ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.12.08 р.                     Справа № 7/204

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Е.В. Сгара

При секретарі судового засідання Х.Р. Косьміній

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом: Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Харцизьких електричних мереж м. Харцизьк

До відповідача: Державного підприємства по ліквідації збиткових вугледобувних, вуглепереробних та торфодобувних підприємств “Укрвуглеторфрестуктуризація” м. Київ в особі підрозділу Торезької виконавчої дирекції з ліквідації шахт м. Торез

Предмет спору: стягнення пені – 9 474,04 грн, 3% річних – 1 426,17грн., інфляційних – 8 701,80грн.

За участю представників:

від позивача: Дейнека Т,І. - дов. №281-08 від 31 березня 2008р.

від відповідача: Понамарьов О.О. дов. №23 від 15 квітня 2008р.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство “Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Харцизьких електричних мереж м. Харцизьк звернулося з позовом до господарського суду Донецької області до Державного підприємства по ліквідації збиткових вугледобувних, вуглепереробних та торфодобувних підприємств “Укрвуглеторфрестуктуризація” м. Київ в осбі підрозділу Торезької виконавчої дирекції з ліквідації шахт м. Торез про стягнення пені – 9 474,04 грн, 3% річних – 1 426,17грн., інфляційних – 8 701,80грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір про постачання електричної енергії №7-532т/06 від 30.03.2006р. з протоколом розбіжностей, додатками, та додатковими угодами; рахунки №7-532т/06/9 від 01.09.2008р., №7-532т/06/9/1 від 01.09.2008р., №7-532т/06/8 від 01.08.2008р., №7-532т/06/8/1 від 01.08.2008р., №7-532т/06/4 від 31.03.2008р., №7-532т/06/4/1 від 31.03.2008р.

Відповідач у відзиві №9/01-1834 від 31.10.2008р. та у судовому засіданні позов заперечив, посилаючись на неправомірність нарахування йому як державному підприємству зазначених сум, тяжкий фінансовий стан підприємства. Факт сплати суми боргу з порушенням передбачених договором термінів, відповідач у судовому засіданні не заперечив, підтвердив, що сума, заявлена у позові нарахована арифметично вірно, що зафіксовано протоколом судового засідання від 24.11.2008р.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 26 Закону України „Про електроенергетику” та п.1.3 Правил користування електричною енергією (далі по тексту Правила), споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

Пунктом 2 ст.275 Господарського кодексу України передбачено, що відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів; підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Між позивачем та ДП „Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових, вугледобувних та вуглепереробних підприємств”, правонаступником якого є відповідач, укладено договір про постачання електричної енергії №7-532т/06 від 30.03.2006р. (далі по тексту Договір). Договір укладено з протоколом розбіжностей, додатками та додатковими угодами, підписаними обома сторонами.

Згідно п.9.4 договору, він набирає чинності з дня його підписання та укладається на строк до 01.03.2009р. і вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Відповідно до п.1 Договору, постачальник електричної енергії (позивач) продає електричну енергію споживачу (ДП „Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових, вугледобувних та вуглепереробних підприємств”) для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 5044 кВТ, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п.п.2.3.3 договору, споживач зобов’язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №4 „Порядок розрахунків” та №5 „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії”.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок та зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Позивач свої зобов’язання за договором у березні 2008р., квітні 2008р. та серпні 2008р. виконав належним чином, поставив відповідачу електроенергію та виставив відповідні рахунки на оплату, що підтверджено матеріалами справи та відповідачем, у тому числі підписами представника відповідача на актах прийому-передачі електричної енергії та на рахунках за вказаний вище період. Відповідач свої зобов’язання стосовно оплати спожитої ним електричної енергії належним чином не виконав, послуги з електропостачання сплатив частково та з порушенням термінів передбачених договором, додатками та додатковими угодами до нього.

У зв’язку з викладеним позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача за період з 26.04.2008р. по 29.09.2008р. 3% річних – 1 426, 17 грн. та інфляційні – 8 701, 80 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач вимоги в частині стягнення з нього зазначених вище сум заперечив, посилаючись на те, що 3% річних та інфляційні є штрафними санкціями та, вважає, що, у зв’язку з відсутністю його вини, у несвоєчасному здійснені проплат за спожиту електроенергію, зазначені суми не підлягають стягненню.

З огляду на вищевикладене, судом не приймаються до уваги заперечення відповідача проти стягнення з нього суми інфляційних нарахувань та 3% річних за період з 26.04.2008р. по 29.09.2008р, оскільки у відповідача за зазначений період значилась заборгованість перед позивачем у зв’язку із несвоєчасним та неповним виконанням своїх договірних зобов’язань стосовно оплати за спожиту електроенергію. Також судом не приймаються до уваги посилання відповідача на той факт, що індекс інфляції та 3% річних являються штрафними санкціями, оскільки індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв’язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов’язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними від неустойки способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов’язань, а не штрафною санкцією. Таким чином, грошовими зобов’язаннями відповідача перед позивачем є грошова сума, що визначена з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних.

3% перераховані судом відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням дати вручення відповідних рахунків відповідачу, складають 1 351, 84 грн. та підлягають стягненню саме у цьому розмірі.

Інфляційні перераховані судом відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням дати вручення відповідних рахунків відповідачу, складають 1 684, 22 грн. та підлягають стягненню саме у цьому розмірі.

Вимоги в залишковій частині щодо стягнення з відповідача інфляційних та 3% річних задоволенню не підлягають.

Позивач також просить стягнути з відповідача 9 474, 04 грн. пені за період з 26.04.2008р. по 29.09.2008р.

Відповідно до ст.ст.216–218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно п.п.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. №543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п.4.2.1 Договору, за внесення платежів з порушенням термінів, визначених цим договором та додатком №4 до нього „Порядок розрахунків”, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Згідно ст.3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. №543-96-ВР, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідач проти стягнення зазначеної суми пені заперечив посилаючись на відсутність його вини у несвоєчасному здійсненні платежів.

Заперечення відповідача до уваги судом не приймається, з огляду на нижчевикладене.

Відповідно до приписів чинного законодавства, виконання умов договору є ообов’язковим для сторін цього договору (ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.526, 527Цивільного кодексу України). Умовами договору №7-532т/06 від 30.03.2006р. передбачена відповідальність відповідача за несвоєчасне здійснення платежів у вигляді пені без будь-яких виключень.

Пеня перерахована судом, складає 10 722, 70 грн., тоді я к позивачем заявлено до стягнення 9 474, 04 грн. пені, що не суперечить чинному законодавству.

Таким чином, вимоги в частині стягнення з відповідача суми пені – 9 474, 04 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи наведене позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України.

У судовому засіданні оголошено рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі ст.ст. 526, 527, 549, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст.22, 67, 193, 216-218, 231 Господарського кодексу України, Закону України „Про електроенергетику” №575/97-ВР від 16.10.1997р., Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. N28, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 2.08.1996 р. за N417/1442, у редакції постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22.11.2006 р. N1497, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.12.2006р. за № 1294/13168, Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. №543-96-ВР, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 34, 38, 43, 49, ст..ст.82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” м.Горлівка в особі структурної одиниці Харцизьких електричних мереж м. Харцизьк до Державного підприємства з ліквідації збиткових вугледобувних, вуглепереробних та торфодобувних підприємств “Укрвуглеторфрестуктуризація” м. Київ в особі підрозділу Торезької виконавчої дирекції з ліквідації шахт м. Торез про стягнення пені – 9 474,04 грн., 3% річних – 1 426,17 грн., інфляційних – 8 701,80 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства з ліквідації збиткових вугледобувних, вуглепереробних та торфодобувних підприємств “Укрвуглеторфрестуктуризація” в особі Торезької виконавчої дирекції з ліквідації шахт (86102, Донецька область, м.Торез, вул..Фабрічна, 1, р/р 0791 у філії ПІБ м.Сніжне, МФО 334237, ) на користь Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” в особі структурної одиниці Харцизьких електричних мереж (86700, Донецька область, м.Харцизьк, вул..Адамця, 58, п/р 5311 у відділенні Промінвестбанку України м.Харцизька Донецької області, МФО 334345, ) 3% річних у сумі 1 351, 84 грн., інфляційні у сумі 1 684, 22 грн., пеню у сумі 9 474, 04 грн., державне мито у сумі 125, 10 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 75, 31 грн.

У задоволенні вимог в залишковій частині вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дати його прийняття.

Суддя