СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29.07.08
Справа №  20/348д/08

Суддя   Гандюкова
Л.П.

За позовом
Прокурора Приморського району Запорізької області в інтересах держави в особі
органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних
правовідносинах:

Позивач:Приморська
районна державна адміністрація, Запорізька область, м.Приморськ

до  відповідачів: 1. Приморської міської ради,
Запорізька область, м. Приморськ

2.Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1,Запорізька область, м. Запоріжжя

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:
Фізична особа -підприємець ОСОБА_2, Запорізька

область, м.Приморськ

Про
визнання  незаконним та розірвання
договору оренди земельної ділянки

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від прокурора -      Романов Р.О. (посвідчення №336,
дов. №05/170-вих від 17.0.2008р.)

Від позивача   -
не з'явився;

Від відповідача 1 -
Варбанський Е.Є. (довіреність №01-34/1277 від 11.07.2008р.);

Від відповідача 2 -  не з'явився;

Від третьої особи
-  не з'явився

СУТНІСТЬ
СПОРУ:

Заявлений позов про визнання
незаконним та розірвання договору оренди земельної ділянки площею 1,5 га із
земель “старого пляжу”, розташованої на території Приморської міської ради,
укладеного 10.04.2002р. між Приморською міською радою та фізичною особою
-підприємцем ОСОБА_1..

Ухвалою господарського суду від
13.06.2008р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі №
20/348д/08,  судове засідання  призначено на 14.07.2008р. На підставі ст. 77
ГПК України розгляд справи відкладено на 29.07.2008р.

У судовому засіданні 29.07.2008р.
за згодою прокурора, відповідача-1 оголошена вступна та резолютивна частини
рішення.

Прокурор підтримує позовні вимоги,
викладені у позові та просить позов задовольнити, мотивуючи наступним. Спірний
договір оренди земельної ділянки від 10.04.2002р. укладено на підставі рішення
Приморської міської ради №41 від 27.04.2001р., він є незаконним та підлягає
скасуванню з наступних підстав. Відповідно до інформації відділу земельних
ресурсів у Приморському районі Запорізької області надана в оренду
відповідачу-2 земельна ділянка із земель запасу так званого “старого пляжу”,
розташована за межами міста Приморськ. Приморська міська рада не уповноважена
розпоряджатися вказаною земельною ділянкою відповідно до п.12 Перехідних
положень Земельного кодексу України та п.1 Прикінцевих положень Закону України
“Про оренду землі”, якими встановлено, що до розмежування земель державної і
комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених
пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів -відповідні органи виконавчої влади. Згідно з п.1 Перехідних
положень Земельного кодексу України від 25.10.2001р., який набрав чинності
01.01.2002р., рішення про надання в користування земельних ділянок, а також
вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на
момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог
цього Кодексу. 09.04.2007р. між відповідачем -2 та третьою особою укладено
договір суборенди зазначеної земельної ділянки, а 25.05.2007р. Приморська
міська рада своїм рішенням №43 надала ОСОБА_2. згоду на укладення даного
договору. Порушення інтересів держави полягає у наступному: укладення між
Приморською міською радою та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 договору
оренди земельної ділянки  призвело до
вилучення цієї ділянки з володінння власника -держави в особі Приморської
районної державної адміністрації та позбавило його можливості розпоряджатися
цією ділянкою. На підставі вказаних норм законодавства прокурор просить визнати
незаконним та розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений
10.04.2002р. між відповідачем -1 та відповідачем -2.

Позивач -Приморська районна
державна адміністрація -у судове засідання не з'явилася, однак направила
письмове пояснення, відповідно до якого також зазначає, що земельна ділянка,
передана в оренду за спірним договором, є державною власністю, оскільки
розташована за межами населеного  пункту
м.Приморськ, та розпорядження нею здійснює Приморська районна державна
адміністрація на підставі п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України.
З посиланям на п.1 Перехідних положень Земельного кодексу України зазначає, що
рішення сесії Приморською міської ради, які стосуються передачі в користування
земельної ділянки площею 1,5га, до теперішнього часу не були приведені до вимог
чинного законодавства. Хоча Приморська міська рада  своїм рішенням від 28.05.2004р. №43
зобов'язувала  приватного підприємця
ОСОБА_1. звернутися до Приморської районної державної адміністрації для
переоформлення документів на земельну ділянку. Статтею 18 Закону України “Про
оренду землі” передбачено, що договір оренди набирає чинності після його
державної реєстрації. Договір оренди від 10.04.2002р. не було зареєстровано в
Центрі державного земельного кадастру при Державному комітеті України по
земельних ресурсах, як того вимагає ст.20 Закону України “Про оренду землі”.
Рішення сесії Приморської міської ради від 25.05.2007р. №43 “Про надання згоди
на суборенду старого пляжу ОСОБА_2.”
прийнято в порушення п.12 Перехідних положень Земельного кодексу
України, з перевищенням повноважень. Договір суборенди укладений між відповідачем
-2 та третьою особою від 09.04.2007р., а згода на укладення договору суборенди
надана Приморською міською радою
25.05.2007р. Приморська районна державна адміністрація в повному обсязі
підтримує заяву прокурора від 06.06.2008р. №24/2164 вих-08 про визнання
незаконним та розірвання договору оренди, укладеного між відповідачами
10.04.2002р.  Також надала клопотання
розглянути справу без участі представника районної державної адміністрації.

Відповідач -1 (Приморська міська
рада) позов не визнав, так як Приморська районна державна адміністрація та
Приморська міська рада мають рівні права щодо користування зазначеною земельною
ділянкою, оскільки Приморська районна державна адміністрація відповідно до норм
земельного законодавства не має правовстановлюючих документів щодо
розпорядження земельною ділянкою.Вважає, що припинення договору оренди даної
земельної ділянки завдасть шкоди інтересам держави в частині недоотримання
місцевими бюджетами коштів від оренди землі.

Відповідач-2 -(фізична особа-
підприємець ОСОБА_1.) та третя особа (фізична особа-підприємець ОСОБА_2.) у
судові засідання  не з'являлися, про
місце, час судового засідання повідомлені належним чином. Суд визнав наявні
матеріали достатніми для розгляду справи в порядку ст.75 ГПК України у відсутність
відповідача- 2 та третьої особи.

Разом з тим, 28.07.2008р. судом
отримано письмове клопотання третьої особи зупинити провадження у справі
№20/348д/08 до розгляду по суті Кіровським районим судом м.Дніпропетровська
адміністративного позову ОСОБА_2. до Приморської районної державної адміністрації,
Приморської міської ради про встановлення наявності компетенції Приморської
міської ради щодо прийняття рішення №41 від 27.04.2001р.,щодо укладення
договору оренди земельної ділянки 10.04.2002р. та про встановлення відсутності
компетенції Приморської районної державної адміністрації на вчинення дій,
пов'язаних з передачею в користування земельної ділянки території “старого
пляжу” площею 1,5га, а також вчинення інших юридично значимих дій відносно
даної земельної ділянки. До клопотання додано
копію адміністративного позову з відміткою суду про отримання позову
25.07.08р.

Прокурор проти клопотання
заперечив, відповідач-1 вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Клопотання судом відхилено  на підставі ст.79 ГПК України як
необгрунтоване, оскільки третьою особою не надано доказів порушення судом
провадження у справі за даним адміністративним позовом. Крім того, наявність
або відсутність компетенції Приморської міської ради на укладення спірного
договору оренди земельної ділянки можливо встановити господарським судом
Запорізької області.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення прокурора, відповідача-1, суд

ВСТАНОВИВ:

10.04.2002р. між Приморською
міською радою (орендодавець, відповідач -1) та приватним підприємцем ОСОБА_1.
(орендар, відповідач -2) був укладений договір оренди земельної ділянки, за
яким  відповідач-1 передав, а
відповідач-2 прийняв в оренду земельну ділянку площею 1,5га, розташовану на
території Приморської міської ради із земель території старого пляжу. Земельна
ділянка передана в оренду на підставі рішення №41 від 27.04.2001р. Приморської
міської ради “Про надання у користування земельних ділянок” та рішення №36 від
06.04.2001р. “Про внесення змін в рішення міської ради”. Зазначена земельна
ділянка передана для організації відпочинку та установлення тимчасових споруд
та розміщення торговельних точок.

Згідно з п.2 договір укладено
строком на 25 років. Передача земельної ділянки провадиться на підставі акту
прийому-передачі у десятиденний строк з моменту реєстрації договору.

Відповідно до п.3 орендна плата
вноситься орендарем у бюджет Приморської міської ради щомісячно до 15 числа
місяця, наступного за звітним, на рахунок орендодавця. Річна орендна плата
встановлена у розмірі 7 426,77 грн.

Згідно з п.10 договір набирає
чинності після його підписання сторонами, нотаріального посвідчення та
державної реєстрації у Приморській міській раді. Також вказано, що договір
набуває чинності з моменту реєстрації в Приморській державній нотаріальній
конторі.

Договір посвідчено в.о. державного
нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори10.04.2002р., зареєстровано
в реєстрі за №571.

Згідно з актом прийому-передачі від
16.01.2002р.Приморська міська рада передала, а орендар ОСОБА_1. прийняв у
тимчасове користування на умовах оренди строком на 25 років земельну ділянку
площею 1,5 га із земель Приморської міської ради згідно з доданої викопіровки.
Також 16.01.2002р. між відповідачами підписано акт встановлення меж земельної
ділянки в натурі.

09.04.2007р. між приватним
підприємцем ОСОБА_1. та фізичною особою ОСОБА_2. підписано договір суборенди
земельної ділянки, відповідно до якого третя особа прийняла в суборенду строком
на 19 років 11 місяців земельну ділянку, розташовану на території Приморської
міської ради із земель території старого пляжу.

Рішенням №43 шістнадцятої сесії
п'ятого  скликання Приморської міської
ради від 25.05.2007р. надано дозвіл на укладення договору суборенди ОСОБА_2 з
ОСОБА_1. на умовах, викладених у рішенні, зокрема: в 5 денний термін з моменту
підписання договору ОСОБА_2. сплатити заборгованість по договору оренди з
ОСОБА_1., яка станом на 31.05.2007р. складає 27 022,82грн.

Згідно з свідоцтвом про державну
реєстрацію серії НОМЕР_1 ОСОБА_2. зареєстрована фізичною особою -підприємцем
28.12.1995р.

Відповідно до повідомлення №423 від
05.06.2008р. начальника відділу земельних ресурсів у Приморському районі
Запорізької області земельна ділянка площею 1,5га, яка надана в оренду ОСОБА_1.
(територія старого пляжу), знаходиться за межами населеного пункту міста Приморськ.

Прокурор та Приморська районна
державна адміністрація вважають, що договір оренди земельної ділянки укладений
10.04.2002р. між відповідачами з перевищенням повноважень, у зв'язку з чим
прокурор  звернувся у червні 2008р. до
господарського суду із позовною заявою про визнання його незаконним та
розірвати договір.

Проаналізувавши норми законодавства,
оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають на
наступних підставах.

Приписами ст. 19 Конституції
України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК
України  кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у
спосіб, що встановлений договором або законом.

Земельні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним
Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Відповідно до статті 152 Земельного
кодексу України держава забезпечує громадянам та  юридичним
особам  рівні умови захисту прав
власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом:  а) визнання
прав;  б) відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що
порушують права або створюють небезпеку порушення прав;  в) визнання угоди недійсною; г) визнання  недійсними
рішень  органів виконавчої влади
або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з п.12 Перехідних положень
Земельного кодексу України (в редакції станом на 10.04.2002р.) до  розмежування земель державної і комунальної
власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів,
крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні
сільські,  селищні,  міські ради,
а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до ст. 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права
користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності
за рішенням органів  виконавчої  влади
або органів   місцевого   самоврядування   в
межах  їх  повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з ст. 126 цього Кодексу  право оренди землі оформлюється договором,
який реєструється відповідно до закону.

Вирішуючи спір, суд враховує, що
предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача. А
підставою -посилання на належне позивачу право, юридичні факти, що призвели до
порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Прокурор та позивач предметом
позову обрали визнання незаконним та розірвання договору оренди земельної
ділянки, укладеного 10.04.2002р. між Приморською міською радою та фізичною
особою -підприємцем ОСОБА_1..

Відповідно до ст.2 Закону України
“Про оренду землі” відносини, пов'язані
з орендою землі,  регулюються
Земельним кодексом України,
Цивільним   кодексом   України,
цим   Законом,  законами
України,  іншими
нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором
оренди землі.

Згідно з ст.31 цього Закону
договір оренди землі може бути розірваний за
згодою  сторін. На  вимогу
однієї  із  сторін договір оренди може бути
достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.  Розірвання договору оренди землі в
односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або
цим договором.

Приписами статті 32 Закону України
“Про оренду землі” встановлено порядок припинення договору оренди землі шляхом
його  розірвання: на вимогу однієї із
сторін договір  оренди  землі
може  бути достроково   розірваний
за  рішенням  суду  в  разі
невиконання сторонами обов'язків,
передбачених статтями 24 і 25 цього
Закону та  умовами  договору,
в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди,  яке істотно перешкоджає  передбаченому
договором використанню земельної ділянки,  а також на підставах,  визначених Земельним кодексом України та
іншими законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 ГК
України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї
із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав,
передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в
порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.651 ЦК України
договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 652 цього Кодексу визначені
підстави для розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин, якими
сторони керувалися при укладенні договору, при цьому встановлено, що договір може
бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності
одночасно чотирьох умов, перелічених у цій нормі.

Статтею 782 ЦК України передбачено, що
наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення
речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців
підряд.

Статтею 783 ЦК України встановлені
підстави розірвання договору найму (оренди) на вимогу наймодавця, якщо:
1) наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; 2) наймач
без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; 3) наймач своєю
недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; 4) наймач не приступив до
проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального
ремонту був покладений на наймача.

Частинами 1,2 ст. 188 ГК України та
ст. 525 ЦК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів
в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або
договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати
договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Приписами ст.ст. 33,34
Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона
повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні
бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися
іншими засобами доказування.

Суд вважає, що прокурором та
позивачем не доведено визначених наведеним вище законодавством підстав для
розірвання договору від 10.04.2002р., укладеного між відповідачами. Посилання
на укладення договору суборенди 09.04.2007р. між приватним підприємцем ОСОБА_1.
та фізичною особою ОСОБА_2. також не може бути підставою для задоволення
позову, оскільки у разі наявності
порушення законодавства при укладенні зазначеного договору суборенди,
предмет позову повинен стосуватися саме цього договору суборенди.

Статтею 1 Господарського
процесуального  кодексу України
встановлено право підприємств та організацій звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Із змісту
ст.12 ГПК України слідує, що господарський суд розглядає спори.

Наведені прокурором та позивачем
обґрунтування позову з посиланням на Перехідні положення Земельного кодексу
України, Прикінцеві положення Закону України “Про оренду землі” та письмові
докази не можуть бути також підставою для задоволення позову в частині визнання
договору незаконним, оскільки заявлені
вимоги про визнання  договору
незаконним, є за своєю суттю вимогами про встановлення факту, що має
юридичне значення. Цей факт може встановлюватися господарським судом лише при
існуванні та розгляді між сторонами договору спору про право цивільне. Його
встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обгрунтованості
вимог у разі виникнення спору між сторонами і не може самостійно розглядатися в
окремій справі.  Вимога про визнання
факту, як спосіб захисту права, чинним законодавством не передбачена.

Таким чином, обраний спосіб захисту
прав у частині визнання договору незаконним не відповідає способам,
встановленим чинним законодавством, і, як наслідок, не призводить до
поновлення  порушеного права, якщо таке
порушення має місце. Зазначені норми права, письмові документи в обґрунтування
перевищення повноважень Приморської міської ради при укладенні договору  можуть бути доказами при вирішенні між
сторонами спору, та не спростовують висновки суду, наведені вище. Такий спір
існує, а саме: прокурором та позивачем обрано предметом спору розірвання
договору, у задоволенні цих вимог відмовляється за недоведеністю.

Відповідно до ст.22 ГПК України
зміна підстав або предмету спору є правом позивача. Згідно з ст.12 ЦК України
особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.   Відповідно до ст. 20 цього Кодексу право на
захист особа здійснює на свій розсуд.

Слід зазначити, що ухвалою суду від
13.06.2008р. судом було запропоновано прокурору та позивачу уточнити позовні
вимоги, однак вони підтримали вимоги, викладені у позовній заяві.

Порушення, на думку прокурора та  позивача, Приморською міською радою
визначених Земельним кодексом України повноважень щодо укладення договору
оренди  земельної ділянки не може бути
підставою для  задоволення позову про
визнання незаконним та розірвання договору. Порушене право позивача в даному
випадку підлягає захисту при наявності підстав у інший спосіб, встановлений
Законом, зокрема, приписами ст. 152 ЗК України, ст.16 ЦК України.

На зазначених підставах суд вважає,
що позовні вимоги у обраний спосіб захисту права задоволенню не підлягають у
повному обсязі.

Судові витрати згідно з ст. 49 ГПК України не стягуються.

Керуючись ст. ст. 49, 75,82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И
В:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Суддя                                                                            Л.
П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання.
Рішення  підписано у повному обсязі
01.09.2008 р.