ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 32/342

17.09.08

За позовом

Заступника військового прокурора ВМС України в інтересах держави в особі:

1. Міністерства оборони України

2. Державного управління охорони навколишнього природного середовища в м. Севастополі

До

1. Севастопольської міської державної адміністрації

2. Військової частини А 0225

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Інфант"

2. Комунальне підприємство "Генеральна дирекція Київської міської ради з

обслуговування іноземних представництв"

Про

спонукання до виконання дії

Суддя Хрипун О.О.

Представники:

Від прокуратури Бучко Р.В. –прокурор від.

Від позивача-1 Школяр В.І. –предст.

Від позивача-2 не з’явилися

Від відповідача-1 Карпичев А.В. –предст.

Від відповідача-2 Школяр В.І. –предст.

Від третьої особи-1 Товстонос В.І. –предст.

Від третьої особи-2 Карпичев А.В. –предст., Яцишина О.Ф. –ю/к.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Заступник військового прокурора ВМС України звернувся до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Головного управління екології та природних ресурсів в м. Севастополі з позовною заявою до Севастопольської міської державної адміністрації та військової частини А0225 про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Севастопольської міської державної адміністрації № 3021-р від 29.12.2001 "Про припинення права постійного користування військової частини А1716 ВМС України на частину земельної ділянки і надання в постійне користування КП "Генеральна дирекція Київської державної адміністрації з обслуговування іноземних представництв" земельної ділянки в районі південно-західної частини бухти Кругла для котеджної забудови з обслуговування іноземних представництв" та про зобов'язання Севастопольської міської державної адміністрації скасувати державний акт на право постійного землекористування на земельну ділянку площею 3,105 га № 005748 серії 11-КМ від 30.12.2001.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуване розпорядження суперечить чинному законодавству, зокрема статтям 29, 31, 34 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року), оскільки не дотримано встановлений законодавством порядок відчуження земель. Крім того, оскаржуваний акт суперечить положенням Водного кодексу України, оскільки під котеджну забудову передано землі прибережної захисної смуги.

Міністерство оборони України заявлений позов підтримало повністю, вказавши, що військова частина А0225 не мала повноважень та не була уповноважена здійснювати будь-які дії щодо військового майна (земельної ділянки), закріпленого за військовою частиною А1716.

Відповідно до Положення про Державне управління охорони навколишнього природного середовища в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 16.06.2006 № 285, територіальним органом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України є Державне управління охорони навколишнього природного середовища в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Управління), замість реорганізованого державного управління екології та природних ресурсів в областях, містах Києві та Севастополі. Саме на Державне управління охорони навколишнього природного середовища в м. Севастополі покладено обов’язок в межах своїх повноважень забезпечувати реалізацію державної політики в галузі охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів, поводження з відходами, забезпечення екологічної та у межах своєї компетенції радіаційної безпеки на відповідній території.

Згідно з п. 3 наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 16.06.2006 № 285 Положення про державне управління екології та природних ресурсів в областях, містах Києві та Севастополі, затверджене наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.08.2000 № 108 втратило чинність.

Оскільки позивачем невірно визначено позивача-2, на якого покладено виконання функцій захисту інтересів держави в галузі екології, Головне управління екології і природних ресурсів в м. Севастополі підлягає заміні на Державне управління охорони навколишнього природного середовища в областях, містах Києві та Севастополі.

Позивач-2 - Державне управління охорони навколишнього природного середовища в м. Севастополі - в письмових поясненнях зазначило, що проектна містобудівельна документація по встановленню меж прибережної захисної смуги уздовж Чорного моря відсутня, тому дотримання норм ст. 90 Водного кодексу України стосовно даного району неможливо.

Відповідач-1 - Севастопольська міська державна адміністрація - позовні вимоги заперечує, посилаючись на порушення правил підсудності, стверджуючи, що даний спір є адміністративним. Крім того, відповідач-1 вказав, що провадження у справі підлягає припиненню, оскільки спір про визнання розпорядження голови Севастопольської міської державної адміністрації № 3021-р від 29.12.2001 "Про припинення права постійного користування військової частини А1716 ВМС України на частину земельної ділянки і надання в постійне користування КП "Генеральна дирекція Київської державної адміністрації з обслуговування іноземних представництв" недійсним був розглянутий в порядку адміністративного судочинства.

Відповідач-1 у відзиві на позов також зазначив, що спірне розпорядження прийняте Севастопольською міською державною адміністрацією згідно з чинним законодавством у зв’язку із добровільною відмовою землекористувача від користування земельною ділянкою, погодженою з Міністерством оборони України. Державний акт на право постійного землекористування на земельну ділянку площею 3,105 га № 005748 серії 11-КМ від 30.12.2001 втратив чинність згідно з рішенням Севастопольської міської ради № 2338 від 19.10.2004.

Відповідач-2 позовні вимоги визнав.

Третя особа-1 повідомила, що 28.12.2005 між КП "Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв" та ТОВ "Компанія "Інфант" був укладений договір № 294/05 про спільну інвестиційну діяльність з котеджної забудови спірної земельної ділянки.

Третя особа-2 в своїх поясненнях позовні вимоги заперечила, вказавши, що даний спір вже був предметом розгляду в суді адміністративної юрисдикції. А тому провадження у даній справі підлягає припиненню на підставі ст. 80 ГПК України.

Розглянувши надані сторонами та витребувані судом докази, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Севастопольської міської державної адміністрації № 3021-р від 29.12.2001 "Про припинення права постійного користування військової частини А1716 ВМС України на частину земельної ділянки і надання в постійне користування КП "Генеральна дирекція Київської міської державної адміністрації з обслуговування іноземних представництв" земельної ділянки в районі південно-західної частини бухти Кругла для котеджної забудови з обслуговування іноземних представництв", прийнятому на підставі листа Головнокомандуючого ВМС України від 01.11.2001 № 154/11/1-1001 про добровільну відмову від частини земельної ділянки, клопотання голови Севастопольської міської державної адміністрації від 30.11.2002 № 001-753, клопотання генерального директора КП "Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв" від 27.09.2001 № 1343, п. 10 розділу ХV Конституції України, статей 7, 22, 23, 27, 80 Земельного кодексу України, припинено право постійного користування військової частини А-1716 ВМС України на частину земельної ділянки площею 1,1101 га, що знаходиться у складі спільної земельної ділянки площею 4,3322 га в районі південно-західної бухти Кругла. Вказану земельну ділянку було переведено до земель запасу державної власності.

Спірним розпорядженням також було затверджено проект відводу земельної ділянки для котеджної забудови з обслуговування іноземних представництв в районі південно-західної бухти Кругла КП "Генеральна дирекція Київської міської державної адміністрації з обслуговування іноземних представництв" та надано КП "Генеральна дирекція Київської міської державної адміністрації з обслуговування іноземних представництв" із земель запасу державної власності в постійне користування вищезазначену земельну ділянку для котеджної забудови з обслуговування іноземних представництв з віднесенням цієї земельної ділянки до категорії земель населених пунктів, наданого для іншого громадського призначення згідно з Українським класифікатором цільового використання земель (п. 1.12.9 УКЦВЗ).

Завданням адміністративного судочинства, як передбачено ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, адміністративне судочинство позбавлене повноважень досліджувати земельні правовідносини при наявності спору про право.

Президія Вищого господарського суду України у рекомендаціях від 27.06.2007 № 04-5/120 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" роз’яснила, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, оскільки земля є об'єктом цивільних прав і обов'язків і використовується в господарській діяльності на підставі цивільно-правових угод. До таких справ слід відносити справи, пов'язані із захистом права власності або користування землею, в яких, захищаючи свої цивільні права і охоронювані законом інтереси, беруть участь суб'єкти господарської діяльності. Якщо предметом спору є право власності на земельну ділянку або право користування нею, в тому числі відновлення порушеного права третьою особою, яка на підставі рішень владних органів претендує на спірну земельну ділянку, то такий спір є спором про право і незалежно від участі в ньому органу, яким земельна ділянка надана у власність або у користування, повинен вирішуватися в порядку господарського судочинства.

За таких обставин спір у даній справі підвідомчий господарській юрисдикції.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.06.2007 по адміністративній справі № 20-9/376 за позовом військового прокурора Севастопольського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської до Севастопольської міської державної адміністрації про визнання недійсним розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації № 3021-р від 29.12.2001 "Про припинення права постійного користування в/ч А-1716 ВМС України на частку земельної ділянки та надання в постійне користування КП "Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв" земельної ділянки в районі південно-західної бухти Кругла для котеджної забудови з обслуговування іноземних представництв" в позові відмовлено повністю. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.04.2008 постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.06.2007 по адміністративній справі № 20-9/376 залишено без змін.

Оскільки постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.06.2007 № 20-9/376 був вирішений спір по адміністративній справі, а Господарським судом міста Києва розглядається господарський спір, провадження у даній справі не може бути припиненим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Згідно зі ст. 21 ГПК України позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред’явлено позовну вимогу.

Оскільки вимоги у позовній заяві заступника військового прокурора ВМС України заявлені щодо визнання незаконними, недійсними та скасування актів Севастопольської міської державної адміністрації, саме Севастопольська міська державна адміністрація є відповідачем по цим позовним вимогам.

Позовних вимог до відповідача-2 - в/ч А0225 - заступником військового прокурора ВМС України заявлено не було.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №1-1/99 від 08.04.1999 прокурори та їх заступники вправі звертатися в господарський суд з позовними заявами виключно в інтересах держави в особі органів державної влади або органів місцевого самоуправління, яким законом надані повноваження органів виконавчої влади. Інтереси держави можуть частково або повністю збігатися з інтересами державних органів та державних підприємств.

Як передбачено ст. 2 ГПК України, прокурор та його заступник самостійно визначають і обґрунтовують в позовній заяві, в чому виражається порушення інтересів держави або в чому полягає загроза інтересам держави, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах, і така заява є підставою для порушення справи у господарському суді.

Міністерство оборони України відповідно до ст. 3 Закону України "Про Збройні Сили України" є центральним органом виконавчої влади і військового управління. В підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Обґрунтовуючи право звернення з позовом, заступник військового прокурора ВМС України у позовній заяві вказав, що розпорядженням Севастопольської міської державної адміністрації про вилучення земельної ділянки без згоди на це землекористувача, наносить шкоду державним інтересам, яка полягає в незаконному вилучення земель оборони, зменшенні активів оборонного відомства країни та заподіянні шкоди обороноздатності країни. Тобто, позов у даній справі заявлений саме в інтересах Міністерства оборони України, як і в адміністративній справі № 20-9/376, вирішеній постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.06.2007.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які були встановлені постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.06.2007 по адміністративній справі № 20-9/376 не можуть оспорюватися в даній судовій справі, оскільки незалежно від вказаних у вступній частині позовної заяви осіб, на вирішення господарського суду переданий спір за участю тих самих сторін, що і адміністративній справі № 20-9/376.

Як встановлено постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.06.2007 по адміністративній справі № 20-9/376, Севастопольська міська державна адміністрація на даний час є єдиним в організаційному відношенні органом, який виконує функції виконавчого органу Севастопольської міської ради і паралельно функції місцевого органу виконавчої влади.

Пунктом 2 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що правовий статус місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі, а також в Автономній Республіці Крим визначається Конституцією України та цим Законом з особливостями, передбаченими законами про міста Київ і Севастополь.

Пунктом 10 розділу XV Перехідних положень Конституції України визначено, що до прийняття законів, що визначають особливості здійснення виконавчої влади в містах Києві та Севастополі відповідно до статті 118 цієї Конституції, виконавчу владу в цих містах здійснюють відповідні державні адміністрації.

Статтею 1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" визначено, що виконавчу владу в областях, районах, районах Автономної Республіки Крим, у містах Києві та Севастополі здійснюють обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації. Особливості здійснення виконавчої влади у містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України.

В період прийняття розпорядження № 3021-р від 29.12.2001 повноваження Севастопольської міської адміністрації визначалися Указом Президента України №640/95 від 24.07.1995 "Про обласні, Київську та Севастопольську міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації", Указом Президента України №760/95 від 21.08.1995 "Положення про обласну, Київську, Севастопольську міську державну адміністрацію і Положення про районну, районної в містах Києві і Севастополі державних адміністраціях".

Пунктом 3 Указу Президента України №640/95 від 24.07.1995 визначено, що державні адміністрації є правонаступниками виконавчих комітетів відповідних рад з їх зобов'язань, прав і обов'язків.

Згідно з пунктом "в" підпункту 5 пункту 18 Положення про обласну, Київську, Севастопольську міську державну адміністрацію і Положення про районну, районну у містах Києві і Севастополі державних адміністраціях, затвердженого Указом Президента України №760/95 від 21.08.1995 Севастопольська міська державна адміністрація надає, вилучає земельні ділянки, видає висновки про надання або вилучення земельних ділянок у випадках, передбачених законодавством. 20.02.2001 набув чинності прийнятий Севастопольською міською державною адміністрацією та Севастопольською міською радою Тимчасовий регламент взаємодії міської ради і міської державної адміністрації з питань надання в користування, передачі в оренду та у власність земельних ділянок, а також їх вилучення і викупу.

Пунктом 3.1. Регламенту визначено, що припинення права користування (власності) на земельні ділянки на підставах, передбачених статтями 27, 28 Земельного кодексу України здійснюється міською державною адміністрацією.

Згідно з пунктом 3.3 вказаного Регламенту, вилучення землі для державних потреб, для надання ділянок в користування (передачу у власність) громадянам, підприємствам, установам і організаціям проводиться розпорядженнями міської державної адміністрації.

Пунктом 1 статті 27 Земельного кодексу України передбачено припинення права власності на землю або права користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови власника землі або землекористувача провадиться за його заявою на підставі рішення відповідної ради народних депутатів.

22.12.1997 Міністром оборони України було видано наказ №483 "Про затвердження Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями і Керівництва з обліку земель (земельних ділянок) в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України". Пунктами 44, 45 вказаного Положення встановлено, що за відсутності необхідності, землі, передані для потреб Збройних Сил України підлягають передачі місцевим органам влади згідно з статтею 27 Земельного кодексу України з відома Міністра оборони України.

Міністром оборони України листом № 11/1-990 від 16.10.2000 було надано згоду на передачу земельної ділянки військового містечка № 485 іншій особі, оскільки, дана земельна ділянка не використовується Військово-Морськими Силами України.

Головнокомандувач Військово-Морських Сил Збройних Сил України листом від 01.11.2001 №154/11/1-1001 адресованим Севастопольській міській державній адміністрації повідомив про згоду на відчуження земельної ділянки в розмірі 10640 кв.м. в районі південно-західної частини бухти Кругла, що стало підставою для прийняття Севастопольською міською державною адміністрацією оскаржуваного розпорядження.

За таких обставин, приймаючи розпорядження № 3021-р від 29.12.2001 Севастопольська міська державна адміністрація діяла в межах наданих їй законом повноважень.

Відповідно до Положення про Державне управління охорони навколишнього природного середовища в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 16.06.2006 № 285, Державне управління охорони навколишнього природного середовища в м. Севастополі в межах своїх повноважень забезпечує реалізацію державної політики в галузі охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів, поводження з відходами, забезпечення екологічної та у межах своєї компетенції радіаційної безпеки на відповідній території.

Як зазначив у своїх поясненнях позивач-2, Державне управління охорони навколишнього природного середовища в м. Севастополі, чинне земельне законодавство України не передбачає видачу висновку або іншого узгодження зі сторони природоохоронних органів при переоформленні права постійного землекористування на право довгострокової оренди земельних ділянок. Державне управління охорони навколишнього природного середовища в м. Севастополі також повідомило, що проектна містобудівельна документація по встановленню меж прибережної захисної смуги уздовж Чорного моря відсутня, тому дотримання норм ст. 90 Водного кодексу України стосовно даного району неможливо.

Доказів порушення відповідачем при прийнятті спірного розпорядження екологічного законодавства, зокрема ст. 90 Водного кодексу України, суду не надано.

Відповідно до Рішення Севастопольської міської ради № 2338 від 19.10.2004 Державний Акт серії 11-КМ № 005748 на право постійного землекористування на земельну ділянку площею 3,105 га анульовано.

За таких обставин у суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги визнаються необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного терміну з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України, та може бути оскаржене у порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя О.О.Хрипун

Дата підписання рішення: 20.10.2008