ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Справа № 37/192пд
Господарський суд Донецької області
у складі судді Попкова Д.О., при секретарі Паліводі Ю.В., розглянувши матеріали
справи
за позовною заявою Товариства з
обмеженою відповідальністю „АТБ - маркет”,                  сел. Ювілейне,
Дніпропетровської області
до Відповідача : Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Донецьк
про: визнання недійсним п.4.2.7
Договору оренди вбудованого нежитлового приміщення              № 416 від 22 грудня 2003 року.
із залученням у якості Третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
Відповідача: фізичної особи ОСОБА_2, м. Суми
за участю уповноважених
від Позивача - не з'явився (за довіреністю № 01/10/08 від 01.10.2008р.);
від Відповідача  - ОСОБА_3 (за довіреністю № 4460 від
від Третьої особи - ОСОБА_3(за
довіреністю №1235 від 28.02.2008р.),
Ухвалою Господарського суду
Донецької області від 09.10.2008 року порушено              провадження у справі за вказаною
позовною заявою, розгляд справи призначено на 21.10.08р. о 13:30.
Ухвалами Господарського суду
Донецької області від 21.10.2008р. та від 04.11.2008р. розгляд справи
відкладався. Судом визнано обов'язковою явку у судове              засідання представників сторін,
сторони у справі зобов'язані надати докази та документи, необхідні для
всебічного, повного та об'єктивного розгляду позовної заяви.

У судове засідання 25.11.2008р.
представник Позивача не з'явився, витребувані     судом документи не надав. Через канцелярію
суду від Позивача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку
із поломкою автомобіля в дорозі, у задоволенні якого суд відмовляє через
недоведеність зазначених обставин належними доказами і    неповажність вказаної причини.

Представник Відповідача та Третьої особи
у судовому засіданні підтримав свою
позицію, викладену письмово, щодо припинення провадження у справі у
зв'язку із        відсутністю у Третьої
особи статусу підприємця при тому, що заявлені вимоги стосуються цієї особи як
сторони і правонаступника за спірним договором, та надав витребувані судом документи.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, судом встановлено, що
станом на момент звернення Позивача до суду із розглядуваним позов і на дату
винесення цієї ували співвласниками об'єкту оренди за спірним договором є
Відповідач (згідно договору дарування від 22.02.2008р.) та Третя особа    (згідно із договором купівлі-продажу від
27.08.2007р.).

Набуття вказаними особами статусу
співвласника об'єкту оренди за змістом ст. 777 Цивільного кодексу України
зумовлює перехід до них прав та обов'язків наймодавця -  сторони договору оренди вбудованого
нежитлового приміщення № 416 від 22 грудня 2003 року.

Оскільки предметом спору є
недійсність певної частини вказаного договору оренди, позовні вимоги орендаря
(наймача) безпосередньо стосуються рівною мірою інших  його сторін - орендодавців (наймодавців). В
свою чергу, подібний характер зв'язку між         заявленими вимогами та особами, яких
вони стосуються, у розумінні ч. 3 ст. 21              Господарського процесуального
кодексу України  дає підстави для
висновку про            необхідність      перебування наймодавців - співвласників
об'єкту оренди за спірним      договором
у процесуальному статусі відповідачів в межах розглядуваної справи.

Оскільки відповідно до  положень ст.ст. 22, 78 Господарського
процесуального      кодексу України
процесуальний статус особи впливає і на обсяг її процесуальних прав,
забезпечення дотримання відповідності між цим статусом та ступеню участі цієї
особи у спірних матеріально-правових відносинах
є істотним у світлі принципів судочинства,    закріплених ст. 129 Конституції України.

При цьому судом приймається до
уваги, що можливість певного учасника               матеріально-правових відносин
здобути адекватний своєї участі процесуальний статус не може бути поставлена у залежність
від наявності або відсутності у такої особи статусу   підприємця, оскільки інше неприпустиме в
контексті встановленої ст. 14 ратифікованої
Законом України від 17.07.1997р.
Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. заборони
дискримінації за будь-якої з ознак. При цьому, як зазначає Європейський суд з
прав людини в п. 65 Рішення від 16.04.2002р. у справі „АТ Данжвіля проти
Франції”, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України „Про виконання
рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини” є джерелом
права для національних судів,  „....
згідно з практикою Європейського суду з прав людини, немає дискримінації доти,
доки не йдеться про різний підхід до осіб, що перебувають в однаковій
ситуації”.

Отже, оскільки і ОСОБА_1, і ОСОБА_2
як співвласники об'єкту оренди перебувають у однаковій ситуації по відношенню
до Позивача - орендаря, остільки вони повинні мати тотожний процесуальний
статус відповідачів у справі.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.21
Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) сторонами в
судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у
статті 1 цього Кодексу, до яких, за загальним правилом, віднесені   юридичні особи та фізичні
особи-підприємці.

Винятків з цього правила, на які
вказує ч. 2 ст. 1 Господарського процесуального
кодексу України, відносно категорії, до якої належить розглядувана
справи, діючим      законодавством не
встановлено.

За змістом ст.ст. 55, 58, 128
Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 43 Закону України „Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців”, фізична особа може
бути віднесена до суб'єкта господарювання лише за умов її державної         реєстрації у якості підприємця.

Між тим, як вбачається із доданої
до клопотання Третьої особи від 24.11.2008р.
довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців,   громадянин ОСОБА_2 не
має статусу підприємця. За змістом ст. 18 Закону України „Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” вказаний факт
презюмується достовірним. Вказана обставина унеможливлює приведення
процесуального статусу громадянина ОСОБА_2 у відповідність до його
матеріального-правового статусу як учасника спірних правовідносин шляхом
залучення у якості співвідповідача в порядку ст. 24 Господарського
процесуального кодексу України.

Водночас, згідно із правовою
позицією Вищого господарського суду України,           викладеною в п. 3 Рекомендації „Про
деякі питання підвідомчості і підсудності справ       господарським судам” від 27.06.2007 р. N
04-5/120, спір підвідомчий господарському суду,       зокрема, за сукупністю таких умов:

а) участь у спорі суб'єктів
господарювання;

б) наявність між сторонами,
по-перше, господарських відносин, врегульованих      Цивільним кодексом України, Господарським
кодексом України, іншими актами
господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право,
що виникає з відповідних відносин;

в) відсутність у законі норми, що
прямо передбачала б вирішення такого спору
судом іншої юрисдикції.

Враховуючи, що один з  учасників спору - сторона спірного договору -
не є суб'єктом господарювання, а ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу
України формулює принцип, згідно якого загальному суду підвідомчі   всі справи, що виникають, зокрема, із
цивільних правовідносин, крім випадків, коли їх розгляд здійснюється за
правилами іншого судочинства, розглядувана справа не може бути вирішення в
порядку господарського судочинства.

Вказаний висновок зумовлює
необхідність припинення провадження у справі на    підставі п. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України, що узгоджується із   правовою позицією Вищого господарського суду
України, сформульованою в п.2 Роз'яснення „Про деякі питання практики
застосування статей 80 та 81 Господарського процесуального     кодексу України”  від 23.08.94 р. N 02-5/612.

З огляду на підставу припинення
провадження у справі та враховуючи п. 3 ст. 8      Декрету КМУ „Про державне мито” і п. 13
Постанови КМУ „Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного
забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та
господарських справ, та їх розмірів” від 21.12.2005 р. N 1258,   судові витрати підлягають поверненню Позивачу
в порядку ст. 47 Господарського
процесуального кодексу України в повному обсягу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 4-5, 4-7, 47, 80, 86 Господарського
процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Припинити провадження у справі
за позовною заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю „АТБ - маркет”, сел. Ювілейне, Дніпропетровської
області до Фізичної   особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Донецьк за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні Відповідача: фізичної   особи ОСОБА_2, м. Суми про визнання
недійсним п.4.2.7 Договору оренди вбудованого нежитлового приміщення № 416 від
22 грудня 2003 року.

2. Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю „АТБ - маркет”,                  сел. Ювілейне,
Дніпропетровської області (ідентифікаційний код 30487219) 85 грн. 00 коп.
державного мита, сплаченого згідно із платіжним дорученням № 107371 від
04.09.2008р. та 118грн. 00 коп. витрат із інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу,        сплачених згідно
із платіжним дорученням № 107372 від 04.09.2008р.

3. Ухвала може бути оскаржена через
Господарський суд Донецької області в
апеляційному порядку протягом десяти днів або в касаційному порядку
протягом одного  місяця з дня її винесення.

Суддя

.