ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2008 р.

№
23/123-б

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Ткаченко
Н.Г. -(головуючий),

Катеринчук
Л.Й. (доповідач), Заріцької А.О.

розглянувши
касаційну скаргу

державної
податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва

на
постанову

господарського
суду міста Києва від 31.03.2008

у
справі господарського
суду

№ 23/123-б
міста Києва

за
заявою

товариства
з обмеженою  відповідальністю
«Енергомашімпекс-3000»

про
визнання банкрутом

товариства
з обмеженою відповідальністю «Комерційна фірма «Аркадія Груп»

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від
заявника касаційної скарги

Мишковець
О.В. (дов. 2369/9/10-017 від 06.06.2008)

від
заявника

не
з'явились

від
боржника

не
з'явились

В С Т А Н О В И В
:

ухвалою
господарського суду міста Києва від 17.03.2008 порушено провадження у справі
про визнання банкрутом товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна
фірма «Аркадія Груп»(далі -боржника) за заявою товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергомашімпекс-3000»(далі - ініціюючого кредитора) з
урахуванням особливостей, передбачених статтею 52 Закону України «Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Постановою
суду від 31.03.2008 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну
процедуру, ліквідатором призначено Нестеренка С.С., зобов'язано ліквідатора
подати до офіційного друкованого органу оголошення про визнання боржника
банкрутом, зобов'язано ліквідатора письмово повідомити всіх відомих йому
кредиторів боржника та подати суду звіт та ліквідаційний баланс до
31.03.2009року.

Не
погоджуючись з прийнятою постановою, державна податкова інспекція у
Голосіївському районі міста Києва (далі -інспекція) звернулася до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просила скасувати
постанову суду першої інстанції, аргументуючи порушенням норм матеріального та
процесуального права, зокрема, статті 129 Конституції України, статті 6, 52
Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом»(далі -Закону), статей 2, 10 Закону України «Про державну податкову
службу в Україні», статті 19 Закону України «Про порядок реєстрації юридичних
осіб та фізичних осіб -підприємців», статей 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України переглянувши у касаційному порядку
постанову суду першої інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин
справи, перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального
права, дійшла висновку, відсутність правових підстав для задоволення касаційної
скарги, виходячи з такого.

Відповідно
до частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України,
провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим
кодексом з врахуванням вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом», норми якого, як спеціальні норми права,
превалюють у застосуванні над загальними нормами Господарського процесуального
кодексу України.

Згідно
зі статтею 107 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі
мають право подати касаційну скаргу, а прокурор касаційне подання на рішення
місцевого господарського суду, що набрало законної сили, та постанову
апеляційного суду. Касаційну скаргу мають право подати також особи, яких не
було залучено до участі у справі, якщо суд прийняв рішення чи постанову, що
стосується їх прав і обов'язків.

Відповідно
до вимог частин 1, 5 статті 52 Закону в разі, якщо громадянин -підприємець -
боржник або керівні органи боржника  -
юридичної особи  відсутні за її
місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до  органів державної податкової служби згідно із
законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а
також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької
діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього
боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до
боржника та строку виконання зобов'язань. Ліквідатор письмово повідомляє про
визнання господарським судом банкрутом усіх відомих йому кредиторів відсутнього
боржника, які в місячний строк з дня одержання повідомлення можуть
направити ліквідатору заяви з вимогами до боржника.

Як
вбачається із матеріалів справи, постановою суду від 31.03.2008 боржника
визнано банкрутом з урахуванням особливостей, передбачених статтею 52 Закону,
відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено Нестеренка С.С.,
зобов'язано ліквідатора подати до офіційного друкованого органу оголошення про
визнання боржника банкрутом, зобов'язано ліквідатора письмово повідомити всіх
відомих йому кредиторів боржника та подати суду звіт та ліквідаційний баланс до
31.03.2009року. Отже, строки ліквідаційної процедури визначено до
31.03.2009року.

Матеріалами
справи не підтверджується подання інспекцією заяви з кредиторськими вимогами,
які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, або в процедурі
ведення справи про банкрутство. Отже, скаржник не набув прав кредитора у
зазначеній справі. Також, матеріалами справи не підтверджено обставин того, що
ліквідатор боржника відмовляв інспекції у проведенні перевірки підприємства -
боржника.

Відтак,
скаржником не доведено порушення його прав як кредитора та державного органу,
якому делеговано повноваження обліку та контролю платників податків.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України зазначає, що скаржник не позбавлений
прав та можливостей здійснити податкову перевірку боржника в ході ліквідаційної
процедури, визначити згідно своїх рішень поточні податкові зобов'язання та
звернутися до суду у справі про банкрутство з грошовими вимогами на підставі
рішень податкового органу за наслідками такої перевірки. Також оскаржуваний
судовий акт не перешкоджає проведенню будь-яких розслідувань у кримінальному
провадженні на предмет встановлення складу злочину "доведення до
банкрутства"  чи "фіктивне
банкрутство", оскільки строки ліквідаційної процедури визначені до
31.03.2009року (пункт 13 Постанови, а.с.57-58) та законодавством передбачено
можливість продовження ліквідаційної процедури боржника ще на півроку.

Як
вбачається з матеріалів справи, грошові вимоги ініціюючого кредитора до
боржника у розмірі 24203,00 грн. є безспірними, оскільки підтверджуються
протестом векселя про неоплату та вчиненим на його підставі виконавчим написом
нотаріуса (т.1 а.с.18-20).

Відповідно
пункту 4 частини 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»державною
виконавчою службою підлягають виконанню, зокрема, виконавчі написи
нотаріусів.  Відтак, доводи скаржника про
порушення судом принципу "безспірності" грошових вимог ініціюючого
кредитора є необґрунтованими.

Враховуючи
викладене, колегія Вищого господарського суду України не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції від
31.03.2008.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 111-5,111-7,111-9,111-11 ГПК України
Вищий господарський суд України -

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу державної податкової
інспекції у Голосіївському районі м. Києва залишити без задоволення.

2.          Постанову господарського суду міста
Києва від 31.03.2008 залишити без змін.

Головуючий
Н. Ткаченко

Судді                                                                                           Л.
Катеринчук

А.
Заріцька