ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Хмельницький, Майдан Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12"
листопада 2008 р.

Справа
№ 14/5089

За
позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Случ”  с.Залучне

до Приватного підприємця ОСОБА_1м.
Красилів

про
визнання права
власності

Суддя Гладюк Ю. В.

Представники сторін:

від
позивача:  Ханніязова В.С. за дорученням

від
відповідача: ОСОБА_2.
за довіреністю

з перервою в судовому засіданні

Суть спору. Позивач  просить суд
визнати за ним право власності на будівлю магазину-кафе-бару „Случ”
загальною площею в 201,5 кв.м., розташовану в місті Красилів Хмельницької
області по вул. Грушевського (територія ринкової площі). Обгрунтовуючи позовні
вимоги позивач посилається на те, що спірну будівлю побудував на початку 90-х
років господарським способом та використовував її в підприємницькій діяльності
як магазин-кафе. В 2003 Красилівською міською радою було затверджено проект
відведення земельної ділянки для надання її
під обслуговування вже забудованої будівлі магазину та прийнято рішення
про надання СТОВ „Случ” земельної ділянки площею 0,0326 га. по вул.
Грушевського в довгострокове користування на умовах оренди для обслуговування
будівлі магазину-кафе. На підставі цього рішення між СТОВ „Случ” та
Красилівською міською радою укладались договори оренди зазначеної земельної
ділянки.  В 2007 році між СТОВ „Случ” та
відповідачем укладено договір оренди приміщення магазину з терміном оренди до
15.05.2008 року. Однак після закінчення строку оренди відповідач відмовляється
повернути об'єкт оренди заперечуючи право власності позивача на будівлю
магазину-кафе.

Представник
позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач
в відзиві на позов та його представник в судовому засіданні позов не визнає,
посилається на те, що спірна будівля не зареєстрована позивачем в установленому
порядку, а саме як вимагається ст. 4 Закону України „Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”. Тому у позивача немає правових
підстав стверджувати що будівля належить саме йому.

Розглядом
матеріалів справи встановлено наступне.

Рішенням
сьомої сесії Красилівської міської ради XXIV скликання №12 від 12.02.2003 року
було затверджено проект відведення СТОВ „Случ” земельної ділянки площею в
0,0326 га. для обслуговування будівлі магазину по вул. Грушевського (на
території ринкової площі),  в м.
Красилів. Даним рішенням земельну ділянку площею 0,0326 га. по вул.
Грушевського було надано СТОВ „Случ” в довгострокове користування на умовах
оренди для обслуговування будівлі магазину та комерційного використання.
26.03.2003 року та 26.05.2006 року між СТОВ „Случ” та Красилівською міською
радою укладались договори оренди зазначеної земельної ділянки для
обслуговування будівлі магазину та комерційного використання. Будівля магазину
самочинно збудована СТОВ „Случ”, перебуває на балансі господарства з 1994 року,
має мережу -електро, -водопостачання та водовідведення, про що свідчать
відповідні договори.  Технічна
інвентаризація будівлі магазину-кафе-бару „Случ” була проведена Красилівським
бюро технічної інвентаризації 22.08.2002 року, з матеріалів якої випливає, що
загальна площа приміщень будівлі становить 201,50 кв.м.  З наданого позивачем висновку спеціаліста
вбачається, що спірна будівля за визначеними для нерухомого майна ознаками
відноситься до об'єкту нерухомого майна, побудована з дотриманням будівельних
норм та може використовуватись за призначенням.

26.04.2007
року між СТОВ „Случ” та фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1. було укладено
договір оренди  частини зазначеного вище
приміщення магазину „Случ” площею 49 кв.м. терміном оренди до 15.05.2008 року.
10.05.2008 року СТОВ „Случ” звернулось до орендаря  з листом, в якому повідомляло про закінчення
строку оренди, і про те, що на новий строк договір укладатись не буде. В листі
СТОВ „Случ” також просило до 30.05.2008 року звільнити займане приміщення.
Однак відповіді на цей лист орендар не направив, приміщення у вказаний строк не
звільнив, а тому 20.08.2008 року позивач повторно звернувся до відповідача з
вимогою про звільнення приміщення. Відповідач же листом від 25.09.2008 року
повідомив позивача про те, що не вважає СТОВ „Случ” власником приміщення, а від
так і не має наміру виконувати його вимоги щодо звільнення приміщення магазину.

Згідно
ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше
прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не
встановлено судом.

Відповідно
до ст.16 Цивільного кодексу України та ст.ст.1,2 Господарського процесуального
кодексу України, особа звертається до суду за захистом порушеного права або
охоронюваного законом інтересу. Одним же зі способів захисту  цивільного права в силу ст. 16 Цивільного
кодексу України є  визнання права.

Статтею
392 Цивільного кодексу України також
встановлено, що  власник майна
може  пред'явити  позов
про  визнання  його права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно
до ст.376 ЦК України, будівництво є самочинним, якщо житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно збудовані або будуються на земельній ділянці, що
не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного
затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Під
час розгляду справи судом встановлено, що спірна будівля збудована позивачем на
земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, а також без належного
дозволу та належного затвердженого проекту.

Судом
враховується те, що за загальним правилом особа, яка здійснила самочинне
будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Проте в силу
ч. 3 ст. 376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї
мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

Як
зазначено вище Красилівська міська рада винесла рішення про надання  СТОВ „Случ”
земельної ділянки в довгострокове користування (понад 5 років згідно ст.
93 Земельного кодексу України) під обслуговування уже збудованої будівлі
магазину. Матеріалами проекту відведення земельної ділянки також
підтверджується, що на момент його розроблення в 2002 році на відведеній
земельній ділянці вже знаходилась збудована позивачем будівля.

Враховуючи
наведене суд прийшов до висновку про обґрунтованість позову, а від так
неохідність його задоволення та визнання за позивачем права власності на спірну
будівлю.

Судові
витрати покладаються на відповідача.

Керуючись
ст.ст. 44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов
задовольнити.

Визнати
за
Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю „Случ” право
власності на будівлю магазину-кафе-бару „Случ” загальною площею в 201,5 кв.м.,
розташовану в місті Красилів Хмельницької області на перехресті вул.
Грушевського та Ціолковського (територія ринкової площі).

Стягнути
з Приватного
підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю
„Случ”  с.Залучне  425,46 грн. витрат на державне мито та 118
грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати
наказ.

Суддя