ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.12.08 р.                     Справа № 23/167

за позовом: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Геліос” с. Рассипне

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Колос” м. Донецьк

про стягнення 5 012 грн.

Суддя Забарющий М.І.

Представники сторін:

Від позивача: Лазарчук О.О. - ліквідатор

Від відповідача: не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

В засіданні, яке відбулось 02.12.2008р., суд згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України закінчив розгляд справи і оголосив перерву для підготовки тексту рішення у справі до 08.12.2008р. (вказане зафіксовано у протоколі судового засідання).

Позивач, сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю “Геліос” с. Рассипне, звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю “Колос” м. Донецьк, 2 774, 76 грн. боргу та 2 237, 24 грн. інфляційних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на:

-          невиконання відповідачем своїх зобов’язань щодо оплати вартості купленого ним транспортного засобу - автомобіля ВАЗ-21063, 1993 року випуску згідно до умов договору купівлі-продажу транспортного засобу від 06.10.2004р.;

-          п.3 договору, згідно якого ціна товару становить суму 2 774, 76 грн.;

-          накладну № 31 від 08.10.2008р., яка підтверджує факт отримання відповідачем автомобіля;

-          ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України);

-          ст. ст. 16, 261, 526, 625, 655, 692 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Крім того, позивач звернувся до суду з клопотанням про відновлення строку позовної давності.

Відповідач вимоги позивача не визнав, тому що: у відповідності до наказу Головного архівного управління при Кабінету Міністрів України від 20.07.1998р. № 41 він знищив документи, які стосуються фінансово-господарської діяльності підприємства за 2004р.; у 2008р. він не отримував від позивача транспортних засобів; строк позовної давності, у межах якого позивач міг звернутися до суду про захист свого права, пройшов.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Сторони уклали між собою біржовий договір (угоду) купівлі-продажу транспортного засобу, реєстраційний № 421184 від 06.10.2004р. (далі - договір № 421184), згідно умов якого позивач (продавець) продав, а відповідач (покупець) купив автомобіль моделі ВАЗ-21063, 1993 року випуску, № шасі ХТА 210630Р3010717, державний номерний знак 35189ЕК (далі - ТЗ) за ціною 2 774, 76 грн. Строк оплати цього ТЗ цією угодою сторони не обумовили.

Відповідач отримав від позивача ТЗ 06.10.2004р., що підтверджується актом приймання-передачі та накладною № 31 від 08.10.2004р.

Абзацом 1-м ч.1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Такий строк виконання зобов’язання встановлений ч.1 ст. 692 ЦК України. Тобто, відповідач, як покупець, зобов’язаний оплатити ТЗ після його прийняття, тобто негайно (ч.2 ст.530 ЦК України). З дня отримання відповідачем ТЗ від позивача по день подання позову до господарського суду (10.11.2008р.) пройшло більше ніж 3 роки.

Частиною 4-ю ст.267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Однак, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст. 267 ЦК України).

Представник позивача заявив суду, що документи, які підтверджували заборгованість відповідача позивачу, були знайдені ліквідатором лише у серпні місяці 2008р. (див. протокол судового засідання). Позовна давність спливла в даному випадку 08.10.2007р. Чому позов не був поданий до суду у серпні-жовтні місяцях 2008р., представник позивача не пояснив і не довів об’єктивність нездійснення ним цих дій у певний період. Суд зазначає, що заміна ліквідатора була проведена 06.06.2007р., тобто до того часу, коли позовна давність ще не спливла. Зважаючи на це, суд вважає, що причини пропуску строку позовної давності не можна вважати поважними, і відмовляє позивачу у відновленні цього строку. Тому суд залишає вимоги позивача без задоволення.

На підставі ст.ст. 20, 173, 193, 264-267 Господарського кодексу України, ст.ст. 257, 260, 261, 266, 267, 530, 692 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

Позивачу у позові відмовити.

Суддя Забарющий М.І.