на те, що ОСОБА_1 не був акціонером АТ “Дніпроважмаш” на час укладання
спірного договору від 26.12.1994 р. Позивач стверджує в апеляційній скарзі, що
він з 1994 р.  був акціонером АТ
“Дніпроважмаш” та володів на праві власності пакетом акцій у кількості 98 штук.

У відзиві на апеляційну скаргу
Українсько-російсько-бельгійське акціонерне товариство “Сетмаш” просить
залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, так
як права і обов'язки у ОСОБА_1, в якості акціонера, виникли з 24.03.1995 р.,
тобто жодних прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1, як акціонера з
24.03.1995 р., не могло бути порушено під час укладання 26.12.1994 р.
оспорюваного ним договору купівлі-продажу нерухомого майна.

В судовому засіданні оголошувалася
перерва з 23.09.2008 р. до 07.10.2008 р. до 15 год.

Заслухавши суддю-доповідача та
пояснення представників сторін, які були присутні у судовому засіданні,  розглянувши та обговоривши доводи апеляційної
скарги, доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу,  перевіривши матеріали справи, проаналізувавши
на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом
норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила, що між
акціонерним товариством “Дніпроважмаш” (продавець) та акціонерним товариством
“Сетмаш” (покупець) укладено договір № 3-399 купівлі-продажу нежитлового
приміщення акціонерного товариства “Дніпроважмаш” від 26.12.94 р.

Згідно з пунктом 1.1 зазначеного
договору продавець продав, а покупець купив нежитлове приміщення площею 69
кв.м, яке знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Дзержинського,18.

Позивач у справі -ОСОБА_1 вказує в
апеляційній скарзі, що він є акціонером акціонерного товариства “Дніпроважмаш”
з 1994 р. і що, у зв'язку з виконанням посадових обов'язків, 12 вересня 2005
р.  дізнався про Ухвалу Судової палати у
господарських спорах Верховного суду України від 4 серпня 2005 р. Відповідно до
цього документу вказаною Судовою палатою Верховного суду було відмовлено у
порушенні провадження з перегляду у касаційному
порядку постанови Вищого господарського суду України від 17 травня 2005
р.

Із змісту вказаної ухвали позивач
зрозумів, що вона стосується судового спору між ВАТ “Дніпроважмаш” та
Українсько-російсько-бельгійським акціонерним товариством “Сетмаш”. Про суть
спору між вказаними підприємствами ОСОБА_1 раніше не знав.

З метою прояснення для себе
ситуації навколо вказаного спору позивач витребував з відповідних підрозділів
відповідача-1 всі документи, які стосуються вказаних взаємовідносин.

Ознайомившись з договором № 3-339
купівлі-продажу нежитлового приміщення, розташованого за адресою:
м.Дніпропетровськ, вул. Дзержинського, 18, укладеного між  акціонерним товариством “Дніпроважмаш” та
акціонерним товариством “Сетмаш”, ОСОБА_1 вважає, що вищезазначений договір від
імені голови правління АТ “Дніпроважмаш” Забари В.М. підписаний іншою особою,
яка на момент укладання договору не була головою правління.

Позивач вважає, що при укладанні
оспорюваного договору відповідачами було порушено вимоги пункту 48.3
Тимчасового Статуту акціонерного товариства “Дніпроважмаш” в частині, що тільки
голова правління вправі без доручення здійснювати дії від імені товариства, ст.
44 ЦК УРСР.

На підтвердження того, що позивач є
акціонером акціонерного товариства “Дніпроважмаш” позивач надав сертифікат
акцій (т.1, а.с. 53-54) серії А № 07729, який виданий 21.11.2001 р., який
свідчить, що ОСОБА_1 придбав 40 (сорок) штук акцій дати випуску 12.10.98 р.
Також надано тимчасове свідоцтво № 49 від 19.02.2004 р. про підтвердження
внеску в оплату акцій.

Доданий позивачем сертифікат акцій
серії А № 07729 від 21.11.2001 р. господарський суд правомірно не визнав
належним доказом на підтвердження того, що позивач являвся акціонером АТ
“Дніпроважмаш” станом на час укладання спірного договору, оскільки цей
сертифікат виданий майже через сім років після укладання спірного  правочину.

Указом Президента України “Про
електронний обіг цінних паперів і Національний депозитарій” від 25.05.1994 р. №
247/94 встановлено, що цінні папери в Україні можуть випускатися у формі
записів на рахунках у системі електронного обігу цінних паперів.

Вказаним Указом постановлено створити
Національний депозитарій для обслуговування електронного обігу цінних паперів.
Прийняти пропозицію Української фондової біржі про створення Національного
депозитарію на базі Центрального депозитарію цінних паперів при Українській
фондовій біржі.

Постановлено Кабінету Міністрів
України затвердити у двомісячний строк Положення про електронний обіг цінних
паперів і Національний депозитарій.

Указом Президента України від
02.03.1996 р., який викладений в новій редакції, постановлено:

1. Установити, що випуск цінних
паперів може здійснюватися як у паперовій, так і в безпаперовій формі (у
вигляді записів в електронних базах даних).

2. Установлено, що облік прав
власності на іменні цінні папери здійснюється в системі реєстру власників
іменних цінних паперів у паперовій та/або безпаперовій формі.

Власник іменних цінних паперів
визначається на підставі пред'явлення іменного цінного паперу (сертифіката
іменних цінних паперів) при паперовій формі випуску іменних цінних паперів та
на підставі запису в системі реєстру власників іменних цінних паперів при
безпаперовій формі.

Постановлено затвердити Положення
про діяльність з обліку прав власності на іменні цінні папери та депозитарну
діяльність.

02.03.1996 р. за № 160/96 Указом
Президента України затверджено Положення про діяльність з обліку прав власності
на іменні цінні папери та депозитарну діяльність.

Це Положення визначає основні
поняття, які використовуються під час діяльності з обліку прав власності на
іменні цінні папери, порядок здійснення державного контролю за веденням
реєстрів власників іменних цінних паперів та депозитарною діяльністю.

У цьому Положенні термін “обіг
іменних цінних паперів” вживається у такому значенні -укладання
цивільно-правових угод, які ведуть до зміни прав власності на іменні цінні папери.

Сертифікат іменних цінних паперів
-документ, який видається емітентом власнику іменних цінних паперів та
підтверджує сукупність прав та вказану в сертифікаті кількість іменних цінних
паперів.

Реєстр власників іменних цінних
паперів -перелік за станом на певну дату власників іменних цінних паперів,
належних їм іменних цінних паперів, що є складовою частиною системи реєстру та
дає змогу ідентифікувати цих власників, кількість, номінальну вартість та вид
належних їх іменних цінних паперів.

Виписка з реєстру -письмовий
документ, що видається реєстратором і підтверджує запис у реєстрі власників
іменних цінних паперів щодо власника та іменних цінних паперів.

У зв'язку з ненаданням позивачем
суду доказів на підтвердження права власності позивача на акції АТ “Дніпроважмаш”
станом на дату укладання спірного договору, суд першої інстанції правомірно
дійшов висновку щодо відсутності у позивача права на звернення до суду з даним
позовом, так як, згідно до ст. 1 ГПК України, на звернення до господарського
суду мають право особи, вказані в цій статті, за захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Як вже вище було вказано, позивач
на час укладання оспорюваного договору не був акціонером АТ “Дніпроважмаш”, а
тому правочин, який позивач просить визнати недійсним, не порушував права
позивача, а тому не може бути оскаржений ним.

Крім того, при пред'явленні позову
позивачем пропущено строк позовної давності, передбачений ст. 71 ЦК УРСР.

Згідно ст. 71 ЦК УРСР загальний
строк для захисту права за позовом особи, права якої порушено (позовна
давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України (п.7) до позовів про визнання заперечуваного
правочину недійсним і про застосування наслідків недійсності нікчемного
правочину, право на пред'явлення якого виникло до 1 січня 2004 р.,
застосовується позовна давність, встановлена для відповідних позовів
законодавством, що діяло раніше.

Зважаючи на вище зазначене, колегія
суддів вважає, що рішення господарського суду, яке оскаржується, відповідає
обставинам та матеріалам справи і при його винесенні не було порушено вимог
чинного законодавства, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 103-105
Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 м.
Дніпропетровськ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 12.05.2008 р. у справі № К39/101-08 залишити без
змін.

Головуючий
Л.О.Лотоцька

Судді:                                                                                   Р.М.Бахмат

О.С.
Євстигнеєв

З
оригіналом згідно:

Пом.
судді
І.Г.Логвиненко

07.10.2008
р.