ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

03.09.08
Справа №22/456/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду
у складі:

Головуючий суддя Колодій Н.А. судді  Колодій Н.А.    , Коробка Н.Д.  , Кричмаржевський В.А.

при секретарі: Лолі Н.О.

За участю представників сторін:

від позивача
-       Швець О.В. (довіреність №
241 від 09.07.2008 р.)

від відповідача -
не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали
справи та апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» в особі Структурного підрозділу з експлуатації  та ремонтів будівель і споруд ВАТ «Запоріжжяобленерго»           (м. Запоріжжя)

на рішення господарського суду Запорізької області від
24.01.2008 р.
у  справі  № 22/456/07

за позовом Відкритого акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» в особі Структурного підрозділу з експлуатації  та ремонтів будівель і споруд ВАТ
«Запоріжжяобленерго»           (м.
Запоріжжя)

до відповідача
Приватного підприємця ОСОБА_1(м. Запоріжжя)

про стягнення суми,

Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в
особі Структурного підрозділу з експлуатації
та ремонтів будівель і споруд ВАТ «Запоріжжяобленерго»           звернулося до господарського суду
Запорізької  області з позовом про
стягнення з Приватного  підприємця
ОСОБА_1на підставі ст. ст. 11, 205, 206, 207,
1212 ЦК України 3607,50 грн. - боргу.

Рішенням
господарського суду Запорізької  області
від 24.01.2008 р. у справі           №
22/456/07 (суддя  Скиданова Ю.О.)  в позові відмовлено.

Висновки
суду  першої  інстанції
ґрунтуються  на тому, що позивач
в  порядку      ст.
33 ГПК України не довів  суду, що
перераховані відповідачу  грошові  кошті є
безпідставно  отриманими  останнім. Суд встановив, що підставою для
перерахування  відповідачу  грошових
коштів  позивачем в  сумі 3607,50 грн. був  рахунок № 1 від 11.05.2004 р.

Не погоджуючись з  прийнятим  судовим
актом,  ВАТ «Запоріжжяобленерго» в
особі Структурного підрозділу з експлуатації
та ремонтів будівель і споруд ВАТ «Запоріжжяобленерго»  (позивач у справі) звернулося до Запорізького
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Заявник просить скасувати рішення  господарського суду Запорізької  області від 24.01.2008 р. у справі №
22/456/07  та прийняти нове, яким  задовольнити позов в повному  обсязі. З підстав, викладених в апеляційній
скарзі, заявник вважає, що господарським судом
Запорізької  області при прийнятті
рішення неповно  з'ясовано  всі
фактичні  обставини справи, а
також невірно застосовано норми матеріального права. Заявник вказує,  що між
сторони у справі  виникли
зобов'язання за  яким відповідач  мав
передати позивачу  цементний  розчин, оплачений  останнім
у повному  обсязі. Посилається на
те, що цемент відповідач не  передав
і  на теперішній  час необхідність у ньому у позивача  відпала. Вважає, що до обов'язків, які  виникли у наслідок безпідставного придбання
майна,  відноситься і  сплата рахунку  за послугу, яка  фактично
не отримана. Вказує, що згідно ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави
- набуття, збереження  майна  без
достатньої  правової  підстави, застосовується  також
до вимог про повернення виконаного однією  із сторін у зобов'язанні.

Ухвалою
Запорізького апеляційного господарського суду від 29.07.2008 р. апеляційна
скарга ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Структурного підрозділу з
експлуатації  та ремонтів будівель і
споруд ВАТ «Запоріжжяобленерго»  прийнята
до провадження та призначена до  розгляду
на  03.09.2008 р.

Розпорядженням Першого заступника Голови Запорізького апеляційного
господарського суду № 1667 від 02.09.2008 р. справу № 22/456/07 передано на
розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя  Колодій Н.А. (доповідач),  судді
Коробка Н.Д., Кричмаржевський В.А.

Представник заявника (позивача у справі) в судовому  засіданні
підтримав  вимоги, викладені в
апеляційній  скарзі.

Відповідач у справі - ПП ОСОБА_1 письмовий  відзив на
скаргу не надав, в  судове  засідання не з'явився, причини  неявки суду не відомі. Про  час і місце
слухання справи був  повідомлений  належним чином.

За  клопотанням
присутнього в судовому засіданні представника позивача апеляційний розгляд
справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового
процесу.

За його згодою в судовому засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Згідно ст. 99
Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими
суду першої інстанції.

Відповідно до
ст. 101 Господарського процесуального кодексу України в процесі перегляду
справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого
суду в повному обсязі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення
місцевого господарського суду, розглянувши матеріали справи та апеляційної
скарги, вислухавши пояснення представника
позивача, Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

11.05.2004 р. ПП ОСОБА_1 (відповідач у справі) виставив
ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Структурного підрозділу з експлуатації  та ремонтів будівель і споруд ВАТ
«Запоріжжяобленерго»  (позивачу  у справі) рахунок № 1 на суму 3607,50 грн.
за  розчин  цементний М 100 в  кількості 18,5 куб.м. (за ціною 195 грн. за 1
куб.м.).

24.05.2004 р.
позивач  платіжним  дорученням № 783  перерахував
відповідачу  грошові  кошти в сумі 3607,50 грн. з призначенням
платежу: «Оплата за розчин цементний згідно рах. 1 від 11.05.2004 р. без ПДВ»
(арк. справи 20).

Докази
поставки  цементного розчину  позивачу
в матеріалах справи відсутні.

16.11.2007 р. позивач виставив відповідачу рахунок №
2/11  на суму 3607,50 грн. з призначенням
«Повернення за не надані матеріали».

Відповідач
цементний  розчин  позивачу
не поставив, грошові кошти не повернув.

Стягнення з ПП ОСОБА_1
на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Структурного підрозділу з
експлуатації  та ремонтів будівель і
споруд ВАТ «Запоріжжяобленерго» на підставі ст. 1212 ЦК України 3607,50 грн.
боргу стало предметом  судового
розгляду  у даній справі.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та апеляційної
скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм
матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення,  знаходить апеляційну  скаргу такою, що не підлягає  задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України  цивільні права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом
(ст. 205 ЦК України).

Відповідно до приписів ст. 208 ЦК України правочини між
юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Зі змісту ст. 207 ЦК України випливає, що правочин в
простій письмовій формі вчиняється сторонами шляхом фіксації його змісту в
одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими сторони обмінялися за
допомогою телетайпних, електронних або інших технічних засобів зв'язку.

Як свідчать надані суду документи, відповідач у рахунку
№ 1 від 11.05.2004 р. визначив кількість цементного  розчину, його
вартість за одиницю  виміру та
загальну  суму вартості товару, що
підлягає  передачі  позивачу; в платіжному  дорученні № 783 від 24.05.2004 р. позивач у
справі  акцептував  пропозицію
відповідача та  здійснив оплату
за  цементний розчин  саме на умовах, які  були
визначені  відповідачем (як
продавцем товару) у рахунку  на оплату.

Отже, між сторонами склалися господарські відносини з
купівлі-продажу, що породили взаємні обов'язки. Обов'язки відповідача
виразились у передачі товару, а обов'язки позивача полягали  в попередній оплаті товару.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за  договором
купівлі-продажу  одна  сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати  майно  (товар)
у  власність другій стороні
(покупцеві),  а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до  умов  договору
та  вимог  цього
Кодексу,  інших актів цивільного
законодавства,  а за відсутності таких
умов та вимог -  відповідно до   звичаїв
ділового  обороту  або
інших  вимог,  що
звичайно ставляться.

Аналогічні  приписи  містить
ст. 193 Господарського кодексу України.

Як  свідчать
матеріали  справи  відповідач
свої зобов'язання  щодо  передачі
товару не виконав, поставку
цементного  розчину  позивачу
у справі не здійснив.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України,
якщо  продавець,  який
одержав  суму  попередньої
оплати товару,  не передав товар у
встановлений строк, покупець має право вимагати
передання  оплаченого   товару
або   повернення   суми
попередньої оплати.

Обґрунтовуючи
позовні  вимоги  та
доводи  апеляційної скарги позивач
просить суд стягнути 3607,50 грн. посилаючись на те, що відповідач  набув
ці грошові  кошти  безпідставно і   в силу ст. 1212 ЦК України  має
їх  повернути.

Відповідно до ст. 1212
ЦК України особа, яка набула майно
або  зберегла його у  себе за рахунок  іншої особи (потерпілого) без  достатньої
правової  підстави (безпідставно
набуте майно), зобов'язана  повернути
потерпілому  це  майно. Особа
зобов'язана повернути майно і тоді, коли
підстава, на якій  воно  було
набуте, згодом  відпала.

Як  зазначалося  вище, перерахування  грошових коштів  позивачем
було  здійснено на  підставі господарських  правовідносин, що склалися  між
сторонами (правочину з купівлі-продажу). Отже, твердження  про
безпідставність отримання
відповідачем  грошових коштів  спростовується  долученими
до справи документами.

На  підставі  вищевикладеного, колегія суддів погоджується
з висновком  суду першої  інстанції про
необґрунтованість  позовних вимог
про  стягнення 3607,50 грн. на підставі
положень ст. 1212 ЦК України.

Посилання
заявника на те, що ч. 3 ст. 1212 ЦК України  застосовується також у випадку повернення
виконаного однією  із сторін у
зобов'язанні у даному  випадку є
неможливим, оскільки повернення, передбачене
вказаною  нормою Закону,
здійснюється не у зв'язку із
зобов'язанням, а  у зв'язку з
виконанням, що  виходить за межі певного
зобов'язання.

Також
необґрунтованими колегія  суддів
вважає твердження  заявника  про те, що підстава, на якій були  перераховані
грошові  кошти на даний  час відпала. Слід  зазначити, що із  пояснень
позивача  вбачається, що на
теперішній  час він втратив інтерес  до виконання обов'язку  в натурі відповідачем, але ж підстава, за
якою перераховані   грошові  кошти
(рахунок № 1 від 11.05.2004 р.) існує
і  до  теперішнього часу.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки доводи
заявника апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах права, не підтверджені
відповідними доказами та спростовані дослідженими обставинами справи,
апеляційна скарга  залишається судом без
задоволення.

Колегія суддів дійшла висновку про відповідність рішення
господарського суду Запорізької області нормам чинного законодавства. Підстав
для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Судові витрати по розгляду справи відповідно до приписів
ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний  господарський
суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» в особі Структурного підрозділу з експлуатації  та ремонтів будівель і споруд ВАТ «Запоріжжяобленерго»  (м. Запоріжжя)   залишити без
задоволення.

Рішення
господарського суду Запорізької області від 24.01.2008 р.
у  справі  № 22/456/07 залишити без змін.

Головуючий суддя Колодій Н.А.

судді  Колодій Н.А.

Коробка Н.Д.  Кричмаржевський В.А.