ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07"
жовтня 2008 р.
Справа № 59/50-08

вх. № 4485/4-59

Суддя господарського суду Аюпова Р.М.

при секретарі судового засідання Павленко А.В.

за участю представників сторін:

прокурора - Бартош Р.Г, посвідчення № 197 від 29.09.2008 року,
позивача - не з*явився  відповідача - не
з*явився

розглянувши справу за позовом  Прокурора Красноградського району Харківської
області м. Красноград  в особі
Красноградської районної ради, м. Красноград

до  Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Красноград

про про стягнення 3886,24 грн.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Красноградського району Харківської області, м.
Красноград вінтересах держави в особі Красноградської районної ради, м.
Красноград (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з
позовною заявою про стягнення з відповідача - СПДФО ОСОБА_1 3886,24 грн.
заборгованості з орендної плати за період з грудня 2005 року по серпень 2008
року включно та 654, 98 грн.  пені, а
також просить покласти на відповідача судові витрати,. мотивуючи свої вимоги
неналежним виконанням відповідачем своїх обов'язків по договору оренди
комунального майна № 162-05 / НП від 29.11.2005 року щодо своєчасного внесення
орендної плати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.06.2008
року повернуто позовну заяву та додані до неї документи на 21 аркушах,
відповідно до п. 1 ст. 63 ГПК України,  з
тих підстав, що у прокурора були відсутні повноваження на підписання та направлення
до суду позову в інтересах позивача, тому позовну заяву з таким предметом та
підставою було підписано особою, яка не має права її підписувати стосовно
вказаної юридичної особи.

Не погодившись з ухвалою господарського суду Харківської області
від 23.06.2008 року, прокурором Красноградського району Харківської області
04.07.2008 року було подано апеляційне подання до Харківського апеляційного
господарського суду.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від
19.08.2008 року, апеляційне подання задоволено, ухвалу господарського суду
Харківської області від 23.06.2008 року скасовано, справу разом з позовною
заявою передано на розгляд до господарського суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02 вересня 2008
року прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та
призначено її до розгляду на 15 вересня 2008 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 вересня
2008 року в зв'язку з неявкою представників сторін у судове засідання на
ненадання ними витребуваних документів, розгляд справи відкладено на 01 жовтня
2008 року о 10:50.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01 жовтня 2008
року в зв'язку з витребуванням у сторін додаткових документів, розгляд справи
відкладено на 07 жовтня 2008 року о 10:40.

У призначеному 07 жовтня 2008 року судовому засіданні прокурор
позов підтримував та наполягав на його задоволенні.

Позивач у  призначене судове
засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений
належним чином , про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового
відправлення № 4586380, причин неявки суду не повідомив.

Відповідач  у  призначене судове засідання не з'явився, про
час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить
поштове повідомлення про вручення поштового відправлення № 4586399, причин
неявки суду не повідомив, відзив на позов та інші витребувані судом документи
не надав, заборгованість не спростував .

Прокурор звернувся до суду з заявою про розгляд справи без
застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Ця заява розглянута
судом та задоволена як така, що не суперечить чинному законодавству.

У відповідності до ст.75 ГПК України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши
обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши пояснення прокурора, судом
встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до наказу
Відділу управління майном управління економіки Красноградської районної
державної адміністрації № 62 від 29 листопада 2005 року, між Відділом
управління майном Красноградської районної державної адміністрації та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - відповідач) укладено договір оренди комунального
майна № 162-05/НП від 29.11.2005 року (далі договір), у відповідності до умов
якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування
частину приміщень майстерні виробничого корпусу площею 70,20 кв.м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
вартість майна визначена відповідно до висновків оцінювача ОСОБА_2 і
становить 10361,46 гривен.

Факт передачі приміщення підтверджується актом приймання-передачі
орендованого майна, підписаним сторонами 01 грудня 2005 року та скріплений
печаткою позивача.

Пунктами 3.2, 3.3 договору оренди передбачено, що орендна плата
визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за
оренду майна, що є спільною власністю територіальних громад міста і сіл
Красноградського району, затвердженої рішенням Красноградської районної ради
(ХХІІ позачергова сесія ІV скликання) від 23.09.2005 року і становить 6 грн. 50
коп. за 1 кв.м. або 456 грн. 30 коп. (6,50 х 70,20 = 456, 30 ) без урахування
індексу інфляції за попередній місяць - листопад 2005 року (при остаточних
розрахунках за грудень 2005 року орендна плата повинна бути проіндексована на
індекс інфляції листопада 2005 року). Розмір орендної плати, визначений за
грудень місяць, буде являтися базовою орендною платою, визначеною за перший місяць
оренди. Розмір орендної плати за кожен послідуючий за груднем 2005 року місяць
підлягає корегуванню на індекс інфляції за попередній місяць відносно орендної
плати, визначеної за попередній місяць.

Відповідно до пункту 3.4. договору, орендна плата за об'єкт оренди
оплачується орендарем (відповідачем) щомісячно протягом перших 15 днів
поточного місяця шляхом перерахування:

- 70% - до районного бюджету на розрахунковий рахунок
Красноградської районної державної адміністрації;

- 30% - балансоутримувачу об'єкту оренди - Красноградський
комбінат комунальних підприємств.

Пунктами 7.1, 7.5 договору сторони передбачили, що договір діє з
01 грудня  2005 року до 01 листопада 2006
року, дія договору припиняється достроково за згодою сторін.

Дія вказаного договору була припинена за домовленістю сторін
(заява ПП ОСОБА_1 від 27.12.2005 року, наказ Відділу управління майном
управління економіки Красноградської районної державної адміністрації № 70 від
28 грудня 2005 року)

Факт повернення предмету договору оренди підтверджується актом
приймання-передачі, підписаним сторонами 01 грудня 2005 року та скріплений
печаткою позивача.

Проте, Орендар порушив
умови  Договору  щодо своєчасного внесення 70% орендної плати
до районного бюджету на розрахунковий рахунок Красноградської районної
державної адміністрації, внаслідок чого виникла заборгованість відповідача з
орендної плати перед позивачем, що стало підставою  для звернення позивача до господарського суду
Харківської області з відповідним позовом.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання
виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та
обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою
виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст.173 Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що
виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у
сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один
суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну
дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого
суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію
тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у
тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її
обов'язку.

Господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України,
господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом
з урахуванням особливостей, передбачених
цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, частиною 2 статті
20 Господарського суду України, одним із способів захисту права є примусове
виконання обов'язку в натурі (присудження до виконання обов'язку в натурі)

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання
припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором
або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599
Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до
виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Відповідно до статті
284  Господарського  кодексу
України орендна плата є істотною умовою договору оренди.

Пунктом 1 статті 286 Господарського кодексу України встановлено,
що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Відповідно до пункту 1
статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Обов'язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату
встановлені частиною 3 статті 285 цього кодексу та частиною 3 статті 18 Закону
України "Про оренду державного і комунального  майна".

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач повернув орендоване
приміщення 30 грудня 2005 року, що підтверджується актом приймання-передачі,
якій міститься у матеріалах справи.

Таким чином відповідач фактично використовував орендоване
приміщення на протязі одного місяця - грудня 2005 року.

Припинення дії договору оренди за домовленості сторін
підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін, наданими ними у ході
судового засідання (заява ПП ОСОБА_1 від 27.12.2005 року, наказ Відділу
управління майном управління економіки Красноградської районної державної
адміністрації № 70 від 28 грудня 2005 року)

Таким чином, прокурором необґрунтовано нараховане відповідачу
заборгованість з орендної плати за період з 01.12.2005 року по 01.08.2007 року
у сумі 3232,26 грн., заборгованість орендної плати перерахована судом з
урахуванням фактичного використання орендованого приміщення на протязі одного
місяця - грудня 2005 року та складає 323, 25 грн.

Станом на момент розгляду справи, відповідач 323,25  грн. заборгованості не сплатив та не надав
суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким,
що прострочив виконання зобов'язання з оплати орендної плати за договором
оренди комунального майна № 162-05/НП від 29.11.2005 року, який був укладений
між сторонами по справі.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого
цивільного права у разі  його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись
законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі  яких
господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність  чи
відсутність  обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України,
ст. ст. 193, 198 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку
укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, приймаючи до уваги
викладені обставини, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача
323,25 грн. заборгованості з орендної плати, належно обґрунтованою, доведеною
матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

В решті заявленої вимоги щодо стягнення заборгованості по договору
оренди за період з січня 2006 року по серпень 2007 року у сумі 2909,01
грн.,  суд відмовляє у задоволені, як
безпідставної, оскільки відповідач не використовував орендоване приміщення у
зазначений період, а договір оренди припинив свою дію 30.12.2005 року за
домовленістю сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк  (термін)
його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 статті 548 Цивільного кодексу України,
виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено законом або договором.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених
змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання,
настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема  сплата неустойки.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші
види забезпечення виконання зобов'язання.

Ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

Пунктом 3.4 договору сторонами передбачено, що орендна плата за
об'єкт оренди оплачується орендарем (відповідачем) щомісячно протягом перших 15
днів поточного місяця шляхом перерахування.

У відповідності до п. 3.5 договору оренди комунального майна №
162-05/НП від 29.11.2005 року сторонами була встановлена відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових зобов'язань у вигляді пені у розмірі 120 %
річних облікової ставки облікової ставки, встановленої НБУ від суми
заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

За прострочення внесення орендної плати прокурор нарахував
відповідачу пеню, яка за період з грудня 2005 року по вересень 2007 року,  склала
654,98  грн.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено,
що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо
інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу
України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

У відповідності до ст. 3 Закону України “Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових зобов'язань розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України прямо
зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін
господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України.

Суд вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до ст. 257
Цивільного кодексу  України, загальна
позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 258
Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може бути встановлена
спеціальна позовна давність та відповідно до п.1 ч.2 цієї статті позовна
давність в один рік застосовується  до
вимог про стягнення неустойки.

Матеріали справи свідчать про те, відповідач повинен був сплатити
у відповідності до п. 3.4 договору кошти протягом перших 15 днів поточного
місяця, проте відповідач кошти не перерахував
(до 15 грудня 2005 року) , а договір оренди припинив дію 30 грудня 2005
року з простроченням виконання зобов'язання 15 днів.

Прокурором заявлено вимогу про стягнення пені на всю суму
заборгованості за період з грудня 2005 року по серпень 2007 року у розмірі 120%
річних облікової ставки, встановленої НБУ на строк оплати від суми
заборгованості за кожен день прострочення у сумі 654,98 грн., проте у
відповідності до приписів п.1 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна
давність в один рік застосовується  до
вимог про стягнення неустойки.

Матеріали справи свідчать про те, що прокурор звернувся до
господарського суду  Харківської області
з позовною заявою про стягнення пені 19 червня 2008 року, тобто поза межами
строку позовної давності для заявлених вимог щодо стягення неустойки (пені).

Таким чином, суд відмовляє прокурору у стягненні необґрунтовано
нарахованої  відповідачу пені на всю суму
заборгованості за період з грудня 2005 року по серпень 2007 року у розмірі 120%
річних облікової ставки, встановленої НБУ на строк оплати від суми
заборгованості за кожен день прострочення, у зв'язку зі спливом строку позовної
давності до заявлених вимог.

У відповідності до статей 44, 49 Господарського процесуального
кодексу України витрати по сплаті державного мита пропорційно задоволених вимог
та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  покладаються
на відповідача.

Керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
статтями 1, 4, 12, 33, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, статтями 258, 526, 530, 611 Цивільного кодексу України,
статтями 232, 343 Господарського кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особі - підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний
НОМЕР_1, АДРЕСА_2, відомості про банківські рахунки, дату та місце народження в
матеріалах справи відсутні ) на користь держави в особі Красноградської
районної ради Харківської області (63304, Харківська обл., м. Красноград, вул.
Жовтнева, 58-А розрахунковий рахунок 0300 в УДК в Харківській
області, МФО 851011, ,
код бюджетної класифікації 22080400)
323,25 грн.  заборгованості з
орендної плати за грудень 2005 року.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Фізичної особі - підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний
НОМЕР_1, АДРЕСА_2, відомості про рахунки відсутні ) на користь Державного
бюджету України (одержувач управління Державного казначейства у м. Харкові
Головного управління Державного казначейства України у Харківській області, , рахунок № 0002, код бюдж. класифікації доходів
22090200, символ звітності банку 095, банк Головне управління Державного казначейства
України у Харківській області, МФО 851011) 8,50 грн. державного мита.

Стягнути з  Фізичної особі -
підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний НОМЕР_1, АДРЕСА_2, відомості про рахунки
відсутні ) на користь держбюджету України ,одержувач коштів  -  УДК
у м. Харкові, № рахунку 0002, , код бюджетної
класифікації 22050000, символ звітності банку 259, банк одержувача - ГУДКУ у
Харківській обл., МФО 851011 - 9,82 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Видати накази після набрання судовим рішення законної сили.

Повний текст Рішення підписано 10.10.2008 року.

Суддя
Аюпова Р.М.