ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2008 р.

№
16/66

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Божок
В.С. -головуючого,

Костенко
Т.Ф., Коробенко Г.П.

розглянувши
матеріали касаційної скарги

Приватного підприємця ОСОБА_1м. Донецьк

на
постанову

Донецького
апеляційного господарського суду  від
09.09.2008р.

у
справі

господарського
суду Донецької області

за
позовом

Приватного
підприємця ОСОБА_1 м. Донецьк

до

Донецької
міської ради м. Донецьк

про

визнання
договору оренди №А/4-111 від 10.04.2001р. продовженим до 26.04.11р.

за
участю представників сторін:

позивача:
не з'явився,

відповідача:
не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець ОСОБА_1 звернулась до
господарського суду Донецької області з уточненою позовною заявою до
Виконавчого комітету Донецької міської ради м. Донецьк про визнання за нею   права на набуття земельної ділянки розміром
35 кв.м. в оренду для розміщення об'єкту -павільйону, площею 27 кв.м., шляхом
укладення прямого договору оренди з виконкомом Донецької міської ради в порядку
передбаченому Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду
землі" в редакції, чинній на момент звернення з заявою до Донецького
міського голови та про зобов'язання виконкому Донецької міської ради м. Донецьк
укласти з ПП ОСОБА_1. договір оренди спірної земельної ділянки строком на 5
років.

Рішенням господарського суду Донецької
області від 17.07.2008р. у справі №16/66 позовні вимоги задоволені повністю.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 09.09.2008р. рішення господарського суду Донецької
області від 17.07.2008р. у справі № 16/66 скасовано. У задоволенні позовних
вимог відмолено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, СПД
ОСОБА_1. звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою,
в якій просить постанову скасувати та залишити в силі рішення місцевого
господарського суду, мотивуючи скаргу тим, що судом апеляційної інстанції
порушено норми матеріального та процесуального права.

Сторони не реалізували своє
процесуальне право на участь у засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального
права при винесенні оспорюваного судового
акту, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити,
враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі рішення №142/925 від 04.1999р. виконкому Донецької міської ради
"Про надання приватному підприємцю ОСОБА_1. земельної ділянки в оренду для
розміщення   існуючих павільйонів в
Київському районі" 10.04.2001р. між виконавчим комітетом Донецької міської
ради та ПП ОСОБА_1. було укладено договір оренди земельної ділянки, що
знаходиться на території Київського району м. Донецька, загальною площею 95,0
кв.м., в тому числі по АДРЕСА_1 площею 60 кв.м. та по АДРЕСА_2 площею 35,0
кв.м. із земель загального користування.

Пунктом 2.1 строк дії договору
встановлений на 5 років, починаючи з дати його реєстрації. По закінченні
терміну договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий
термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу
сторону про це не пізніше, ніж за два місяця до його закінчення.

Позивач звернувся до виконкому
Донецької міської Ради з заявками: -  08.02.2006р. про представлення земельної
ділянки для розміщення об'єкта
існуючого торгового павільйону площею до 30 кв.м.; - 27.07.2006р.
про  продовження строку договору оренди
земельної ділянки та дозволу на
реконструкцію існуючого торгівельного павільйону площею до 30 кв.м.

Листом № 01/13-3527 від 16.07.2007р.
Донецької міської ради було надано дозвіл ПП ОСОБА_1. на підготовку матеріалів
щодо продовження договору  оренди строком
на 1 рік.

У відповідності до ст. 9 Земельного
кодексу України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на їх
території належить, зокрема, розпорядження землями територіальної громади
міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 116
Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права
власності та права користування земельними ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу
України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору
оренди земельної ділянки.

Відповідно до п. 34 ст. 26, п. 2 ст. 77 Закону
України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання надання
земельної ділянки в оренду вирішується на пленарному засіданні ради -сесії, а
спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в
результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого
самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до ст. 33 Закону України
"Про оренду землі" №1211-IV від 02.10.2003р. передбачено, що після
закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який
належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних
умов переважне право на поновлення договору.

У разі поновлення договору оренди землі на
новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

У разі, якщо орендар продовжує користуватися
земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності
письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку
договору, він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які
були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється
листом-повідомленням.

Строк дії договору оренди від
10.04.2001р. АВР № 979556 сплинув 12.04.06р.

Законом України від 03.06.2008р. № 309-VI
"Про внесення змін до деяких законодавчих актів" були внесені зміни,
згідно з якими набуття права оренди земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності, здійснюється виключно на аукціонах (крім
земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що перебувають
у власності громадян і юридичних осіб, в яких відсутні акції (частки, паї), що
належать державі, набуття права на оренду земельних ділянок під об'єкти
соціального призначення, будівництво соціального і доступного житла,
використання земельних ділянок для розробки корисних копалин та спеціального
водокористування відповідно до отриманих спеціальних дозволів (ліцензій),
використання релігійними організаціями (під культовими будівлями), які
легалізовані в Україні).

Як встановлено господарським судом
апеляційної інстанції, павільйон, під розміщення якого було орендовано
позивачем спірну земельну ділянку, не є капітальною спорудою та не підпадає під
категорію об'єкту нерухомості, а матеріали справи не містять документів
про  право власності позивача на вказаний
павільйон, в зв'язку з чим апеляційний господарський суд дійшов  обґрунтованого висновку  щодо відсутності у  позивача визначеного законом переважного
права на поновлення договору, та наявності права на укладення договору оренди
землі на загальних підставах.

Згідно вимог п.34 ст. 26, п.2 ст. 77
Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", способом
волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної
територіальної громади, щодо регулювання земельних відносин є прийняття рішення
сесії.

Міською радою рішення про надання або
відмову в наданні спірної земельної ділянки позивачу не приймалось.

За
таких обставин, висновок господарського суду апеляційної інстанції про відмову
в задоволенні позовних вимог, колегія суддів визнає правомірним та
обгрунтованим.

Таким чином, апеляційним господарським судом
встановлені обставини справи, що підтверджуються певними доказами, яким
попередній суд дав належну оцінку, правом переоцінки яких в силу приписів ст.
1117 ГПК України касаційна інстанція не наділена.

Наведене спростовує доводи касаційної
скарги щодо порушення апеляційним господарським судом норм матеріального права,
і не заперечує правильність та законність оскаржуваного судового акту, який
відповідає чинному законодавству України і обставинам справи, підстави для
скасування якого відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117,
1118, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги
відмовити.

Постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 09.09.2008р. у справі № 16/66 залишити без змін.

Головуючий
суддя          :
В.С. Божок

Судді:
Т.Ф. Костенко

Г.П.
Коробенко