ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2008 р.

№
9/9-193

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:  Дерепи В.І. -головуючого (доповідача), Грека
Б.М., Стратієнко Л.В.,

за
участю повноважних представників: позивача -Мужевича В.Я.,

відповідача
-

розглянувши
касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 на рішення господарського
суду Тернопільської області від 18 березня 2008 року та постанову Львівського
апеляційного господарського суду від 21 травня 2008 року у справі за позовом
ЗАТ "Тернопільський центральний універмаг" до Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 про усунення перешкод у
користуванні майном шляхом його повернення та за зустрічним позовом про
зобов'язання укласти новий договір оренди майна,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2008 року позивач звернувся до господарського
суду Тернопільської області з первісним позовом до відповідача про усунення
перешкод у користуванні належним позивачеві майном -частиною торгової площі,
розміром 24,4 кв. м, розташованої на другому поверсі будівлі №12 по бульвару
Шевченка у м.Тернополі -шляхом зобов'язання відповідача повернути майно.

Позивач уточнив позовні вимоги і
просив зобов'язати відповідача у семиденний строк з дня набрання рішенням суду
законної сили усунути перешкоди в користуванні вказаним майном шляхом його
повернення ЗАТ "Тернопільський центральний універмаг".

Відповідач за основним позовом
звернувся до суду з зустрічним позовом про зобов'язання ЗАТ
"Тернопільський центральний універмаг" укласти новий договір оренди
частини торгової площі на умовах раніше укладеного договору строком на три
роки.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від
18 березня 2008 року (суддя Кропивна Л.В.) первісний позов задоволений.
Зобов'язано відповідача у семиденний строк з дня набрання рішенням суду
законної сили усунути перешкоди в користуванні майном - частиною торгової
площі, розміром 24,4 кв.м, розташованої на другому поверсі будівлі №12 по
бульвару Шевченка у м.Тернополі -шляхом зобов'язання його повернення ЗАТ
"Тернопільській центральний універмаг". З відповідача на користь
позивача стягнено судові витрати. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою
Львівського апеляційного господарського суду від 21 травня 2008 року рішення
суду залишене без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями,
суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_1 просить їх скасувати,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши пояснення представника
позивача, обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами, 10 серпня 2004 року між сторонами
у справі був укладений договір оренди майна - частини торгової площі, розміром
24,4 кв.м, розташованої на другому поверсі будівлі №12 по бульвару Шевченка у
м.Тернополі зі строком дії договору терміном до 31 грудня 2007 року.

3 січня 2008 року орендодавець листом
повідомив орендаря про відсутність наміру продовжувати укладений договір на
новий термін.

Згідно
ст.764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном
після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень
наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений договором.

На
підставі п.8.5 укладеного договору оренди, у випадку розірвання договору,
закінчення строку його дії, відмови від його продовження, Орендар повинен
повернути Орендодавцю об'єкт оренди у стані, не гіршому, ніж він був отриманий
в оренду з урахуванням природного зносу.

Суди,
розглядаючи справу, правильно встановили, той факт, що відповідач за основним
позовом свій обов'язок по поверненню орендованого майна після закінчення строку
дії договору оренди не виконав і продовжував користуватись належним позивачеві
майном.

На
підставі ст.48 Закону України “Про власність”, власник може вимагати усунення
будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння, і відшкодуванням завданих цим збитків. Захист права
власності здійснюється судом або третейським судом.

На
підставі ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким
чином, у рішенні, залишеним без змін постановою апеляційної інстанції, суд
вірно застосував норми матеріального права і обгрунтовано задовольнив
позовні вимоги позивача за первісним позовом про усунення перешкод у
користуванні відповідачем спірним майном.

Відмовляючи
в задоволенні зустрічного позову суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи ОСОБА_1, суд правильно виходив з того, що учасники товариств не
мають відокремленого права на майно утвореного ним товариства, якщо тільки це
майно не передане товариству в користування.

Крім того,
Статутом товариства не передбачений обов'язок товариства перед акціонером в
обов'язковому порядку укладати договори оренди.

За
таких обставин, судові рішення відповідають вимогам закону і обставинам справи,
тому підстав для їх зміни немає.

Керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И
В:

Рішення
господарського суду Тернопільської області від 18 березня 2008 року та
постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21 травня 2008 року
залишити без змін, а касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи ОСОБА_1  -без задоволення.

Головуючий,
суддя
В.Дерепа

Судді
Б.Грек

Л.Стратієнко