ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к.
УХВАЛА

30.10.2008

Справа
№2-7/17667-2007

За позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, м. Сімферополь

До відповідача:
Відкритого акціонерного товариства «Крименерго», м. Сімферополь

Про визнання дійсним  договору та визнання незаконним та скасування
протоколу.

Суддя ГС АР Крим
І.І.Дворний

представники:

Від позивача - не
з'явився

Від відповідача  - Дяченко Т. В. - предств., дов. № 005-Д від
03.01.2008р.

Сутність спору: Суб'єкт
підприємницької діяльності Ігнатьєв Ілля Анатолійович звернувся до
Господарського суду АР Крим з позовною заявою до Відкритого акціонерного
товариства «Крименерго», в якій просить визнати дійсним укладений між сторонами
договір № 5814 від 21.03.2006 р. про постачання електричної енергії та визнати
незаконним та скасувати протокол №1917 від 02.11.2007 р., який складений
комісією ВАТ «Крименерго».

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем представниками ВАТ «Крименерго» був складений Акт № 102476  “Про порушення Правил користування
електричною енергією для юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності”, на підставі якого спірним протоколом позивачеві була нарахована
сума вартості  спожитої, але не
врахованої електроенергії, у розмірі 34 145, 40 грн. Позивач вважає, що  факти, встановлені актом № 102476 не
відповідають дійсним обставинам справи.

Ухвалою ГС АР Крим від 14.02.2008 р.
провадження у справі було зупинено у зв'язку з призначенням
електротехнічної  експертизи, проведення
якої було доручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Кримське експертне
бюро».

24.09.2008 р. до ГС АР Крим від  експертної установи надійшов  висновок експерта.

Ухвалою ГС АР Крим від 25
вересня  2008 року провадження по справі
було поновлено та призначений  розгляд
справи на 14 жовтня 2008р.

Позивач у судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи
був проінформований належним чином
рекомендованою кореспонденцією.

Представник відповідача надав суду
відзив на позовну заяву, в якому просить припинити провадження у справі у
зв'язку з тим, що спірний акт не є актом
нормативного характеру, не є обов'язковим для суб'єктів господарювання,
а тому справа не підлягає розгляду господарськими судами України.

Розглянувши матеріали справи суд
дійшов наступного висновку.

21.03.2006 р. між Суб'єктом  підприємницької діяльності ОСОБА_1(Споживач)
та Відкритим акціонерним товариством „Крименерго” (Постачальник) укладено
договір  № 5814 про  постачання
електричної енергії   у квартирі,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 10-13).

Пунктом 2 Договору
сторони   зазначили, що по всім питанням,
які не обумовлені дійсним Договором, вони зобов'язуються керуватися діючим
законодавством України, зокрема Законом України „Про електроенергетику”,
Правилами користування електричної енергією.

Відповідно до п.9.7.
Договору  строк  дії договору
до 31.12.2007р.

30.10.2007 р. у ході
перевірки дотримання відповідачем установлених режимів електроспоживання були
виявлені порушення Правил користування електричною енергією, а саме:  самовільне підключення  до мережі ВАТ «Крименерго». Крім того,
зазначено, що енергія споживається, проте не враховуються та не сплачується,
про що складений відповідний  Акт №
102476 “Про порушення Правил користування електричною енергією для юридичних та
фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності” (а. с. 10).

02.11.2007 р. комісією з
розгляду актів про порушення ПКЕЕ був розглянутий вказаний Акт, про що
складений Протокол № 1917 засідання комісії з розгляду актів про порушення
ПКЕЕ, згідно з яким Суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1була нарахована
вартість недоврахованої електричної енергії у розмірі 34 145, 40 грн.

Вважаючи вказаний
протокол таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України позивач
звернувся до суду з вимогою про визнання його недійсним та скасування.

Проте, з цього приводу
суд вважає за необхідне повідомити наступне.

Підстави для зміни або
розірвання договору встановлені статтею 651 Цивільного кодексу України. Так,
зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору
другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди
друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при
укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі
або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом,
договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, договір може бути
розірваний або змінений в результаті односторонньої відмови від договору в
повному обсязі або частково або в результаті односторонньої зміни договору,
тобто в результаті вчинення однією із сторін одностороннього правочину, який
тягне цивільно-правові наслідки для обох сторін договору. Серед таких наслідків
може бути і настання обов'язків для іншої сторони договору.

Статтею 653 Цивільного
кодексу України передбачено, що у разі зміни договору зобов'язання сторін
змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання
тощо. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни
або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту
досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не
встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір
змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору
законної сили.

Із ч. 1 та 2 ст. 653 ЦК
України випливає, що законодавець чітко розрізняє поняття зміни та розірвання
договору, з одного боку, та поняття зміни та припинення зобов'язання, - з
іншого. Зміна договору тягне за собою зміну змісту зобов'язань, які на цьому
договорі ґрунтуються. Розірвання договору спричиняє припинення зобов'язань, що
виникли на його підставі. Ст. 653 ЦК не визначає моменту зміни або розірвання
договору, а встановлює лише долю зобов'язання у зв'язку із зміною або
розірванням договору (воно припиняється). Момент розірвання або зміни договору
визначається ч. 5 ст. 188 Господарського кодексу України, якщо це питання
вирішується судом. В такому випадку договір вважається розірваним або зміненим
з дня набрання чинності рішенням суду. Інше може бути встановлене рішенням суду
відповідно до загального правила ч. 1 ст. 638 ЦК, що встановлює момент, з якого
вважається укладеним будь-який договір. Якщо сторони укладають угоду про зміну
або розірвання договору, останній відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК має визнаватись
зміненим або розірваним з моменту укладення цієї угоди. Проте, викладені вище
правила, що встановлюють момент, з якого договір вважається зміненим або
розірваним, не поширюються на випадки зміни або розірвання договору шляхом
вчинення стороною договору одностороннього правочину, тобто шляхом відмови від
договору. Загальні правила щодо порядку вчинення односторонніх правочинів,
зокрема, щодо моменту, з якого такі правочині вважаються здійсненими, не
встановлені. Оскільки відмова від договору - це односторонній правочин, який
породжує, змінює чи припиняє права та обов'язки обох сторін договору, його слід
вважати вчиненим в момент отримання стороною повідомлення про відмову, яке
можна належно іденти фікувати як таке, що виходить від сторони договору, якщо
інший строк припинення дії договору не вказаний у відповідній відмові.

Відповідно до п.9.7.
Договору він вступає в силу з моменту його підписання та дії до 31 грудня 2006
року, а у частині розрахунків до повного їх завершення. Цей договір вважається
пролонгованим на рік, якщо за місяць до закінчення  строку дії договору жодної зі сторін не буде
заявлено про розірвання його договору.

Отже, можливість
розірвання договору за ініціативою однієї зі сторін, тобто одностороння  відмова, безпосередньо передбачена   в
тексті спірного договору.

Як вбачається з
матеріалів справи,  укладений договір
№  5814 від 21.03.2006р. між ВАТ
«Крименерго» та СПД ОСОБА_1. на теперішній час є розірваним, про що
свідчить  акт про припинення постачання
електирчної енергії, складений  ВАТ
«Крименерго» 28 лютого 2008р, який був підписаний позивачем. У той же час,  14 лютого 2008 року ВАТ «Крименерго» уклало
новий договір № 6151  про постачання
електричної енергії  ТОВ «Медиал - центр
Крим».

Отже,  оскільки на момент розгляду спору договір від
21.03.2006р. відсутній як такий, суд вважає за необхідне припинити провадження
по справі  в частині  визнання дійсним договру № 5814  «Про постачання електирної енергії» від
21.03.2006р, укладеного між СПД ОСОБА_1. та ВАТ «Крименерго» у зв'язку з
відстутністю предмету спору на теперішний час.

Стостовно вимоги позивача
щодо визнання незаконним та скасування протоколу № 1917 від 02.11.2007р. суд
повідомляє про наступне

02.11.2007 р. комісією з
розгляду актів про порушення ПКЕЕ був розглянутий вказаний Акт, про що
складений Протокол № 1917 засідання комісії з розгляду актів про порушення
ПКЕЕ, згідно з яким Суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 була нарахована
вартість недоврахованої електричної енергії у розмірі 34 145, 40 грн.

Відповідно до частини 1
статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі
- підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для
вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання
правопорушенням.

Відповідно пункту 6.41
Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ України
від 17.10.05 р.  р. № 910, у разі
виявлення  уповноваженим представником
постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну
енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов
договору на місці оформлюється двосторонній акт порушень за встановленою
формою.

Акт складається у
присутності представника  споживача в
двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.
Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача
підписати акт робиться запис про відмову.

Відповідно до роз'яснень
президії Вищого Арбітражного суду України від 26.01.2000р. № 02-5/53 „Про деякі
питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів
державних чи інших органів” (з наступними змінами і доповненнями) акт
державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто
офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований
на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер
для   суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції
органу, який прийняв такий документ, і характер
та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні
і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт - це
прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції
офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права,
носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до
актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права
і обов'язки тільки у того суб'єкту (чи визначеного ними певного кола
суб'єктів), якому вони адресовані.

Що ж до актів
ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і
обов'язки тільки у того суб'єкту (чи визначеного ними певного кола суб'єктів),
якому вони адресовані.

Згідно з пунктом 6.2
Роз'яснень не можуть оспорюватися в господарському суді акти ревізій,
документальних перевірок, різного роду листи, інформації, роз'яснення тощо, у
зв'язку з тим, що не мають обов'язкового характеру для виконання.

Як було зазначено вище,
що в результаті перевірки дотримання СПД ОСОБА_1  30.10.2008р р.  установлених режимів електроспоживання був
складений Акт № 102476.

Аналіз матеріалів справи
дозволяє прийти до висновку про те, що акт № 102476 від 30.10.2007 р. про
порушення Правил користування електричною енергією  та
винесений на його підставі
протокол від 02.11.2007 р.  не
регулюють суспільних відносин і не мають обов'язкового характеру для суб'єктів
цих відносин.

Відповідно до норм статті
20 Господарського процесуального кодексу України держава   забезпечує
захист  прав  і
законних  інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та  споживач
має  право  на захист своїх прав і законних інтересів.  Права та законні інтереси зазначених
суб'єктів захищаються шляхом:

визнання наявності або відсутності прав;

визнання
повністю  або  частково
недійсними  актів  органів державної  влади та органів місцевого самоврядування,
актів  інших суб'єктів, що суперечать
законодавству, ущемлюють права та законні інтереси   суб'єкта
господарювання  або   споживачів;
визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;

відновлення
становища, яке існувало  до  порушення
прав  та законних інтересів
суб'єктів господарювання;

припинення дій, що порушують право або
створюють загрозу його порушення;

присудження до виконання обов'язку в
натурі;

відшкодування збитків;

застосування штрафних санкцій;

застосування оперативно-господарських
санкцій;

застосування адміністративно-господарських
санкцій;

установлення, зміни і припинення
господарських правовідносин;

іншими способами, передбаченими законом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України
передбачений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом.

Тобто, господарські суди
розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними
актів, прийнятих іншими органами, в тому числі актів господарських товариств,
які згідно з законом або статутними документами мають обовязковий характер для
учасників правовідносин, які виникають або припиняються з прийняттям такого
акту.

За своїми ознаками акт
про порушення Правил користування електричною та  винесений на його підставі  протокол до таких актів не відносяться,
оскільки не мають обов'язкового характеру, а є лише фіксацією порушення, яке
було виявлено при проведенні перевірки.

Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим способом, ніж встановлений договором або
Законом, але обраний Суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою
ОСОБА_1 спосіб захисту свого права, а саме визнання недійсним протоколу № 1917
від 02.11.2007 р. про порушення Правил користування електричною енергією не
передбачені ані законом, ані договором та не підвідомчий господарським судам, а
тому не може бути предметом розгляду господарським судом.

Представлені позивачем
акт та протокол можуть бути використані у якості доказів у випадку звернення
відповідача  з позовом до суду та
підлягає оцінці судом у відповідності з вимогами статті 43 Господарського
процесуального кодексу України.

За таких обставин, спори
такої категорії не підлягають вирішенню у господарському суді, оскільки по суті
такі вимоги спрямовані на встановлення факту, що мають значення при поновленні
порушеного права або при захисті охоронюваного законом інтересу. Цей факт може
встановлюватися судом лише у разі вирішення спору про право цивільне або
господарське.

Додатково, суд зазначає,
що аналогічної позиції дотримується Вищий господарський суду України у
постановах від 29.01.2008 р. у справі № 29-4/167-06-4113, від 13.02.2008 р. у
справі № 20/227а, від 14.02.2008 р. у справі 37/143-07, від 26.02.2008 р. у
справі № 20/328а, а також у Постанові Верховного Суду України від 12.06.2007 р.
у справі № 3/576н.

Така сама правова позиція
викладена в пункту 10 Інформаційного листа Вищого господарського суду України
«Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2007
році» від 18.03.2008 р. N 01-8/164, Інформаційному листі Вищого господарського
суду України від 13.08.2008 р. № 01-8/482 «Про деякі питання застосування норм
Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках
про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року».

З огляду на
вищевикладене, суд вважає за необхідне
провадження у справі припинити відповідно до  пункту 1 статті 80 Господарського
процесуального кодексу України   в
частині визнання незаконним та скасування протоколу  № 1917 від 02.11.2007р., у зв'язку з тим, що
спір не підлягає розгляду в господарських судах
України.

На підставі викладеного,
керуючись п. 1,  1-1,  ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського
процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі припинити.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим                                        Дворний
І.І.