ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

12
вересня 2008 р.

№
3/146-4/21

Вищий господарський суд України у складі
колегії суддів:

Муравйова
О.В. -головуючого Полянського А.Г. Фролової Г.М.

розглянувши  матеріали касаційної скарги

ОСОБА_1

на
постанову

Львівського
апеляційного господарського  суду від
19.05.2008 року

у
справі

№
3/146-4/21 господарського суду Львівської області

за
позовом

ОСОБА_1

до

Товариства
з обмеженою відповідальністю "Касіопея-Плюс"

треті
особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору,  на стороні відповідача

· ОСОБА_2                                     , · ОСОБА_3, · ОСОБА_4, · ОСОБА_5, · ОСОБА_6, · Державний реєстратор Франківського
району міста Львова

про

визнання
частково недійсним рішення зборів учасників Спільного українсько-польського
підприємства -Товариства з обмеженою відповідальністю "Касіопея",
визнання недійсним статуту Товариства з обмеженою відповідальністю
"Касіопея" від 05.09.2006 року, статуту Товариства з обмеженою
відповідальністю "Касіопея-Плюс" від 08.12.2006 року, рішення
зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Касіопея"
від 28.11.2006 року протокол № 25

встановив:

Подана
касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського
процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно
із пунктом 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального
кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається
судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного
мита у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно
до статті 6 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року №7-93 “Про
державне мито” державне мито, яке справляється із апеляційних та касаційних
скарг на рішення та постанови господарських судів, сплачується за місцем
розгляду та оформлення документів і зараховується до Держаного бюджету України
на рахунки, що відкриті в управліннях Державного казначейства за місцем
знаходження господарських судів. Таким чином, державне мито, із касаційних
скарг у справах, які розглядаються у Вищому господарському суді України повинно
бути перераховане наступним чином:

Одержувач:
ВДК у Печерському районі;

Ідентифікаційний
код: 26077922;

Банк
одержувача: управління Державного казначейства в м. Києві;

МФО:
820019;

Розрахунковий
рахунок №0007;

Код
економічної класифікації доходів: 22090200 “Державне мито, не віднесене до
інших категорій”;

Символ
звітності банку (095)

При
цьому, додана до касаційної скарги квитанція про сплату державного мита від
02.07.2008 року № 2208 не може слугувати доказом сплати державного мита у
встановленому порядку, оскільки одержувач вказаний невірно.

Враховуючи
викладене, відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 1113
Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга не може бути
прийнята до розгляду і підлягає поверненню.

На
підставі викладеного та керуючись статтями 45-47, 86, 111, пунктом 4
частини  1 статті 1113
Господарського процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного господарського  суду від 19.05.2008 року у справі №
3/146-4/21 господарського суду Львівської області повернути скаржнику без
розгляду.

Головуючий
О.Муравйов

Судді
А.Полянський

Г.Фролова