СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23.09.08
Справа №  10/482/08

Суддя

За позовом:
Приватної фірми «Стимул-В», м. Запоріжжя

До відповідача:
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Енергодар Запорізької області

Про стягнення суми 9 595 грн. 56
коп.

Суддя                    Алейникова Т.Г.

Представники:

Від позивача: Волнова
Ю.М., дов. від 14.08.08р.;

Від відповідача: не
з'явився

Справа розглядалася  08.09.08р., об'явлена перерва на 23.09.08р. У
судовому засіданні оголошено резолютивну частину рішення.

Розглядається позовна заява про  стягнення з відповідача суми 9 595 грн. 56
коп.: основний борг в розмірі 6 885,23 грн., інфляційні нарахування -2 355,06
грн., три відсотки річних -355,27 грн.

Відповідач відзив на позов не надав,
про час та місце проведення судового засідання був повідомлений. Справа
розглядається у порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення позивача, суд встановив:

Між позивачем (Постачальником) та
відповідачем (Покупцем) було укладено договір купівлі-продажу товару № СТ
27/07/06 від 27.07.06 р., відповідно до якого Постачальник передав у власність
Покупцю, а Покупець прийняла та повинна оплатити товар на загальну суму 26
378,65 грн. Але відповідач лише частково виконала прийняті на себе обов'язки,
перерахував на поточний рахунок позивача грошові кошти в розмірі 19 493,42 грн.

Відповідно до п. 3.2 договору
купівлі-продажу № СТ-27/07/06 від 27.07.06 р. оплата товару здійснюється згідно
рахунку з відстрочкою платежу 30 календарних днів від дати здійснення поставки
товару. Дата поставки товару -  це дата,
яка вказана в накладній Постачальника (п. 2.4. договору № СТ 27/07/06 від
27.07.06 р.).

Факт отримання товару
підтверджується видатковими накладними та довіреностями на отримання
товарно-матеріальних цінностей, які містяться у матеріалах справи. На момент
звернення з позовом відповідач не оплатила (чи не в повному обсязі оплатила)
рахунки № СТ-0003704 від 26.07.06 р., № СТ-0003898 від 03.08.06 р., №
СТ-0004352 від 24.08.06 р., № СТ-0004764 від 08.09.06 р., № СТ-0005056 від
21.09.06 р., № СТ-0005070 від 22.09.06 р., № СТ-0005533 від 11.10.06 р., №
СТ-0006083 від 31.10.06 р., № СТ-0006374 від 09.11.06 р., № СТ-0006592 від
16.11.06 р., № СТ-0007441 від 14.12.06 р., № СТ-0007803 від 26.12.06 р., №
СТ-0000471 від 18.01.07 р. на загальну суму 6 885,23 грн.

Тому позивачем нараховані
інфляційні втрати в розмірі 2 355,06 грн. та три відсотки річних 355,27 грн.
згідно ст. 625 ЦК України, розрахунок додано до позову.

Позивач на підставі ст. 193 ГК
України, ст. 526, 625 ЦК України, просить стягнути суму  6 885,23 грн. основного боргу, інфляційні
нарахування -2 355,06 грн., три відсотки річних -355,27 грн.

Вимоги позивача підлягають
задоволенню у зв'язку із наступним.

Відповідно до ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору.

Згідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,
що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти  річних від простроченої суми.

Оскільки інфляційні втрати
пов'язані з інфляційними процесами в державі та за своєю правовою природою є
компенсацією за знецінення грошових коштів, а три відсотки річних є платою за
користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, вони нараховані
позивачем обґрунтовано.

Вимоги позивача  засновані на законі, підтверджені матеріалами
справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Державне мито, витрати на ІТЗ
судового процесу та витрати на оплату послуг адвоката підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача, тому що позов доведений до суду з його вини.

При вирішенні цього питання суд
виходив з наступного. Відповідно до ст.ст. 44, 48, ч. 5 ст. 49 ГПК України
судові витрати складаються також з витрат на оплату послуг адвоката,  які визначаються у порядку, встановленому
Законом України “Про адвокатуру”, та покладаються при задоволені позову на
Відповідача.

Відшкодування цих витрат
здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні за
наявності документального підтвердження витрат, як то угоди про надання послуг
щодо ведення справи у суді та належно оформленої довіреності, виданою стороною
представникові її інтересів в суді, платіжного доручення або іншого документа,
який підтверджує сплату відповідних послуг.

В даному випадку позивачем в
підтвердження витрат на оплату послуг адвоката надано відповідний договір,
документ підтверджуючий сплату цих послуг (платіжне доручення), штатний розклад
та довідку про відсутність правової служби у позивача. Крім того, гонорар
адвоката складає 2500,00 грн., що, на думку суду, є розумною винагородою та не
перевищує суму позову.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82, 84
ГПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути
з приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь приватної
фірми "Стимул-В" (м. Запоріжжя, код ЕДРПОУ 22123648) основного боргу
в розмірі 6 885,23 грн., інфляційні нарахування -2 355,06 грн., три відсотки
річних -355,27 грн., 102,00 грн. витрат по держмиту, 118,00 грн. витрат на ІТЗ
судового процесу, 2500,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката. Видати наказ.

Суддя
Алейникова Т.Г.

Рішення підписане 30.09.08