ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2008 р.

№
25/396

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Добролюбової Т.В.

суддів

Гоголь Т.Г.,  Швеця В.О.

за
участю представників сторін
позивача відповідачів   1.
2. розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

не з'явились, повідомлені належним чином
Сметанюк І.М. дов. від 10.04.2008 року Онашко Є.М. дов. від 22.09.2008 року
Державної податкової інспекції у Оболонському районні міста Києва

на
постанову

Київського
апеляційного господарського суду

від

21.12.2006
року

у
справі

№25/396

господарського
суду

міста
Києва

за
позовом

Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

до

1.Державної
податкової інспекції у Оболонському районні міста Києва 2. Головного
управління Державного казначейства України у місті Києві

про

стягнення
90500 грн.

Суб'єкт  підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернулась
до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення збитків які виникли
в результаті безпідставно вилученого Державною податковою інспекцією у
Оболонському районі міста Києва комп'ютерного обладнання на суму 90500грн.

Господарський
суд міста Києва прийняв позовну заяву до розгляду, порушив провадження у
справі, ухвалою від 25.11.2004 року залучив до участі у справі Управління  державного казначейства в Оболонському районі
міста Києва.

Доповідач
Гоголь Т.Г.

Рішенням  господарського  суду міста Києва від  28 квітня 2005 року (суддя  Морозов С.М.)
позовні  вимоги про стягнення
збитків які виникли в результаті безпідставно вилученого Державною податковою
інспекцією у Оболонському районі міста Києва комп'ютерного обладнання
задоволені частково на суму 43530грн., з урахуванням висновку № 1511 від
23.03.2005 року судово-товарознавчої експертизи. В цій частині рішення
вмотивоване доведеністю позовних вимог. В решті задоволення позовних вимог суд
відмовив.

Київський
апеляційний господарський суд ухвалою від 16.01.2006 року (суддя Зубець Л.П.) в
порядку адміністративного судочинства відкрив апеляційне провадження за
апеляційною скаргою Державної податкової інспекції в Оболонському районі міста
Києва на рішення  господарського  суду міста Києва від  28.04.2005 року .

Ухвалою
від 10.02.2006 року Київський апеляційний господарський суд провадження за
апеляційною скаргою Державної податкової інспекції в Оболонському районі міста
Києва на рішення  господарського  суду міста Києва від  28.04.2005 року закрив, зазначивши, що
розгляд справи буде здійснено за положеннями Господарського процесуального
кодексу України. В ухвалі суд зазначив, що позивач - Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_1, звернулась з позовом про відшкодування шкоди,
при цьому позивачем не заявлено вимог щодо вирішення публічно-правового спору,
у зв'язую з чим провадження у адміністративній справі підлягає закриттю.

Київський
апеляційний господарський суд постановою від 21.12.2006 року ( судді Зубець
Л.П., Шипко В.В., Борисенко І.В.) залишив без змін рішення господарського суду
міста Києва від  28.04.2005 року, з тих
самих підстав.

Державна
податкова інспекція у Оболонському районі міста Києва звернулася до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста Києва від 28.04.2005 року та постанову
Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2006 року, з посиланням
на те, що господарськими судами попередніх інстанцій невірно застосовані норми
матеріального права, а саме: пункт 12 статті 10 Закону України “Про державну
податкову службу в Україні”, пункт 15 Інструкції “Про порядок виявлення та
обліку безхазяйного майна” Міністерства фінансів УРСР №  від 17.12.1987 року. Скаржник просить
скасувати зазначені судові акти та ухвалити нове рішення, яким  в позові відмовити.

Позивач
не скористався  своїм правом на надання
відзиву на касаційну скаргу.

Заслухавши
доповідь судді Гоголь Т.Г. та пояснення присутніх в судовому засіданні
представників відповідачів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в
касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні
оскаржуваного судових актів, Вищий господарський суд України вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

В
процесі розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій  було встановлено що Державною податковою
інспекцією у Оболонському районі міста Києва 08.05.2003 року проведено
перевірку дотримання вимог податкового законодавства в сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг об'єкта комп'ютерного клубу, що розташований
за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами перевірки складено Акт від
08.05.2003  року № 023693, в якому
зазначено, що комп'ютерне обладнання, яке знаходилось у відповідному клубі, має
ознаки безгосподарності.

Розпорядженням
районної державної адміністрації Оболонського району м. Києва №398 від
27.05.2004 року вилучене майно визнано безхазяйним.

19
травня 2005 року майно, вилучене відповідно до Протоколу огляду місця події
серії КМ №002145 від 09.05.2003 року, було передано на відповідальне зберігання
Товариству з обмеженою відповідальністю
„Приватель" за договором №912 про збереження та реалізацію
безхазяйного та іншого майна, що належить або переходить у власність держави.

На
підставі рішення Державної податкової
адміністрації  у м. Києві
№4868/7/22-013 від 21.06.2004 року відповідне комп'ютерне обладнання було
передане в реалізацію. Кошти в сумі 21288,90 грн., виручені від реалізації
відповідного комп'ютерного обладнання, надійшли до Державного бюджету України.

Також
в ході розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій  було встановлено, що майно (28 комп'ютерів -
системний блок, монітор, клавіатура, мишка, навушники), визначене Державною
податковою інспекцією у Оболонському районні міста Києва як безхазяйне та
вилучене у позивача, було передане останньому фізичною особою -ОСОБА_2. у тимчасове
користування за плату за договорами майнового найму №1/4 та №2/4 від
01.04.2003  року.

Право
на стягнення збитків, завданих неправомірними діями посадових осіб органів
державної податкової служби, унормовано статтею 13 Закону України "Про
державну податкову службу в Україні ", за приписами якої збитки,
завдані неправомірними діями посадових осіб органів державної податкової
служби, підлягають відшкодуванню за рахунок коштів державного бюджету.

Стаття
27 Господарського процесуального кодексу України визначає статус та порядок
залучення третіх осіб у процес, за
приписами якої треті особи,
можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до
прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може
вплинути на їх права або обов'язки. Їх може бути залучено до участі у справі
також за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду.
Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі
вирішується господарським судом, що розглядає справу. Треті особи,
користуються процесуальними правами і несуть процесуальні обов'язки сторін,
крім права на зміну підстави і предмета позову, збільшення чи зменшення розміру
позовних вимог, а також на відмову від позову або визнання позову.

У
розумінні зазначеної норми метою участі у справі третіх осіб є обстоювання ними
власних прав та законних інтересів на які може вплинути рішення суду.
Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що за договорами
майнового найму №1/4 та №2/4 від 01.04.2003
року власником майна є  ОСОБА_2. ,
проте його до участі у справі притягнуто не було.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 1 Постанови
від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі
обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно
до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Передбачені  процесуальним законом межі
перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти
докази, та здійснювати процесуальні дії
які відносяться до повноважень суду першої чи апеляційної інстанцій.

З
огляду на зазначене, рішення господарського суду міста Києва  та постанова Київського апеляційного
господарського суду не можуть вважатися такими, що прийняті у повній  відповідності до наведених норм права, а тому
вони підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до господарського
суду міста Києва  .

При
новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене,
залучити до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_2 ., здійснити всі
необхідні процесуальні дії, всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі
фактичні обставини справи, правильно застосувати норми матеріального права, які
регулюють спірні відносини та прийняти нове рішення.

Враховуючи
викладене, керуючись статтями  1115,
1117, 1119-11111, 11112
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва
від 28.04.2005 року та постанову Київського
апеляційного  господарського суду  від 21.12.2006  року у справі № 25/396 скасувати, справу
скерувати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Касаційну
скаргу  Державної податкової інспекції у
Оболонському районні міста Києва задовольнити частково.

Головуючий        суддя
Т. Добролюбова

Судді
Т.Гоголь

В.Швець