ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 206
РІШЕННЯ

Іменем України

18.11.2008

Справа
№2-6/8602.1-2008

За
позовом Приватного підприємства «Фирма «Судостроение», м. Севастополь,

до
відповідачів:

1.          Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
с.Новосільське Чорноморського район,

2.          Кримського республіканського
підприємства «Бюро реєстрації і технічної інвентаризації м. Євпаторія», м.
Євпаторія

треті
особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідача:

1.          ОСОБА_2, Чорноморський район, с.
Новосільське,

2.          ОСОБА_3, Чорноморський район, с.
Новосільське,

про
визнання договору дійсним, визнання права власності, спонукання до реєстрації
права власності

Суддя
Шкуро В.М.

представники:

Від
позивача - Малахов П.В., представник, довіреність № 9-08 від 01.09.2008р.

Від
відповідачів:

1.
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_4., представник, довіреність від 22.10.2008р.

2.
Євпаторійського міжміського бюро реєстрації та технічної інвентаризації -
представники не з'явились, повідомлені належним чином.

Від
третіх осіб - представники не з'явились, повідомлені належним чином.

Суть спору: Приватне підприємство
«Фирма «Судостроение» звернулося до господарського суду АР Крим із позовом
визнання права власності на 55/100 частки торгового комплексу, який знаходиться
за адресою: Чорноморський район, с.Новосільське, вул.Леніна,29, загальною
площею 1389,3 кв.м. та зобов'язання КРП «Бюро реєстрації і технічної
інвентаризації м. Євпаторія» провести правову реєстрацію вказаного майна за
позивачем.

В подальшому позивач уточнив позовні
вимоги (т.1, а.с.29), просив визнати договір застави 55/100 частки торгового
комплексу від 01.06.2005р. дійсним, позовні вимоги, заявлені в позовній заяві
спочатку задовольнити в повному обсязі. Судом це уточнення прийнято до розгляду
і подальший розгляд справи здійснювався в межах визначеного позивачем в
позовній заяві і уточненні позовних вимог предмету позову.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що відповідач фізична особа - підприємець ОСОБА_1 не
виконала умови договору позики від 01.06.2005р., відповідно до якого взяла у
борг у позивача 250000,00 грн, які мала повернути до 01.09.2005р. Для
забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором позики між сторонами
укладений договір застави належної відповідачу 55/100 частки торгового
комплексу, який знаходиться за адресою: Чорноморський район, с. Новосільське,
вул.Леніна, 29, загальною площею 1389,3 кв.м. Відповідач ухиляється від
нотаріального посвідчення договору застави, у зв'язку з чим, позивач просить
визнати його дійсним у судовому порядку на підставі статті 220 ЦК України.
Вважає, що право власності у нього на 55/100 частки торгового комплексу виникло
відповідно до пункту 3.4.2 договору застави, яким передбачено право
заставодержателя прийняти заставлене майно в натурі, в рахунок забезпеченого
зобов'язання по основному договору. Право власності на нерухоме майно підлягає
державній реєстрації, а тому просить зобов'язати КРП «Бюро реєстрації і
технічної інвентаризації м. Євпаторія» здійснити таку реєстрацію.

Відповідач
підприємець ОСОБА_1 проти позовних вимог не заперечує.

Відповідач
Кримське республіканське підприємство «Бюро реєстрації і технічної
інвентаризації м. Євпаторія» проти позовних вимог заперечує в частині
зобов'язання проведення реєстрації права власності з тих підстав, що позивач не
надав правовстановлювального документу для реєстрації його права власності на
нерухоме майно.

Треті
особи проти позовних вимог заперечують, але належних пояснень по суті спору не
надали.

Адвокат
ОСОБА_5. поштою направила в інтересах третіх осіб клопотання від 05.11.2008р.
про відкладення розгляд справи у зв'язку з її зайнятістю в іншому судовому
процесі.

Розглянувши
матеріали справи, заслухав представників сторін, суд -

встановив:

01.06.2005р.
між Приватним підприємством «Фирмою «Судостроение» (позикодавець) та
підприємцем ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір позики №1, відповідно до
якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти у сумі 250000 грн. на
строк 3 місяці, а позичальник зобов'язався повернути позику до 01.09.2005р.
(т.1, а.с 13-14).

01.06.2005р.
між тими ж сторонами у забезпечення належного виконання підприємцем ОСОБА_1
зобов'язання із своєчасного повернення позики, укладено договір застави (далі -
договір, т.1, а.с.15-16).

Відповідно
до пункту 1.5 договору предметом застави є нерухоме майно - 55/100 частки
торгового комплексу, який знаходиться за адресою: АР Крим, Чорноморський
район,            с. Новосільське, вул.
Леніна, 29, яке складається з: літера «А» - 1 поверх: 2,2а службові приміщення,
І,ІІ  - сходовий майданчик, ІV, VІІ -
тамбур, VІ, VІІІ - передпокій, 46 -
ванна, 47 - вбиральня, 48 - умивальник. ІІ поверх - повністю, загальною
площею 1389,3 кв.м.

Умовами
пункту 2.1 договору передбачено передача предмета застави  у володіння Приватного підприємства «Фирма
«Судостроение» 01.06.2005р.

Згідно
свідоцтва про право власності на нерухоме майно, 55/100 частки вказаного
торгового комплексу, є власністю ОСОБА_1 (т.1, а.с.17). Право власності ОСОБА_1
зареєстровано Євпаторійським БРТІ, про що 20.06.2005р. видано витяг з реєстру
прав власності на нерухоме майно (т.1, а.с.20).

Дослідивши
надані сторонами у підтвердження своїх доводів і заперечень докази, заслухав
представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

Статтею
577 ЦК України передбачено обов'язкове нотаріальне посвідчення договору застави
нерухомого майна, та визначений перелік умов реєстрації та нотаріального
посвідчення договору застави предметом якого є нерухоме майно.

Статтею
578 ЦК України визначено, що майно, яке знаходиться у спільній власності, може
бути передано у заставу лише за згодою усіх співвласників.

Позивач,
посилаючись на ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору
застави, просить суд визнати цей договір дійсним на підставі статті 220 ЦК
України.

Стаття
33 ГПК України обов'язок доведення обставин, на які є посилання як на підставу
заявлених вимог і заперечень проти них, покладає на сторони.

Отже
позивач має довести, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення
договору застави і те, що є згода усіх співвласників майна на передачу його в
оренду.

Матеріали
справи, які були зібрані при попередньому розгляді (т.1, а.с.1-33) не містять
жодних доказів ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору
застави.

Подане
позивачем 17.10.2005р. уточнення позовних вимог містить лише твердження про
ухилення підприємця ОСОБА_1 від нотаріального посвідчення договір застави у
зв'язку з важким матеріальним становищем і додатковими грошовими витратами
(т.1, а.с.29). Жодних підтверджень цьому не наведено.

Про
відсутність доказів ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору
за застави прямо зазначено в постанові Вищого господарського суду України від
11.06.2008р. (т.1, а.с.117-119) і це стало однією із підстав повернення справи
на новий розгляду.

При
новому розгляді позивач не навів жодного доказу у підтвердження ухилення
відповідача від нотаріального освідчення договору застави.

Натомість
в матеріалах справи є подані в судовому засіданні 10.10.2005р. письмові
пояснення представника позивача Малахова В.П. згідно яких (дослівно) «…в
зв'язку з важким матеріальним становищем позичальника сторони домовились про
те, що даний договір не буде засвідчуватися нотаріально, через значні грошові
витрати» (т.1, а.с.25-26).

Отже
сторони з самого початку домовились договір застави нотаріально не
посвідчувати.

Цим
спростовується твердження позивача про ухилення відповідача від нотаріального
посвідчення договору застави, адже те, що договір залишився нотаріального не
посвідченим є результатом домовленості сторін, а не протиправної поведінки
відповідача.

Щодо
вимоги про визнання права власності на 55/100 частки торгового комплексу суд
виходить з того, що відповідно до частини 1 статті 328 ГПК України право
власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з
правочинів.

Позивач
пов'язує набуття ним права власності на 55/100 частки торгового комплексу на
підставі договору застави.

Згідно
частини 2  статті 215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний
правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Частиною
2 статті 220 ЦК України встановлено, що у разі недодержання сторонами вимог
закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Таким
чином, нотаріально не посвідчений договір застави є нікчемним, а отже не
створює для сторін жодних юридичних наслідків. А отже набуття права власності
за нікчемним договором виключається.

Вимога
про зобов'язання КРП «Бюро реєстрації і технічної інвентаризації м. Євпаторія»
здійснити державну реєстрацію права власності позивача на 55/100 часток
торгового комплексу задоволенню також не підлягає, оскільки для проведення
такої реєстрації позивач має надати правовстановлювальний документ. Перелік
документів для державної реєстрації прав на нерухоме майно наведений у статті
19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень».

Позивач
не має жодного документу із цього переліку.

Заява
адвоката ОСОБА_5. в інтересах третіх осіб про відкладення розгляду справи
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Треті
особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову, користуються
рівними процесуальними правами, передбаченими статтею 22 ГПК України.

Відповідно
до принципу диспозитивності, сторона вправі розпоряджатися своїми матеріальними
і процесуальними права на власний розсуд.

Згідно
статті  28 ГПК України сторони свої
справи у господарському суді ведуть особисто або через свого представника,
повноваження якого підтверджуються довіреністю. Тобто коло осіб, які можуть
здійснювати представництво в суді чинним законодавством не обмежується. А отже
у разі неможливості прибути у судове засідання обраного представника, ніщо не
заважало третім особам довірити представництво своїх інтересів іншому
представнику.

Вступна
і резолютивна частини рішення оголошені в судовому засіданні 18 листопада 2008
року.

Рішення
оформлене згідно зі ст.84 ГПК України і підписане 24 листопада 2008 року.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 49, 82-84, 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У
позові відмовити повністю.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим                                        Шкуро
В.М.