ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.11.08 р.                     Справа № 16/183

Суддя господарського суду Донецької області В.В. Манжур,

при секретарі Муравйовій М.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Донецькоблгаз” м.Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Двадцять перше століття” м.Донецьк

про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 24140,41грн., пені в розмірі 2243,84грн., індекс інфляції в розмірі 368,96грн., 3% річних в розмірі 360,65грн.; зобов’язання відповідача повернути орендоване майно

За участю представників сторін :

від позивача: Величко Н.В. – за довіреністю

від відповідача: не з’явився

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 30.09.08р. порушено провадження по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Донецькоблгаз” м.Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю „Двадцять перше століття” м.Донецьк про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 24140,41грн., пені в розмірі 2243,84грн., індекс інфляції в розмірі 368,96грн., 3% річних в розмірі 360,65грн. та зобов’язання відповідача повернути орендоване майно. За вказаною позовною заявою розгляд справи призначено на 14.10.2008р. – 10год. 15хв. Судом визнано обов`язковою явку у судове засідання представників сторін, сторони у справі зобов`язані надати докази та документи, необхідні для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи.

Представника позивача було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не було надано, на підставі чого справу було розглянуто без застосування зазначених засобів. Крім цього, роз’яснено вимоги ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України, тому складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договору № 4 від 01.02.2008р., акт приймання-передачі від 01.02.2008р., гарантійний лист № 15 від 19.05.2008р., претензію-вимогу від 30.07.2008р. № 15/02-1631, лист від 29.08.2008р. № 15/01-1808, неналежне виконання відповідачем умов договору, з приводу чого утворилась заборгованість.

Згідно ч.4 ст.22 Господарського процесуального кодексу України – позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог та умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених ст.5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Позивач через канцелярію суду, в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України, надав клопотання № 15/2278 від 04.11.2008р. та просить суму основного боргу в розмірі 24140,41грн., пеню в розмірі 2243,84грн., суму індексу інфляції в розмірі 368,96грн., 3% річних в розмірі 360,65грн., неустойку в розмірі 20691,78грн. та зобов’язати відповідача повернути орендоване майно.

Відповідач до жодного судового засідання не з’явився, відзив на позов та витребувані документи не надав, хоча був повідомлений про слухання справи належним чином.

Згідно довідки з Головного управління статистики у Донецькій області за № 14/4-20/1842 від 21.10.08р. відповідач значиться в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України як юридична особа за адресою: вул.Савченка, 2, кв.59, м.Донецьк, 83027. Тому вся кореспонденція направлялася саме за цією адресою.

Зважаючи на достатність представлених позивачем документів, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, господарський суд встановив:

01.02.2008р. між Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації „Донецькоблгаз” (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Двадцять перше століття” (орендар) був укладений договір № 4 оренди нежилого приміщення (далі за текстом – договір), згідно п.1.1. якого Орендодавець зобов’язався передати Орендареві в строкове платне користування нежитлове приміщення, а саме: одну кімнату площею 31 кв.м. на другому поверсі та гараж площею 45 кв.м в будинку № 34 по вул.Рилєєва в місті Донецьк, яке належить Орендодавцеві на праві власності, а Орендар зобов’язався прийняти це приміщення за актом приймання-передачі, своєчасно сплачувати орендну плату та після припинення договору повернути орендоване майно Орендодавцеві за актом приймання-передачі в належному стані з урахуванням фізичного зносу.

Договір вступив в силу з дня підписання і діє до 31.12.2008р., а в частині проведення розрахунків – до повного їх здійснення (п.6.1. договору).

Згідно п.п.1, 5 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, та вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до пунктів 3.1. та 3.2. договору розмір орендної плати за кімнату з урахуванням податку на додану вартість становить 65,23грн. за 1 кв.м. на місяць. Розмір орендної плати за гараж з урахуванням податку на додану вартість становить 31,70грн. Загальний розмір орендної плати за місяць з урахуванням податку на додану вартість складає 3448,,63грн.

Орендна плата сплачується незалежно від результатів господарської діяльності Орендаря щомісячно до 10 числа поточного місяця (п.3.3. договору).

Згідно вимог ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Листом за № 15/01-1808 від 29.08.08р. позивач повідомив відповідача про відмову від договору та вимагав погасити заборгованість в розмірі 24140,41грн. та повернути орендоване за цим договором майно у стані, в якому воно було одержано, з урахуванням нормального зносу.

За умовами договору (п.5.2.) він може бути достроково розірваний за ініціативою Орендодавця, якщо Орендар не сплачує орендну плату більше одного місяця.

Відповідно до ч.1 ст.782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору (ч. ст.782 ЦК України).

Оскільки відповідач (орендар) не сплатив орендну плату за період з лютого по серпень 2008р., тобто більше одного місяця, як це передбачено договором, тому у позивача були правові підстави для відмови від договору.

Згідно розрахунку позивача сума основного боргу за договором становить 24140,41грн. за період з лютого по серпень 2008р.

На момент розгляду справи відповідачем не надано до матеріалів справи доказів сплати заборгованості з орендної плати в розмірі 24140,41грн.

За вказаних обставин, вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості з орендної плати в розмірі 24140,41 грн. є обґрунтованими, доведені належним чином та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов’язання відповідача повернути орендоване майно, то відповідно до пункту 5.5. договору при припиненні договору Орендар зобов’язується протягом 10 днів передати Орендодавцеві орендоване майно в належному стані. Про передачі приміщення складається акт.

Згідно статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Однак, на момент розгляду справи об’єкт оренди відповідачем не був повернутий.

Оскільки строк дії договору припинився, у зв’язку з відмовою Орендодавця від договору, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов’язання відповідача виконати обов’язок в натурі, а саме: повернути орендоване майно – одну кімнату на другому поверсі площею 31 кв.м. та гараж площею 45 кв.м. в будинку № 34 по вул.Рилєєва в місті Донецьк.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 2243,84грн., то згідно пункту 4.3. договору у разі прострочення сплати орендної плати Орендар зобов’язується сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Таким чином, законодавчо обмежений строк, протягом якого може нараховуватись пеня за порушення договірних зобов’язань.

Позивачем до матеріалів справи наданий розрахунок пені за період з 15.04.2008р. по 15.09.2008р., загальний розмір якої складає 2243,84грн.

Наданий позивачем розрахунок пені визнаний судом таким, що підлягає задоволенню.

Прострочення відповідачем грошового зобов’язання тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних з простроченої суми, на підставі статті 625 ЦК України.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов’язання на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, арифметично перевірено судом у відповідності до методики листа Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.97р. “Рекомендації відносно порядку застосування індексу інфляції при розгляді судових справ”, індекс інфляції складає 368,96грн., три проценти річних становлять 313,49грн. (виходячи із наступного розрахунку: період з 11.04.2008р. по 15.09.2008р. - 158 днів прострочки; 24140,41грн. х 3 х 158 днів прострочки / 100 / 365 = 313,49грн.)

Тому стягненню підлягають індекс інфляції у розмірі 368,96грн., три проценти річних у розмірі 313,49грн.

Щодо позовних вимог про стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю в сумі 20691,78грн., то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні в цій частині позову з наступних підстав:

Зазначені вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки не були заявлені при подачі первісного позову, та в розумінні ч.4 ст.22 Господарського процесуального кодексу України є додатковою вимогою, про яку не йшлося в позовній заяві, тобто новою вимогою, яка має бути розглянута окремо при подачі іншого позову.

Згідно підпункту 3.7 пункту 3 Роз`яснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997р. за № 02-5/289 “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України” передбачено: під збільшенням розміру позовних вимог (ч.2 ст.22 ГПК України) слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Тому збільшення розміру позовних вимог не може бути пов`язано з пред`явленням додаткових позовних вимог, про які не йшлося в позовній заяві, наприклад, якщо позов подано на суму основного боргу і позивач до прийняття рішення просить додатково стягнути штрафні санкції – штраф. Останні вимоги є новими, які мають бути розглянуті окремо.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на відповідача (пропорційно розміру задоволених позовних вимог), оскільки саме з вини останнього виник спір.

На підставі ст.ст. 525, 615, 625, 762 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 32, 33, 34, 38, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд –

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Донецькоблгаз” м.Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю „Двадцять перше століття” м.Донецьк про стягнення суми основного боргу в розмірі 24140,41грн., пені в розмірі 2243,84грн., суми індексу інфляції в розмірі 368,96грн., 3% річних в розмірі 360,65грн., неустойку в розмірі 20691,78грн. та зобов’язання відповідача повернути орендоване майно – задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Двадцять перше століття” м.Донецьк (вул.Савченко, 2, кв.59, м.Донецьк, 83027; ) користь Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Донецькоблгаз” м.Донецьк (вул.Рози Люксембург, 23а, м.Донецьк, 83050; ) суму основного боргу в розмірі 24140,41грн., пеню в розмірі 2243,84грн., індекс інфляції у розмірі 368,96грн., три проценти річних у розмірі 313,49грн.; витрати по сплаті державного мита в сумі 355,66грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 66,81грн.

Зобов’язати Товариство з обмеженою відповідальністю „Двадцять перше століття” м.Донецьк (вул.Савченко, 2, кв.59, м.Донецьк, 83027; ) в місячний термін з дня набрання рішенням чинності повернути Відкритому акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації „Донецькоблгаз” м.Донецьк (вул.Рози Люксембург, 23а, м.Донецьк, 83050; ) орендоване майно – одну кімнату на другому поверсі площею 31 кв.м. та гараж площею 45 кв.м. в будинку № 34 по вул.Рилєєва в місті Донецьк за актом приймання-передачі.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття та підписання.

Рішення підписане 25.11.2008р.

Суддя