СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02.07.08
Справа №  7/228/08

Суддя

Позивач Товариства
з обмеженою відповідальністю “СІЧ-ІНФОКОМ”, м. Запоріжжя

Відповідач  Приватний підприємець ОСОБА_1,  м. Запоріжжя

Суддя
Кутіщева Н.С.

Представники:

Позивача          Волкова О.А., дов. № 5 від
08.12.2006р.

Відповідач       не з'явився.

Розглядається позовна заява про
стягнення з відповідача на користь позивача
2187грн. 00 коп. заборгованості.

Позивач обґрунтував свої вимоги
обставинами викладеними в позовній заяві, як на нормативне та документальне
обґрунтування позовних вимог посилається ст.ст. 525, 526, 1006 ЦК України.

Ухвалою суду від 05.05.2008р. було
порушено провадження по справі, розгляд призначено в судовому засіданні на
04.06.2008р. Ухвалою суду  від
04.06.2008р.  судове засідання
відкладалось до 02.07.2008р.

Представник  відповідача
в судове засідання, продовжене 02.07.2008р.,  не з'явився, про причини неявки свого
представника відповідач суд не повідомив. Відповідач, без поважних причин, не
виконав вимоги суду, викладені в вищезазначених ухвалах суду, не надав
витребувані судом матеріали, правом на захист своїх інтересів не скористався
без поважних причин.

Вищезазначені ухвали суду  були направлені на адреси сторін в
установленому законом порядку, на адресу господарського суду Запорізької
області не повертались, що свідчить про належне повідомлення сторін про дату,
час  та місце розгляду спору.

Згідно зі ст. 93  ЦК України, місцезнаходження юридичної особи
визначається місцем його державної реєстрації, якщо інше не встановлено
законом.

Згідно п. 26.4.7-1 Роз'яснення
президії Вищого господарського суду України №04-5/609 від 31.05.2002р. “Про
внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких
роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України”, особи, які беруть участь
у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо
ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони
зобов'язані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами,
виявляти взаємну повагу до прав  і охоронюваних
законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного,
повного  та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Представником позивача в судовому
засіданні надана заява про уточнення позовних вимог (зменшення), згідно з
якою  просить суд розглядати позовні
вимоги  в сумі 1871 грн. 10 коп.

Заява подана згідно зі ст. 22 ГПК
України, судом прийнята до розгляду.

Спір розглядається в сумі 1871 грн.
10 коп., згідно зі ст. 75 ГПК України, по наявних у справі матеріалах.

За усним клопотанням
представника позивача судовий процес ведеться без застосування засобів
технічної фіксації.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представника позивача,
суд

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2003 р. позивач ТОВ
„Січ-Інфоком" та відповідач ПП ОСОБА_1 уклали договір № 365/0703, згідно
якого, відповідач (повірений) зобов'язався здійснити від імені та за рахунок
позивача (довірителя) за визначену плату діяльність з продажу карт ІР телефонії
(надалі за текстом - договір).

Згідно додатку до договору вартість
карт ІР телефонії становить:

1)
50 ТО - 27 грн. за одну картку;

2)
100 ТО - 54 грн. за одну картку.

Для здійснення продажу
позивач передавав відповідачу карти ІР - телефонії.

Станом на 30.04.2005 р. у відповідача
знаходилось 87 карток номіналом 50 ТО на суму 2349 грн. (87 шт. х 27 грн. =
2349 грн.), 31 картка номіналом 100 ТО на суму 1674 грн. (31 шт. х 54 грн. =
1674 грн.).

16
травня 2005 р. відповідач повернув позивачу 31 карток номіналом 50 ТО на
суму 837 грн. (31 шт. х 27 грн. = 837 грн.), 14 карток номіналом 100 ТО на суму
756грн. (14шт. х 54 грн.=756 грн.).

Згідно п. 4.3. договору, відповідач
відповідає перед позивачем за втрату, нестачу або пошкодження майна позивача,
яке знаходиться у нього. За карти ІР телефонії знищені, утрачені, а також
непродані, по яким проведено несанкціонований доступ до послуг позивача,
відповідач зобов'язаний виконати оплату в розмірі вартості цих карт.

Згідно ст. 1006 ЦК України, повірений
зобов'язаний передати довірителю все отримане в зв'язку з виконанням доручення.

Враховуючи, що договором передбачена
винагорода відповідача за реалізацію карт ІР-телефонії в розмірі 10 % від суми,
вирученої від продажу карток ІР-телефонії (п. 2.3. договору), при розрахунку
заборгованості відповідача перед позивачем врахована сума винагороди
відповідача, яку він мав отримати за реалізацію цих карт.

Вартість карток ІР-телефонії, які
знаходяться у відповідача, становить 2430 грн., винагорода Відповідача за
реалізацію цих карток становить 243 грн. (2430 грн. х 10 % = 243 грн.).

Заборгованість
відповідача перед позивачем на час звернення
до суду становила 2187 (дві тисячі сто вісімдесят сім) грн. 00 коп.,
виходячи з розрахунку: 2430 грн. - 243 грн. = 2187 грн., де 2430 грн. -
вартість карток, 243 грн. - сума винагороди відповідача.

Позивач звертався до
відповідача з листом № 430 від 12 грудня 2006 р., в якому вимагав оплати заборгованості
по договору, але відповідач залишив лист без уваги та не повернув карти і не
оплатив заборгованості.

На момент розгляду справи по суті
сума боргу складає  1871 грн. 10
коп.(позивач уточнив позовні вимоги).

Згідно ст. 173 ГК України,
господарським  визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками)
відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу
якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний
вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру
на  користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або  утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічну норму містить ст. 526 ЦК
України.

Доказів сплати боргу відповідач суду не
надав, правом на захист своїх інтересів не скористався без поважних причин.

Таким чином, сума заборгованості
відповідача перед позивачем складає
1871грн. 10коп., підтверджена матеріалами справи та підлягає
задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, позовні
вимоги підлягають   задоволенню.

Судові витрати, згідно зі ст.ст. 44, 49
ГПК України,  слід  покласти на відповідача, так як з його вини
спір доведено до судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.  173, 193 ГК України, ст. 526 ЦК України,  ст. ст. 3, 22, 28, 33,  44,  49,
75,  82, 84, 85 ГПК України,   суд:

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити

Стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1,
адреса: АДРЕСА_1, рах. НОМЕР_2 в АБ „Металург" м. Запоріжжя МФО 313582) на
користь Товариства з обмеженою відповідальністю „СІЧ-ІНФОКОМ" (, юридична адреса: 69063, м. Запоріжжя, вул. Свердлова, 21, поштова
адреса: 69000, м. Запоріжжя, а/с 648, рах. 1930 в ЗОФ АКБ
„Укрсоцбанк" м. Запоріжжя МФО 313010)
1871 (одна тисяча вісімсот сімдесят одна) грн. 10 коп. боргу,  102 грн. 00 коп. державного мита,  118 грн. 00 коп. витрати по сплаті за
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу

Видати наказ.

Рішення вступає в законну силу
через 10 днів з дня його прийняття.

Суддя                                                                             Н.С.
Кутіщева