ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19.11.2008
Справа№  16/170

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді  Чоха Л.В. (доповідач)

суддів: Тищик І.В, Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання:
Врони С.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Малахова Т.Ю. в.о.
начальника юридичного відділу, довіреність №2249  від 07.10.08;

від
відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність №б/н  від 01.11.08;

від відповідача: ОСОБА_3
представник, довіреність №б/н  від
01.09.08;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Олександрія Кіровоградської області на рішення господарського
суду Кіровоградської області від 05.09.2008р. у справі №16/170;

за позовом
комунального підприємства “Теплокомуненерго”
Олександрійської міської ради, м. Олександрія Кіровоградської області

до приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Олександрія Кіровоградської області

про стягнення
5 505, 31 грн,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2008р. комунальне
підприємство “Теплокомуненерго” Олександрійської міської ради звернулося в господарський
суд Кіровоградської області до приватного підприємця ОСОБА_1 з позовом про
стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у сумі 5 505, 31 грн. (а.
с. 2 -3)

Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 05.09.2008р. (Коротченко Л. С.) позовні вимоги
задоволено частково: стягнуто з приватного підприємця ОСОБА_1 на користь
комунального підприємства “Теплокомуненерго” Олександрійської міської ради
заборгованість у сумі 1 968, 87 грн, пені у сумі 2 469, 51 грн, інфляційних
збитків у сумі 517, 44 грн, 3% річних у сумі 50, 85 грн. і судових витрат. (а.
с. 86 -90)

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 03.11.2008р. порушено провадження за апеляційною
скаргою приватного підприємця ОСОБА_1, в якій ставиться питання про скасування
рішення і прийняття нового рішення про задоволення позову. Для обгрунтування
скарги зроблено посилання на неправильне застосуання норм матеріального та
процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для
справи, зокрема:

· рішенням
господарського суду Кіровоградської області від 19.06.2007р. у справі №15/88 в
стягненні абонплати станом на 01.03.2007р. було відмовлено;

· відповідно
до статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти встановлені
рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори)
під час розгляду однієї справи не доводяться знову при вирішенні інших спорів,
в яких беруть участь ті самі сторони;

· нарахування
абонплати з 01.03.2007р. по 01.06.2008р. є безпідставним, так як не передбачено
договором. (а. с. 96, 99 -100)

Заслухавши доповідь судді -доповідача,
пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 26.03.2003р. ОСОБА_1 був зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, про що зроблений запис в книзі обліку реєстраційних
справ 24.03.2003р. НОМЕР_1. (а. с. 12)

03.01.2005р. між товариством з
обмеженою відповідальністю «Помічник»та ОСОБА_1 був заключений договір оренди
нежилого приміщення загальною площею 43, 7 м. кв. за адресою:  м. Олександрія, пр. Леніна, 51. Об'єкт
передавався орендарю для використання його у господарській діяльності з метою
надання юридичних послуг. (а. с. 13 -14)

Рішенням виконавчого комітету
Олександрійської міської ради від 27.10.2005р. за №835 були затверджені з
01.11.2005р. тарифи на послуги теплопостачання згідно з додатками №1 і №2: для
всіх категорій споживачів запроваджені двоставкові тарифи. (а. с. 39)

01.11.2005р. між комунальним
підприємством “Теплокомуненерго” (енергопостачальна організація) та приватним
підприємцем ОСОБА_1 (споживач) укладено договір на відпуск теплової ененргії
№718. За умовами договору енергопостачальна організація зобов'язалася
поставляти споживачу теплову енергію відповідно з діючими нормами
теплопостачання, а споживач -сплачувати вартість прийнятої теплової енергії по
встановленим тарифам (цінам) в строки, передбачені даним договором. (а. с. 7
-9)

Згідно з підпунктами 3.1, 3.2, 3.3, 3.4
договору оплата за спожиту теплову енергію здійснюється в грошовій формі по
тарифам (цінам), затвердженим виконавчим комітетом Олександрійської міської
ради. Діючі тарифи приведені в додатку 1 даного договору. Про зміни тарифів на
протязі строку дії договору енергопостачальна організація зобов'язалася
повідомляти споживача на протязі 15 днів після дати затвердження нових тарифів.
Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за три дні розрахункового
періоду проводить передоплату в грошовій формі шляхом перерахування на рахунок
енергопостачальної організації 100% вартості вказаного в даному договорі
кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період.

Відповідно до пункту 2.2 додатку №1 до
договору №718, який підписаний сторонами і діє з 01.11.2005р, для промислових,
комунально -побутових підприємств і інших споживачів діють слідуючі тарифи з
врахуванням НДС:

· за
1 Гкал теплової енергії -81,23 грн;

· абонплата
по приєднаному тепловому навантаженні в місяць на протязі року на опалення 8
121, 65 грн. х 0, 0046 Гкал = 37, 36 грн.

0, 0046 Гкал -максимальне теплове навантаження на опалення.

Порядок встановлення, введення в дію
тарифів на послуги теплопостачання та господарські взаємовідносини
теплопостачальної організації із споживачами теплової енергії регулюються
Законами України “Про житлово-комунальні послуги”, “Про теплопостачання”, “Про
місцеве самоврядування”, а також Правилами розрахунку двоставкового тарифу на
теплову енергію та гарячу воду, затвердженими наказом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової політики України від 08.09.2000 р. № 191.

Правилами встановлено, що їх дія
поширюється на всі теплопостачальні організації комунальної енергетики
незалежно від їх відомчої належності та форми власності, а також на споживачів.
Рішення про перехід до розрахунків між споживачами та теплопостачальними
організаціями за двоставковими тарифами приймається місцевими органами
виконавчої влади та самоврядування. Двоставковий тариф - це тариф на послуги
теплопостачання, який складається з річної вартості обслуговування одиниці
приєднаного теплового навантаження та вартості одиниці спожитої теплової
енергії. Приєднане теплове навантаження визначається технічними умовами на
приєднання споживача та обумовлюється договором між теплопостачальною організацією
та споживачем про використання теплової енергії та гарячої води, а кількість
спожитої теплової енергії обчислюється теплолічильником або при його
відсутності, - за розрахунком згідно
Правил користування тепловою енергією.

Як слідує з приписів Правил розрахунку
двоставкового тарифу, його складовою є річна вартість обслуговування одиниці
приєднаного теплового навантаження. Приєднане теплове навантаження визначається
технічними умовами на приєднання споживача та обумовлюються договором між теплопостачальною
організацією та споживачем про використання теплової енергії та гарячої води
(пункт 1.5 Правил).

Таким чином, сплата двоставкового тарифу
передбачена законодавством, рішенням виконавчого комітету Олександрійської
міської ради та заключеним між сторонами договором.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що в виконання умов договору позивач за період з 01.03.2003р. по
31.05.2008р. включно надав відповідачу послуг з теплопостачання і виставив до
сплати рахунки -фактури на загальну суму 3 381, 58 грн, із них: за опалення -1
709, 53 грн. і абонплата -1 672, 05 грн. (а. с. 19 -33)

Виставлені рахунки -фактури відповідач
сплатив частково: на суму 1 412, 71 грн. (а. с. 55)

Предметом судового розгляду в даній
справі є стягнення з приватного підприємця ОСОБА_1 заборгованості за договором
№718 від 01.11.2005р. у сумі 2 468, 51 грн, пені у сумі 2 468, 51 грн,
інфляційних збитків у усумі 517, 44 грн. і 3 % річних у сумі 50, 85 грн.

Відповідно до статей 525, 526
Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до вимог
ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 Цивільного
кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив
до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором
або законом.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції, відповідачем не виконано належним чином свої зобов'язання щодо
своєчасної оплати ним грощових коштів за поставлену теплову енергію, отриману
за договором. Заборгованість за період 01.03.2007р. по 31.05.2008р. на день
прийняття рішення склала 1 968, 87 грн.

Пунктом 6.9 договору №718 від
01.11.2005р. за несвоєчасну оплату передбачено сплату пені для підприємств,
організацій та установ -суб'єктів підприємницької діяльності, а також для
бюджетних установ та організацій.

Відповідач є приватним підприєцем
-фізичною особою, отже, на нього дія вказаного пункту не розповсюджується.

Згідно зі статтею 2 Закону україни «Про
відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення
плати за спожиті комуанльні послуги та утримання прибудинкових територій»
суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують жилі будинки і
приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі
договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті
комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми
простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено
угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Таким чином, пеня нарахована позивачем
у відповідності даному закону.

Частина 1 статті 223 Господарського
кодексу України встановлює, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір
санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов'язання
боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові,
але й інщі інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За частиною 3 статті 551 Цивільного
кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне
значення.

Частина 3 статті 83 Госопадрського
процесуального кодексу України надає господарському суду право, ухвалюючи
рішення, зменшувати у необхідних випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Отже, якщо порушення зобов'язання
учасника госопадрських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого
господарюючого суб'єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити
розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
прийшла до висновку про можливість зменшення розміру неустойки до 200 гривень
із врахуванням причин виникнення заборгованості по договору, майнового стану
відповідача та майнових інтересів позивача, а також того, що порушення
зобов'язання відповідачем не причинило значних збитків позивачу.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або
законом.

За таких обставин, судова колегія
погоджується з висновками суду про те, що позовні вимоги про стягнення з
відповідача збитків в наслідок інфляції та 3% річних є обгрунтованими та
підлягають задоволенню.

Відповідач в апеляційній скарзі,
пославшись на рішення господарського суду Кіровоградської області від
19.06.2007р. по справі №15/88, зазначив, що згідно частини 2 статті 35
Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу, який вирішує госопадрські спори), під час
розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких
беруть участь ті самі сторои.

Але, як вважає судова колегія,
мотивація рішення у справі є оцінкою наданих суду доказів, а не фактом, який не
потребує доведення в цій справі. Судова колегія у даній справі надала оцінку
правовідносинам сторін, що діяли на період з 01.03.2007р. по 31.05.2008р.

Згідно свідоцтва про державну
реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
НОМЕР_1 від 26.03.2003р. відповідач зареєстрований як ОСОБА_1, тому в рішення
слід внести зміни, вказавши замість «ОСОБА_1»- «ОСОБА_1».

Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 101-105 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємця
ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення господарського суду
Кіровоградської області від 05.09.2008р. в частині стягнення пені і судових
витрат змінити і викласти у наступній редакції:

«Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_1 на користь комунального підприємства “Теплокомуненерго” пеню у сумі 200
грн, витрати по сплаті державоного мита у сумі 51 грн. та витрати на
інформаційно -технічне забезпечення судового процесу у сумі 59 грн. Стягнути з
комунального підприємства “Теплокомуненерго” на користь приватного підприємця
ОСОБА_1 витрати на сплату державоного мита за розгляд апеляційної скарги у сумі
25, 50 грн.

У вступній, мотивувальній та
резолютивній частині рішення слово «ОСОБА_1»змінити на «ОСОБА_1».

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого господарського суду
України.

Головуючий
Л.В. Чоха

Судді:
І.В. Тищик

Л.О.
Чимбар