ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2008 р.

№
Б-11/45-3/270

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Короткевича
О.Є. (доповідач у справі)

суддів
:

Мамонтова
О. М., Хандуріна М.І.

розглянувши
матеріали касаційної скарги

Державної
податкової інспекції у місті Івано-Франківську

на  постанову

Львівського
апеляційного господарського суду від 26.05.2008 року

у
справі

№
Б-11/45-3/270

за
заявою

Товариства
з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія"

до

Івано-Франківського
обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості

про

Банкрутство

За
участю представників учасників судового провадження:

Від
скаржника боржника: Стефанюк
Н. М. дов. Від 31.03.2008 р. №01-1/153;

Від
скаржника:  1. Пасічник В. Б. дов. від 31.07.2008
року за №44079/10/24-150;

2. Ковтун Н. О. дов. від 09.07.2008
року за №40175/10-039;

3. Кушмелюк Н. М. дов. від 08.06.2008
року за №33687/10-039;

4. Книгиницька М. В. дов. від
28.01.2208 року за 34091/10-039;

Від
управління з питань банкрутства: Мартинюк
Ю. І. посв. №053 від 26.05.2008 року

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Івано-Франківської області порушено
провадження у справі №Б-11/45-3/270 про банкрутство Івано-Франківського обласного
державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості.

Розпорядником майна боржника ухвалою суду
від 27.05.2003 року призначено арбітражного керуючого Саєвича Н. А.

Державну податкову інспекцію у місті
Івано-Франківську ухвалою суду від 11.09.2003 року було визнано кредитором у
справі про банкрутство Івано-Франківського обласного державного об'єднання
спиртової та лікеро-горілчаної промисловості з вимогами у сумі 16 886 641,84
грн. Вказана ухвала суду залишена без змін постановою Вищого господарського
суду України від 04.08.2004 року (т.2 а. с. 264-267).

Ухвалою
господарського суду Івано-Франківської області від 21.11.2003 року у
справі про банкрутство Івано-Франківського обласного державного об'єднання
спиртової та лікеро-горілчаної промисловості було затверджено реєстр вимог
кредиторів Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості, кредитором в тому числі визнано і Державну
податкову інспекцію у місті Івано-Франківську з вимогами в сумі 16 886 641,84
грн.

Господарським судом Івано-Франківської
області 10.11.2006 року визнано додаткові вимоги боржника перед Державною
податковою інспекцією у місті Івано-Франківську. 22.11.2006 року виправлено
допущену описку в вказаній ухвалі та
визнано додаткові вимоги Державної податкової інспекції у місті
Івано-Франківську до Івано-Франківського обласного державного об'єднання
спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на суму 13 660 840 грн. Однак
постановою Львівського апеляційного господарського суду  від 05.02.2007 року (т. 8 а. с. 53 - 55)  скасовано ухвалу суду першої інстанції про
визнання додаткових вимог Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську
до Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості на суму 13 660 840 грн. Вказане рішення
підтримав Вищий господарський суд України постановою від 29.05.2007 року (т. 8
а. с. 156 -159).

Ухвалою
господарського суду Івано-Франківської області від 22.12.2006 року у справі №
Б-11/45-3/270 на стадії процедури розпорядження майном боржника затверджено
мирову угоду у справі про банкрутство Івано-Франківського обласного державного
об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, укладену між комітетом
кредиторів та боржником та припинено провадження у справі №Б-11/45-3/270.

Товариство
з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" не
погодилось з вищезазначеною ухвалю суду першої інстанції та звернулось до
Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Постановою
Львівського апеляційного господарського суду 26.05.2008 року за результатами
розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю
"Станіславська торгова компанія" на ухвалу господарського суду
Івано-Франківської області від 22.12.2006 року
винесено постанову, якою скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю
"Станіславська торгова компанія" задоволено повністю, ухвалу
господарського суду Івано-Франківської області від 22.12.2006 року
№Б-11/45-3/270 скасовано, а провадження у справі  №Б-11/45-3/270 поновлено.

Не
погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції Державна податкова
інспекція у місті Івано-Франківську звернулось до Вищого господарського суду
України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського
апеляційного господарського суду 26.05.2008 року  з посиланням на порушенням судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та з інших мотивів зазначених у скарзі.

Ухвалою
Вищого господарського суду України від 28.07.2008 року прийнято касаційну
скаргу Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську на постанову
Львівського апеляційного господарського суду 26.05.2008 року   до провадження та призначено скаргу до
розгляду.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку
ухвалу суду першої інстанції на підставі встановлених фактичних обставин
справи, перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального
права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної
скарги, виходячи з такого.

За
приписами статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські
суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому
цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», норми
якого превалюють в застосуванні над нормами господарсько-процесуального
кодексу, як спеціальні норми права.

Відповідно
до частини 1 статті 35 Законом України "Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" (далі -Закону) Закону під мировою
угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і
кредиторами стосовно відстрочки та (або) розстрочки, а також прощення (списання)
кредиторами боргів боржника, яка оформляється угодою сторін.

За
приписами частини 1 статті 36 Закону мирова угода може бути укладена тільки
щодо вимог, забезпечених заставою, вимог другої та наступних черг, визначених
статтею 31 цього Закону.

Згідно
вимог ст. 23 Закону  вимоги за  зобов'язаннями боржника,  визнаного банкрутом,  що виникли
під   час   проведення
процедур   банкрутства,   можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури.

Частиною
4 статті 37 Закону (в редакції чинній на момент укладення мирової угоди),
мирова угода має містити положення про: розміри, порядок і строки виконання
зобов'язань боржника; відстрочку чи розстрочку або прощення (списання) боргів
чи їх частини. Крім цього, мирова угода може містити умови про: виконання зобов'язань
боржника третіми особами; обмін вимог кредиторів на акції боржника; задоволення
вимог кредиторів іншими способами, що не суперечать закону.

Чинним
законодавством не передбачено можливості включення до умов мирової угоди
поточної заборгованості на стадії процедури розпорядження майном боржника,
оскільки така заборгованість включається до реєстру вимог кредиторів та
задовольняється відповідно до статті 31 Закону тільки на стадії ліквідаційної
процедури.

Як
вірно зазначено в постанові суду апеляційної інстанції в умови мирової угоди
була включена поточна заборгованість боржника, а саме заборгованість боржника
перед Державною податковою інспекцією у місті Івано-Франківську в сумі 13 660
840 грн., яка судом не визнавалась і до реєстру вимог кредиторів включена не
була, оскільки суди апеляційної та касаційної інстанції дійшли до висновку, що
вказана заборгованість являється поточною і відповідно до вимог закону може
бути пред'явлена тільки в межах ліквідаційної процедури, після визнання
боржника банкрутом.

Отже
суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що судом першої
інстанції при затвердженні мирової угоди у справі не було виявлено порушення ч.
1 ст. 36 Закону.

Відповідно
вимог ч. 2 ст. 15 Закону ухвала (попереднього засідання господарського суду) є
підставою  для  визначення
кількості  голосів,  які належать
кожному  кредитору  при
прийнятті  рішення  на
зборах (комітеті) кредиторів.

Частиною
4 ст. 16 Закону передбечено, що кредитори,
у тому числі  і  органи
державної  податкової служби,   інші
державні   органи,  які
здійснюють  контроль  за правильністю  та
своєчасністю  справляння  страхових
внесків  на
загальнообов'язкове  державне  пенсійне
страхування  та інші види
загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і  зборів
(обов'язкових  платежів),  мають
на  зборах кредиторів кількість
голосів, пропорційну сумі вимог кредиторів, включених до реєстру  вимог
кредиторів,  кратній  тисячі
гривень.

Згідно
з пунктом 3 статті 38 Закону господарський суд має право відмовити в
затвердженні мирової угоди у разі: порушення порядку укладення мирової угоди,
встановленого цим Законом;  якщо умови
мирової угоди суперечать законодавству.

Також
слід зазначити, що судом апеляційної інстанції правильно було виявлено порушення
допущене судом першої інстанції стосовно того, що кількість голосів Державної
податкової інспекції у місті Івано-Франківську на засіданні зборів комітету
кредиторів Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості, яке відбулось
24.11.2006 року  і на якому було
прийнято рішення про затвердження мирової угоди у справі про банкрутство
Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості було пораховано невірно, оскільки кількість
голосів Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську (25 506
голосів) суперечить ухвалі суду від 21.11.2003 року про затвердження реєстру
вимог кредиторів Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової
та лікеро-горілчаної промисловості.

За
таких обставин, висновок апеляційного господарського суду про скасування ухвали
місцевого господарського суду та повернення справи до суду для розгляду по
суті, колегія суддів визнає правильним.

Зважаючи
на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційним господарським
судом дана належна юридична оцінка обставинам справи, порушень норм
процесуального права не вбачається, судове рішення відповідає чинному
законодавству України та обставинам справи і підстави для його скасування
відсутні.

На
підставі викладеного та керуючись  ст.
ст. 1115, 1117 - 1119, 11111 - 11113    ГПК
України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у місті Івано-Франківську  на
постанову Львівського апеляційного господарського суду від 26.05.2008 року  у справі №Б-11/45-3/270 залишити без
задоволення.

2.          Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 26.05.2008 року
по справі №Б-11/45-3/270 залишити без змін.

Головуючий
О. Є. Короткевич

Судді
О. М. Мамонтова

М. І. Хандурін