ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

16.12.08                                                                                           Справа № 15/73

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                        Краєвської М.В.

суддів:                                                                        Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

розглянувши апеляційну скаргу ВАТ “Рівнегаз” від 03.09.2008 р. № 2151

на рішення Господарського суду Рівненської області від 27.08.2008 р.

у справі № 15/73

за позовом ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України”, м.Київ

до ВАТ “Рівнегаз”, м.Рівне

про стягнення 709 005, 35 грн., у т.ч. 594 802, 93 грн. інфляційних нарахувань, 114 202 грн. 3 % річних за договором на постачання природного газу

За участю представників сторін:

від позивача –Працьовита С.М. (головний юрисконсульт Львівської філії, довіреність від 29.12.2007 р. 3 209/10 в матеріалах справи);

від відповідача – не з”явився

Представнику позивача роз”яснено його права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало.

Оскільки позивач не заявляв клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав, викладених в ухвалах Львівського апеляційного господарського суду від 14.10.2008 р., 02.12.2008 р.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 27.08.2008 р. у справі № 15/73 (суддя Коломис В.В.) позов задоволено повністю за обгрунтованістю.

Відповідач з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу й уточнення до неї, де просить рішення місцевого господарського суду змінити в частині стягнення інфляційних нарахувань, зменшивши їх суму на 55 831, 96 грн., тобто стягнути 538 970, 97 грн. та пропорційно судові витрати, з підстав неправильного застосування норм матеріального права.

Свої вимоги скаржник обгрунтовує тим, зокрема, розрахунок інфляційних нарахувань проведений позивачем без урахування рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 р. № 62-97р (далі - рекомендації Верховного Суду України). Так, оплати, проведені після 15 числа місяця, включені для індексації в місяці оплати.

У відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення з підстав, викладених у ньому.

Як встановлено судом першої інстанції, 31 січня 2006 року між сторонами у справі був укладений договір на постачання природного газу з додатковими угодами та протоколом розбіжностей за № 06/06-88 (далі - договір, а.с.9-15,) на виконання умов якого позивач протягом січня-вересня 2006 року передав відповідачу у власність природний газ на загальну суму 7 615 999, 039 грн., що в свою чергу підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийому-передачі природного газу (а.с.16-24).

Відповідно до п.5.1 договору розрахунки за газ здійснюються покупцем грошовими коштами в національній валюті України шляхом поточного перерахування на рахунок постачальника протягом місяця поставки газу. При цьому остаточний розрахунок проводиться покупцем на підставі акту приймання-передачі газу не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки.

Натомість відповідач у порушення взятих на себе зобов'язань та умов договору остаточні розрахунки за спожитий природний газ здійснив несвоєчасно, а саме: 25.04.2007 р., що ним і не оспорюється.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника позивача, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області від 27.08.2008 р. у справі № 15/73 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ВАТ “Рівнегаз” - без задоволення.

При цьому колегія виходила з наступного.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.6.1 договору за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність у відповідності з чинним законодавством України.

Відтак всі зобов'язання за договором, зважаючи на проведені відповідачем розрахунки припинились тільки 25 квітня 2007 року. З огляду на це, прострочення виконання з боку відповідача почало мати місце з 11 лютого 2006 року.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Оскільки з 11 лютого 2006 року по 25 квітня 2007 року прострочення виконання з боку відповідача мало місце, то позовні вимоги про стягнення з останнього 594 802,93 грн. інфляційних нарахувань та 114202,42 грн. 3 % річних підлягають задоволенню з врахуванням проведення фактичних оплат.

Рекомендаціями Верховного Суду України передбачено, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць.

В разі, коли сума боргу змінюється, тобто, коли відшкодуванню підлягає сума, що складається з внесків, зроблених у різні періоди, то кожен внесок збільшується на величину індексу відповідного періоду, результати підсумовуються. Сума боргу після кожного внеску, тобто зміни суми боргу, підлягає індексуванню на термін до наступного внеску (зміни суми боргу). При цьому сума, внесена в період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця, тобто в місяці проведення оплати дана сума не включається при нарахуванні індексу інфляції.

Твердження апелянта про неврахування позивачем при здійсненні вищезазначених нарахувань рекомендацій Верховного суду України є безпідставні та не відповідають дійсності, оскільки позивачем враховано, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, відтак сума внесена в період з 1 по 15 число відповідного місяця індексується з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число відповідного місяця, то розрахунок починається з наступного місяця.

Тобто, умовно слід вважати, якщо сплата здійснена з 1 по 15 число відповідного місяця, то презюмується відсутність боргу, тому не нараховуються інфляційні втрати.

Як вбачається з розрахунку позовних вимог, ВАТ “Рівнегаз” здійснило платіж 26 квітня 2006 року та 11 травня 2006 року на суму 596 461, 59 грн. та 4 940 грн. відповідно на загальну суму 601 401, 59 грн. Оскільки дані два платежі були здійснені в період з 16 по 31 число місяця, то при розрахунку інфляційних втрат вони мають зараховуватись до наступного місяця, що і було зроблено позивачем. Аналогічна ситуація й з іншими оплатами, проведеними відповідачем після 15-го числа місяця.

Враховуючи особливості нарахування інфляційних втрат, на думку як суду першої, так і суду апеляційної інстанцій, ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” абсолютно вірно здійснило розрахунок інфляційних втрат.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві, доводи скаржника документально необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Рівненської області від 27.08.2008 р. у справі № 15/73 залишити без змін, а апеляційну скаргу ВАТ “Рівнегаз” - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя                                          М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                      Н.А.Галушко

Суддя                                                                                                     Г.В.Орищин