ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2008 р.
Справа № 59/125-08

вх.
№ 5511/4-59

Суддя
господарського суду

при секретарі
судового засідання

за участю
представників сторін:

позивача -
ОСОБА_2, дов. від 04.08.2008р. №4194;
відповідача - Воронової Ю.В. дов. від 29.12.2007р. №18454; 3-ї особи -
не з"явився

розглянувши
справу за позовом

Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, м.Харків

до  Управління комунального майна та приватизації
Харківської міської ради м. Харків

3-я особа на
стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -
Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілена-тур", м. Харків

про визнання
договору зберігання удаваним договором оренди та визнання результатів конкурсу
на укладання договору оренди недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позивач ФОП
ОСОБА_1 23.07.2008р. звернувся до господарського суду Харківської області із
позовом до Управління комунального майна та приватизації Харківської міської
ради. Згідно заяви про уточнення позовних вимог (вх.№15511 від 19.08.2008р.)
просить 1) удаваний договір зберігання змінити на договір оренди; 2) визнати
переважне право на переукладання договору оренди нежитлового приміщення, яке
було предметом зберігання; 3) визнати відсутність у позивача права на
проведення конкурсу оренди; 4) примусити відповідача до переукладання з
позивачем договору оренди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається
на ст.ст. 203, 235, 936, 948, 949 УЦК України. Стверджує, що укладений між
позивачем і відповідачем договір зберігання від 30.01.2006р. №121-01-06ХР,
насправді є договором оренди тому, що не відповідає ознакам договору
зберігання, визначеним законом, а натомість містить характерні риси договору
оренди.

В судовому
засіданні представник позивача підтримує позовні вимоги, наполягає на їх
задоволенні.

Відповідач
проти задоволення позову заперечує. У відзиві на позовну заяву (вх.№17136 від
22.09.2008р.) посилаючись на ст. 76 Закону України „Про державний бюджет
України на 2008 рік” стверджує, що передача в оренду нежитлових приміщень
здійснюється виключно на конкурсних засадах. Вказує, що позивач приймав участь
у конкурсі, але не зміг в ньому перемогти. Підстав для надання переваг
позивачеві в укладенні договору оренди відповідного майна чинне законодавство не
містить. Спірний договір, стверджує відповідач, є саме договором зберігання, а
не оренди, тому, що укладався в порядку передбаченому для договорів зберігання,
а порядок укладення договору оренди позивачем дотриманий не був. В судовому
засіданні представник відповідача просить в позові відмовити з мотивів,
викладених у відзиві.

Ухвалою
господарського суду від 06.08.2008р. до участі у справі в якості третьої особи
на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог залучено ТОВ
„Малена-тур”. Третя особа правом на участь представника в судовому засідання не
скористалась, причину неявки представника не повідомила, витребуваних судом
документів не надала. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена
належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення
справи до розгляду за адресою, вказаною у витягу з єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

З'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення,
дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та
відповідача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу
докази, суд встановив наступне.

30.01.2006р.
між Управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради та
ФОП ОСОБА_1 був укладений договір зберігання №121-01-06ХР. За умовами договору
відповідач передає, а позивач приймає на зберігання приміщення за адресою
м.Харків, пр.Юрія Гагаріна, 176 загальною площею 66,9м2. Згідно п.п. 3.3.2
договору позивач має право використовувати передане на зберігання майно, якщо
це не погіршує стан майна. Відповідно до п.п. 6.2.-6.4. договору позивач
зобов'язався сплачувати відповідачеві плату за фактичне користування
приміщенням.

Згідно додатку
№1 до договору зберігання від 30.01.2006р.№121-01-06ХР (акту прийому-передачі)
приміщення було передане позивачеві.

Протягом 2006,
2007, 2008рр. позивач перераховував відповідачеві грошові кошти за
договором  зберігання від
30.01.2006р.№121-01-06ХР із призначенням платежу „орендна плата”.

08.05.2008р.  відповідачем було опубліковано оголошення про
проведення та умови конкурсу на укладення договорів оренди нежитлових приміщень
і втому числі приміщення, переданого позивачеві на зберігання. 09.06.2008р. зазначений
конкурс відбувся. За право на укладення договору оренди приміщення за адресою
м.Харків, пр.Юрія Гагаріна, 176 загальною площею 66,9м2 змагались ФОП
Крамаренко, який запропонував ціну оренди 4200,00 грн., ТОВ „Солметснаб”, із
пропозицією 5555,00 грн. та ТОВ „Малена-тур”, яке запропонувало 5800,00 грн.
Переможцем конкурсу визнано ТОВ „Малена-тур”, що зазначено у протоколі
засідання конкурсної комісії з проведення конкурсів на право оренди майна
територіальної громади м. Харкова від 09.06.2008р. №17.

Надаючи правову
кваліфікацію викладеним обставинам суд виходить з наступного.

Згідно
уточнених позовних вимог (вх.№15511 від 19.08.2008р.) позивач просить „удаваний
договір зберігання змінити на договір оренди” (не зазначаючи при цьому дату,
номер та сторін договору). Проте, як вбачається зі змісту мотивувальної частини
позовної заяви, первісної редакції прохальної частини позовної заяви, та
пояснень представника позивача, які були дані ним в судовому засіданні, позивач
має на увазі договір зберігання від 30.01.2006р.№121-01-06ХР, укладений між ним
та відповідачем, і просить не змінити його (ст.ст. 651-654 ЦК України), а
визнати його удаваним правочином (ст.235 ЦК України) -  договором оренди комунального майна.

З урахуванням
таких обставин, суд для вирішення спору в цій частині керується ст.16, ч.3 ст.
203, ст. 235 ЦК України. Згідно положень останньої норми удаваним є правочин,
який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді
вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для
приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін
регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно ст. 936
ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується
зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до
ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний
строк.  Згідно ст. 1 Закону України „Про
оренду державного та комунального майна” орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності. Істотними умовами договору оренди
комунального майна у відповідності до ст. 10 Закону України „Про оренду
державного та комунального майна” є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з
урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна
плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних
відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання
зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня),
порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом
об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в
оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого
майна.

З аналізу
зазначених норм права, а також інших норм, які регулюють правовідносини з приводу
зберігання, охорони (936-978 ЦК України) та з приводу оренди майна (759-826 ЦК
України, 283-292 ГК України, Закону України „Про оренду державного та
комунального майна” та ін.) з дослідження умов договору зберігання від
30.01.2006р.№121-01-06ХР, укладеного між позивачем та відповідачем, суд
приходить до наступного висновку. Зазначений договір зберігання містить окремі
умови, які притаманні договору оренди. Зокрема з п.п.3.3.2, 6.1.-6.5.
вбачається, що майно, яке є предметом зберігання передається за плату в
користування зберігача.

Проте, вказаної
позивачем (див. пояснення вх. №18194 від 08.10.2008р.) і встановленої судом
відповідності окремих умов договору зберігання від 30.01.2006р.№121-01-06ХР
істотними умовами договору оренди комунального майна недостатньо для визнання
зазначеного договору удаваним правочином - договором оренди комунального майна.
Такий висновок суду ґрунтується на тому, що в спірному договорі відсутні всі
істотні умови договору оренди комунального майна, визначені ст.10 Закону України
„Про оренду державного та комунального майна”. Наявність їх в тексті договору
відповідно до ст. 638 ЦК України є обов'язковою умовою для того, щоб вважати,
що між сторонами в належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов і
договір оренди є укладеним.

В даному разі в
договорі від 30.01.2006р.№121-01-06ХР відсутні умови щодо вартості переданого в
оренду майна та умови щодо порядку використання амортизаційних відрахувань. Цей
факт вбачається з тексту договору і підтверджується поясненням представника позивача
(див. пояснення вх. №18194 від 08.10.2008р.).

За таких
обставин у суду немає правових підстав для висновку про те, що підписавши
договір зберігання від 30.01.2006р.№121-01-06ХР сторони в дійсності досягли
згоди щодо всіх істотних умов договору оренди комунального майна і зазначений
договір зберігання є удаваною угодою - договором оренди комунального майна. З
огляду на викладене суд відмовляє в цій частині позовних вимог.

Відмовляючи в
цій частині позову суд враховує також те, що договір зберігання від
30.01.2006р.№121-01-06ХР припинив свою дію. Це вбачається з положень п.5.1.
договору, яким передбачено, що договір діє до 30.12.2006р. Відповідно до
положень п.5.2. абз.2 договору дія договору закінчується в разі  закінчення строку на який було укладено
договір, у випадку ненадходження до управління протягом 30 днів письмового
звернення зберігача про продовження терміну дії цього договору. Доказів
вручення відповідачеві такої заяви про продовження строку дії договору
позивачем не надано. З пояснень позивача (а.с. 27) слідує, що така заява
відповідачеві не подавалась.

Факт припинення
дії договору, який позивач просить визнати удаваним, унеможливлює визнання
договору удаваним. Відсутність договору означає відсутність існування жодних
прав та обов'язків, які на ньому могли б ґрунтуватися, а отже і відсутність
порушень прав позивача цим договором, та, в кінцевому підсумку, - відсутність
підстав для захисту права.

В решті
позовних вимог суд відмовляє з огляду на наступне.

Статтею 76
Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України” встановлено, що у 2008 році передача в
оренду державного та комунального майна здійснюється виключно на конкурсних
засадах, крім державного та комунального майна, що передається в оренду
бюджетним установам, музеям, підприємствам і громадським організаціям у сфері
культури і мистецтв (в тому числі національним творчим спілкам та їх членам під
творчі майстерні), Пенсійному фонду України та його органам, державним видавництвам
та підприємствам книгорозповсюдження.

Порядок
проведення конкурсів на право оренди майна територіальної громади м.Харкова
визначений положенням, що затверджене рішенням 15 сесії 5 скликання Харківської
міської ради від 03.10.2007р. №211/07. Зазначеним порядком визначаються умови
оцінки конкурсних пропозицій. При цьому порядком не передбачено можливості
надання переваг будь-кому з учасників конкурсу (або іншим особам), в
укладенні  договору оренди в залежності від
будь-яких обставин і втому числі тих обставин на які вказує позивач.

За таких
обставин суд не вбачає правових підстав для визнання за позивачем переважного
права на переукладання договору оренди нежитлового приміщення, яке було
предметом зберігання; визнання відсутності у позивача права на проведення
конкурсу оренди; примушення відповідача до переукладання з позивачем договору
оренди.

З урахуванням
викладеного суд приходить до рішення про необхідність відмови в позові в
повному обсязі.

Вирішуючи
питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що
виникають при виконанні договорів та з інших підстав державне мито покладається
на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на
відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні
позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

На підставі
викладеного, на підставі ст.ст.  6, 8,
19, 124, 129 Конституції, ст.ст. 15, 16, 203, 215, 235, 759, 936  Цивільного кодексу України, ст.ст.20, 283-292
Господарського кодексу України,  Закону
України „Про оренду державного та комунального майна”, Закону України „Про
Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих
актів України”, керуючись, ст. ст. 1, 4, 12, 27, 32, 33, 43, 44-49,  75, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові
відмовити.

Суддя

повний текст рішення підписано
10.10.2008р.

Справа №59/125-08