ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.06.08
Справа №16/102-пн-08

Колегія суддів
Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя
Федоров І.О. судді  Яценко О.М.    , Кагітіна Л.П.

при секретарі:
Пересаді О.В.

за участю
представників

позивача: Ляшенко І.М.
довіреність № 1-13/1156 від 19.06.2008 року;

відповідача: не
з'явився;

третьої особи: Танцюренко
Ю.О., довіреність № 1151 від 18.01.2008 року;

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного
товариства Комерційний банк «Хрещатик» в особі Херсонської філії, м. Херсон

на рішення
господарського суду Херсонської області від 15.04.2008р. у справі №
16/102-ПН-08

за позовом:
Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області, смт.
Білозерка Херсонської області

до відповідача:
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Херсон

третя особа: Відкрите
акціонерне товариство Комерційний банк «Хрещатик» в особі Херсонської філії, м.
Херсон

про визнання
незаконним набуття права власності та зобов`язання повернути земельну ділянку

Розпорядженням Голови Запорізького
апеляційного господарського суду № 1207 від 23.06.2008р. справу передано для
розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді - Федоров І.О., суддів
Яценко О.М., Кагітіна Л.П..

Колегія суддів
прийняла справу до провадження.

За згодою
представників позивача та третьої особи у судовому засіданні 24.06.2008р.
оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Рішенням
господарського суду Херсонської області від 15.04.2008р. у справі №
16/102-ПН-08 (суддя Немченко Л.М.) позовні вимоги (з урахуванням уточнень до
позовної заяви) задоволено частині зобов'язання відповідача повернути земельну
ділянку. Провадження у справі в частині визнання незаконним набуття права
власності припинено. Зобов'язано приватного підприємця ОСОБА_1 повернути
Білозерській районній державній адміністрації земельну ділянку площею 2,5 га на
території Чоронобаївської сільської ради Херсонської області.

Рішення суду прийнято
з посиланням на положення Земельного Кодексу України. Цивільного Кодексу
України, Господарського процесуального Кодексу України та враховано рішення
господарського суду Херсонської області від 20.07.2007 року по справі №
16/126-ПД-07.

Відкрите акціонерне
товариство Комерційний банк «Хрещатик» в особі Херсонської філії, м. Херсон з
рішенням господарського суду Херсонської області не погодилося та звернулося до
Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі
та повноважний представник у судовому засіданні зазначає, що рішення
господарського суду Херсонської області є незаконним та необґрунтованим у
зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні господарського суду
обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення, і в свою
чергу, порушило заставне право третьої особи. Із посиланням на статтю 58 Закону
України «Про заставу» зазначає, що державний акт на землю судом недійсним не
визнаний, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Суд без
достатніх правових підстав застосував наслідки визнання договору недійсним, а
саме повернув спірну земельну ділянку позивачу. Суд неправильно встановив
момент переходу права власності на земельну ділянку, що є суттєвим при
вирішенні даного спору. Звертає увагу, що оскаржуване рішення порушує заставне
право банку як третьої особи. З прийняттям такого рішення кредит, за яким в
іпотеку була передана земельна ділянка стає незабезпеченим, в результаті чого
іпотекодержателю (третя сторона по справі) спричиняться матеріальна шкода у
розмірі неповернутої суми наданого кредиту, процентів та пені за порушення
основного зобов'язання за кредитним договором. Третя сторона у даному разі
позбавляється права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки,
стає неможливим звернути стягнення на земельну ділянку.

Просить рішення
господарського суду Херсонської області від 15.04.2008 року скасувати як таке,
що прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Позивач у відзиві на
апеляційну скаргу та повноважний представник у судовому засіданні заперечив
проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним та
обґрунтованим. Зазначає, що наслідком невнесення відповідачем чергового платежу
за договором купівлі-продажу, було розірвання договору в судовому порядку за
ініціативою позивача. З огляду на наявне рішення суду про розірвання договору,
господарський суд Херсонської області правомірно задовольнив позовні вимоги по
даній справі. Крім того, 15.04.2008 року набрало законної сили рішення
Суворівського районного суду м. Херсона, згідно з яким з ОСОБА_2. (боржник по
кредиту) стягнуто на користь ВАТ КБ «Хрещатик» (заявник апеляційної скарги)
заборгованість по кредиту, за яким в іпотеку була передана земельна ділянка
площею 2,5 га на території Чернобаївської сільської ради Херсонської області.
Вважає, оскаржуване рішення господарського суду таким, що не порушує прав
третьої особи, оскільки не позбавляє останню, права та можливості відшкодувати
матеріальну шкоду у встановленому законодавством порядку. Просить залишити
рішення господарського суду Херсонської області від 15.04.2008 року без змін, а
скаргу без задоволення.

Відповідач відзиву на
апеляційну скаргу не надав, повноважного представника до судового засідання не
направив, про причини неявки не повідомив. Про час і місце розгляду апеляційної
скарги повідомлений належним чином (а.с.67). Колегія суддів вважає за можливе
переглянути рішення господарського суду на предмет законності та
обґрунтованості за наявними у справі матеріалами, за відсутності представника
відповідача.

Відповідно до статті
99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в
апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно статті 101 ГПК
України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у
справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд
не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Перевіряючи законність
та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали
справи, апеляційної скарги та заперечення до неї, вислухавши пояснення
представників позивача та третьої особи, суд, -

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2006 року
приватному підприємцю ОСОБА_1Білозерською районною державною адміністрацією
видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею
2,5000 га на території Чорнобаївської сільської ради Білозерського району
Херсонської області серія ЯБ №882869. Державний акт видано на підставі договору
купівлі-продажу від 21 грудня 2006 року №2277. Позовні вимоги про зобов'язання
повернути зазначену земельну ділянку Білозерській районній державній
адміністрації було предметом розгляду у суді першої інстанції.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і
процесуального права при прийняті оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну
скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав:

За статтею 116 Земельного кодексу України
громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування
земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність
або надання їх у користування.

Відповідно до статті 328 Цивільного
кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені
законом, зокрема, із правочинів, в тому числі, на підставі договорів
купівлі-продажу. Як вище зазначалось, державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку площею 2,5000 га видано ОСОБА_1на підставі
договору купівлі-продажу від 21 грудня 2006 року №2277.

Але, як свідчать
матеріали справи 20 липня 2007 року Господарським судом Херсонської області
прийнято рішення, яким розірвано договір купівлі-продажу земельної ділянки із
земель державної власності загальною площею 2,5 га, розташованої за межами
населеного пункту за адресою: Чорнобаївська сільська рада Білозерського району
Херсонської області. При цьому суд зазначив, що ОСОБА_1 сплатив згідно договору
перший внесок у сумі 15 тис. грн.. Іншу суму 303 (триста три) тис. грн. він мав
сплатити до 31 січня 2007 року. Але позивач не здійснив належний платіж. А
відтак, у зв'язку з істотним порушенням умов договору, господарським судом
Херсонської області договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею
2,5 га було розірвано. Рішення господарського суду набуло законної сили. Тобто
підстава за якої відповідач набув право власності відпала і позовні вимоги
попереднього власника земельної ділянки про повернення об'єкту купівлі-продажу
внаслідок розірвання договору є правомірними.

Колегія суддів зазначає, що особливістю
даного спору та апеляційної скарги є той факт, що заявником апеляційної скарги
є третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, яка має власні
правовідносини із відповідачем у справі, а саме: між ВАТ Комерційний Банк
"ХРЕЩАТИК", в особі Херсонської філії, (третя особа за даною справою)
та гр. ОСОБА_2(далі - позичальник) 30 січня 2007 року укладено кредитний
договір № 11/К-07, відповідно до умов якого, третя особа по даній справі надала
позичальнику кредит в сумі 150 000, 00 грн. (сто п'ятдесят тисяч гривень 00
копійок). З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за
кредитним договором, між ВАТ Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК", в особі
Херсонської філії та Приватним підприємцем ОСОБА_1(відповідач за даною справою)
06 лютого 2007 р. було укладено договір іпотеки земельної ділянки, площею 2,5
га, що знаходиться на території Чорнобаївської сільради, Бєлозерського району,
Херсонської області, заставною вартістю 318 000, 00 грн. (триста вісімнадцять
тисяч гривень 00 копійок).

Суд апеляційної інстанції не приймає до
уваги доводи викладені в апеляційній скарзі, щодо незастосування судом першої
інстанції положень статті 58 Закону України «Про заставу». Зазначена стаття
констатує: якщо в результаті видання органом державної виконавчої влади чи
органом місцевого і регіонального самоврядування акта, який не відповідає
чинному законодавству, порушуються права заставодержателя або інших осіб щодо
володіння, користування та розпорядження предметом застави, такий акт
визнається недійсним судом. Виходячи із змісту апеляційної скарги, права
скаржника порушені прийняттям позивачем розпорядження № 222 від 21.02.2008 року
«Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від
21.12.2006 року № 1260 та скасування державного акта». Згідно зазначеного
розпорядження визнано таким, що втратив чинність пункт четвертий розпорядження
голови районної державної адміністрації від 21.12.2006 року №1260 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, звіту про
експертну грошову оцінку земельної ділянки та згоду на викуп земельної
ділянки». Скасовано державний акт Серія ЯБ №882869, виданий приватному
підприємцю ОСОБА_122 грудня 2006 року. Зазначене розпорядження № 222 від
21.02.200 року у судовому порядку не оскаржено, а відтак є обов'язковим до
виконання в силу положень статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування
в Україні». Крім того, при регулюванні правовідносин пов'язаних з іпотекою,
застосовуються положення спеціального законодавства, а саме Закону України «Про
іпотеку».

Стосовно неправомірного на думку заявника
апеляційної скарги скасування державного акту на право власності на земельну
ділянку, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до статті 128 Земельного
кодексу України, розрахунки за придбання земельної ділянки можуть здійснюватися
з розстроченням, але тільки документи про оплату є підставою для видачі
державного акта на право власності на земельну ділянку та її державної
реєстрації. Відповідно до пункту 11 Указу Президента України від 19 січня 1999
р. №32/99 «Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення»,
право власності на придбану земельну ділянку виникає після одержання державного
акта на право власності на землю, який видається покупцеві за умови сплати ним
вартості придбаної земельної ділянки. Тобто, законом передбачено, що право
власності у покупця має виникнути після повної сплати вартості земельної
ділянки.

А відтак, з огляду на неповну оплату
отриманої земельної ділянки, державний акт на право власності на земельну
ділянку виданий ОСОБА_1незаконно. Крім того, сторони безпосередньо в умовах
договору передбачили, що право власності переходить до покупця після внесення
першого внеску за 2006 рік, але при цьому обумовили, що при умові невнесення наступного
внеску договір купівлі-продажу та Держаний акт на право власності на земельну
ділянку скасовуються. ОСОБА_1. вніс перший платіж, що було підставою для видачі
акту на право власності на земельну ділянку. В наступному, ОСОБА_1. умови
договору купівлі-продажу не виконав, платіж передбачений умовами договору не
вніс, що спричинило настання певних наслідків, а саме звернення продавця до
суду із позовними вимогами про розірвання договору та прийняття власником
розпорядження про скасування акту.

Відповідно до статті 695 Цивільного
кодексу України, якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк
чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар,
продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого
товару.

Колегія суддів наголошує, що Держаний акт
на право власності на земельну ділянку не має статусу актів державного чи
іншого органу, має похідний характер та видається на підставі та на виконання
рішень уповноважених на це органів про надання земельних ділянок відповідно у
власність або у постійне користування. Тому безпідставними є доводи заявника
апеляційної скарги, що державний акт на спірну земельну ділянку не скасований у
судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд не
застосовував реституційні наслідки (застосування яких, взагалі не є предметом
окремого позовного провадження), про що стверджує заявник апеляційної скарги, а
задовольнив позовні вимоги власника про повернення належного йому на праві
власності майна, такий спосіб захисту повністю відповідає положенням статті 16
ЦК України.

Згідно статті 42 Конституції України,
кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво-це самостійна, ініціативна,
систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється
суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і
соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу
України ).

Підприємницька діяльність здійснюється
суб'єктами господарювання, в тому числі, шляхом укладання договорів.

Свобода волевиявлення є основаним
принципом укладення договорів. При цьому, контрагенти за договором заздалегідь
свідомо допускають, що умови договору можуть іншою стороною не виконуватись. Приймаються
відповідні міри, заходи забезпечення виконання зобов'язань. При наданні кредиту
ОСОБА_2., ВАТ Комерційний банк «Хрещатик» в особі Херсонської філії, м. Херсон,
в якості забезпечення виконання зобов'язання по поверненню грошових коштів
уклав договір іпотеки з ОСОБА_1.. При цьому колегія суддів  звертає увагу, що на момент укладення
договору іпотеки 06.02.2007 року, акт про право власності на земельну ділянку
був дійсний, і скасований лише 21.02.2008 року на підставі розпорядження голови
районної державної адміністрації № 222.

Повноважний представник заявника
апеляційної скарги, у судовому засіданні, усно пояснив, що спірна ситуація
склалась внаслідок можливого зговору позивача та відповідача по справі. Колегія
суддів зазначає, що банк не позбавлений права звернутись із відповідними
заявами до правоохоронних органів. І в наступному, якщо його припущення
підтвердяться, звернутись до господарського суду із заявою про перегляд рішення
за нововиявленими обставинами.

В зв'язку з відмовою
позивача від позовних вимог в частині визнання незаконним набуття права
власності, суд першої інстанції цілком правомірно, на підставі п.4 ст. 80 ГПК
України, припинив провадження у справі в цій частині.

Вищенаведені обставини
досліджені судом першої інстанції на підставі наданих в судове засідання
сторонами доказів. Порушення або неправильного застосування норм матеріального
і процесуального права не вбачається, підстави для скасування або зміни рішення
місцевого господарського суду відсутні.

Керуючись ст. ст.
101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного
товариства Комерційний банк «Хрещатик» в особі Херсонської філії, м. Херсон на
рішення господарського суду Херсонської області від 15.04.2008р. у справі №
16/102-ПН-08 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської
області від 15.04.2008р. у справі № 16/102-ПН-08  без змін.

Головуючий суддя
Федоров І.О.

судді
Яценко О.М.

Кагітіна Л.П.