ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

27.11.2008

Справа №2-29/7041-2008А

За позовом - Риболовецького колгоспу імені Кримських партизан, (96200, смт. Роздольне а/с №5, Роздольненський район).

До відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в с. Роздольне, (96200, вул. Леніна 14, смт. Роздольне).

Про спонукання до виконання певних дій.

Суддя Башилашвілі О.І.

Секретар судового засідання Романів В. В.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача - Щербініна З. В., довіреність № 202 від 17.07.08р., гол. бухгалтер; Семенов А. Г., довіреність № 201 від 17.07.08, ю/к.

Від відповідач - Рибак В. І., голова, протокол №1 від 17.03.2006р., Тарасов А. А, довіреність № 12 від 18.01.08, гол. спеціаліст по правовій роботі, Семенюк О.В., довіреність № 01-24К від 30.05.08, нач. відділу виконавчої дирекції.

Суть спору: Риболовецький колгосп імені Кримських партизан звернувся до господарського суду АР Крим із позовною заявою до відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в с. Роздольне про спонукання визнати Риболовецький колгосп імені Кримських партизан платником страхового тарифу в розмірі 0,2 % від фактичних витрати на оплату праці найманих робітників з 01.05.2005р. з видачею нового повідомлення; зарахувати суму передплати в розмірі 43344,78 грн. на рахунок майбутніх платежів.

Провадження по справі порушено ухвалою господарського суду АР Крим АРК від 06.06.2008р. суддею Омельченко В.А.

Резолюцією в.о. Голови господарського суду АР Крим Чумаченько С. А від 02.10.2008р. справа №2-16/7041-2008А передана до провадження судді Башилашвілі О.І. в зв’язку з припиненням повноважень та переходом до іншого суду судді Омельченко В. А.

Позовні вимоги мотивовані тим, що риболовецький колгосп імені Кримських партизан відповідно до вимог чинного законодавства України володіє статусом сільськогосподарського підприємства, на яке згідно статті 2 Закони України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» розповсюджується страховий тариф - 0,2%.

Позивач посилається на те, що він неодноразово звертався до відповідача з проханням змінити страховий тариф, але це питання досі не вирішено.

Відповідач посилається на те, що позивач просить зобов'язати відділення признати його платником страхового тарифу в розмірі 0,2% с 01 травня 2005 року, чим порушив строк звернення до адміністративного суду, у зв’язку з чим, просить в задоволенні позову відмовити. При цьому відповідач вважає, що позивач повинен сплачувати страховий тариі в у розмірі 3,38 %, оскільки позивач відносить до 60 класу професійного ризику виробництва.

Після вияснення усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд віддалявся для ухвалення рішення по даної справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши матеріали справи, заслухав представника позивача та прокурора, суд -

ВСТАНОВИВ:

Риболовецький колгосп імені Кримських партизан зареєстрований у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в смт. Роздольне як платник обов'язкових страхових внесків під реєстраційним номером , з віднесенням до 60 класу професійного ризику виробництва і встановленням страхового тарифу у розмірі 3,58% фактичних витрат на оплату праці найнятих працівників.

Позивач посилається на те, що він має статус сільськогосподарського підприємства, на яке згідно статті 2 Закони України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі Закон) розповсюджується страховий тариф - 0,2%.

Відповідно до ст. 45 Закону, працедавець зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати у встановленому порядку страхові внески до фонду соціального страхування від нещасних випадків. Тарифи, розмір і порядок сплати визначений ст. 47 Закону, а також Законом України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і професійного захворювання, що призвели до втрати працездатності», п.п. 4.12 і 5 Інструкції про порядок перерахунку, обліку і витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України № 12 від 20.04.2001року, № 36 від 12.07.2007року страхувальники - платники страхових коштів зобов'язані щомісячно, в день отримання коштів на оплату праці в установах банку, перераховувати страхові внески до Фонду.

Постанова Кабінету Міністрів України № 1423 від 13.09.2000 року (із змінами внесеними Постановою КМУ № 985 від 27.06.2003 року) визначає порядок визначення страхових тарифів для підприємств, установ, організацій на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і профзахворювань України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійне захворювання, що призвели до втрати працездатності» (далі Закон №2272) страховий тариф 0,2% встановлений тільки для 22 класу професійного ризику виробництва.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону № 2272 суб'єкти господарської діяльності сплачують страхові внески по тарифах, встановлених в частині першої цієї статті, якщо обсяг робіт (послуг) по вказаних галузях економіки перевищує 50% загальних обсягів їх робіт (послуг).

Суд встановив, що у довідці № 09/2-5-1239/686 про включення позивача в єдиний державний реєстр підприємств і організацій України (а.с. 107) вказано 6 кодів видів економічної діяльності (КВЕД), не один з них не відноситься до 22 класу професійного ризику виробництва.

Згідно п. 3 Порядку повідомлення страхувальників про розміри страхових внесків, відповідно до Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", затвердженого Наказом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України № 185 від 03.07.2003 р., страхувальники, на яких розповсюджується дія частини першої статті 2 Закону № 2272, для отримання повідомлення про віднесення страхувальника до класу професійного ризику виробництва, якому відповідає його основна діяльність, і страховий тариф, надають до робочого органу виконавчої дирекції Фонду по місцю реєстрації копію державної статистичної звітності формою N 1 підприємства за рік, яка свідчить, що обсяг робіт (послуг) по відповідних галузях економіки перевищує 50 відсотків загального обсягу їх робіт (послуг).

Проте, позивач не надав доказів того, що вказані види діяльності відносяться до 22 класу професійного ризику виробництва та перевищують 50% загального обсягу його робіт (послуг).

Основними видами діяльності позивача є діяльність рибопітомників і рибних ферм (КВЕД- 05.02.1) і лов риби (КВЕД- 05.01.1) які відповідно до Порядку визначання страхових тарифів для підприємств, установ і організацій на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1423 від 13.09.2000 року (із змінами внесеними Постановою КМУ № 985 від 27.06.2003 року), віднесені до 60 класу професійного ризику виробництва.

Судом встановлено, що з 2005 року в додаток до щоквартальної звітності введена відомість розподілу чисельності працівників, річного фактичного обсягу реалізованої продукції (робіт, послуг) по видах економічної діяльності. 10.01.2008 року відповідач надав розрахункову відомість за 2007 рік, у якій підтверджує правомірність віднесення Риболовецького колгоспу ім. Кримських партизан до 60 класу професійного ризику виробництва, і встановлення йому страхового тарифу 3,58% оскільки в наданій до звітності відомості, вказано що 47 % від видів економічної діяльності підприємства складає «діяльність риборозплідників і рибних ферм», що має КВЕД 05.02.1.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону № 2272 для 60 класу професійного ризику виробництва встановлений страховий тариф 3,58%. Законом України «Про державний бюджет на 2006 рік» внесені зміни в Закон України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві» № 2272-ІП від 27.02.2001 р., зокрема змінений тариф для 60 класу виробничої риски, який з 01.01.2006 року складає 3,38 %, замість раніше встановленого 3,58 %.

Позивач просить зобов'язати відділення признати його платником страхового тарифу в розмірі 0,2% з 01 травня 2005 року.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд встанови, що позивач вважає, що його права порушені з травня 2005р., однак звернувся до суду із позовом 05.06.2008р., тобто після спливу річного строку встановленого ст. 99 КАС України, при цьому не заявляв клопотання про поновлення строку давності.

Так, стаття 100 КАС України передбачає, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Позовні заяви приймаються до розгляду адміністративним судом незалежно від закінчення строку звернення до адміністративного суду.

Враховуючи те, що відповідач наполягає на застосуванні строку позовної давності, а позивач не представив суду належні докази того, що їм цей строк не пропущений, суд вважає, що у позові слід відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови оголошені в судовому засіданні – 27.11.2008р.

Повний текст постанови оформлений та підписаний – 02.12.2008р.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 152, п. 1 ст. 153, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову – відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного адміністративного суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня її проголошення, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви (ст. 254 КАС України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.