ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2008 р.

№ 1/93

Доповідач –суддя Мележик Н.І.

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвська Н.Г. - головуючого,

Мележик Н.І.,

Волік І.М.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу                                                   Відкритого акціонерного товариства

"Акціонерна компанія "Київводоканал"

на постанову           Київського апеляційного господарського

суду від 07.07.2008 року

у справі                                                  № 1/93

господарського суду                              міста Києва

за позовом                                                  Акціонерної енергопостачальної компанії

"Київенерго"

до                                                            Відкритого акціонерного товариства

"Акціонерна компанія "Київводоканал"

про                                                            визнання договору укладеним на умовах

позивача

за участю представників:

позивача –          Носкової А.В.

відповідача –          Печерського П.М., Ніколаєнка О.В.

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2008 року АЕК "Київенерго" звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до ВАТ "АК "Київводоканал" про визнання договору про надання послуг з підвищення тиску холодної води №0266/07 укладеним в редакції, запропонованій АЕК "Київенерго".

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.05.2008 року (суддя Мельник В.І.) в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2008 року (судді: Григорович О.М., Гольцова Л.А., Рябуха В.І.) рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено; визнано договір про надання послуг з підвищення тиску холодної води №0266/07 укладеним в редакції, запропонованій АЕК "Київенерго".

В касаційній скарзі ВАТ "АК "Київводоканал" просить скасувати постанову апеляційного господарського суду у даній справі, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін, посилаючись на те, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст.103, ч.1 ст.104, ч.2 ст.105 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення місцевого господарського суду повністю або частково і прийняти нове рішення. Підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з’ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Апеляційний господарський суд у разі скасування або зміни рішення місцевого господарського суду, у постанові повинен зазначити доводи, за якими апеляційна інстанція не погодилась з висновками суду першої інстанції.

Разом з тим, оскаржувана постанова апеляційного господарського суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги щодо визнання договору про надання послуг з підвищення тиску холодної води укладеним у редакції, запропонованій Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», судом апеляційної інстанції зроблено висновок про те, що остання, як самостійний господарюючий суб’єкт, для досягнення статутних цілей, керуючись принципом свободи договору та рівності його сторін, має право на надання оплатних послуг, зокрема, з підвищення тиску холодної води.

При цьому, апеляційний господарський суд послався на Порядок формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджений постановою КМУ від 12.07.2006 року №959, згідно якого до складу загальновиробничих витрат, що входять до тарифу на водопостачання, включаються витрати, пов"язані з оплатою послуг інших спеціалізованих підприємств та з виконанням робіт, що віднесені до процесу виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Таким спеціалізованим підприємством є позивач.

Проте, як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, при недостатньому тискові в комунальній водопровідній мережі для постачання водою верхніх поверхів будинків технологічно передбачається встановлення насосів для підвищення тиску води. Послуги з підвищення тиску холодної води є невід’ємною частиною технологічного процесу водопостачання та водовідведення.

Згідно встановленого порядку насосне обладнання для підкачування холодної води та регулятори тиску, встановлені в теплових пунктах, перебувають на балансі теплопостачальних організацій і експлуатуються ними. Позивач є теплопостачальною організацією, на балансі якої обліковується водонасосне обладнання.

Дотримуючись загального порядку укладення договорів, АЕК "Київенерго" запропонувало ВАТ "АК "Київводоканал" укласти договори про надання послуг з підвищення тиску холодної води, в зв"язку з чим надіслало останньому листа разом з проектами цих договорів.

Відповідач, в свою чергу, повернув позивачу вказані договори з протоколами розбіжностей, не погоджуючись з визначенням предмету договору.

Позивач, не погодившись із запропонованими відповідачем пропозиціями, звернувся до суду з даним позовом про зобов»язання відповідача укласти договори про надання послуг з підвищення тиску холодної води, оскільки вважає, що має право на отримання винагороди за вказані послуги у розмірі, відображеному у тексті запропонованого ним проекту договору.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарських зобов’язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать. Підстави виникнення цивільних прав та обов’язків, серед яких вказано й договори, визначено статтею 11 Цивільного кодексу України.

Також частиною 2 статті 67 Господарського та статті 627 Цивільного кодексів України визначено, що підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов’язання, визначено статтею 179 Господарського кодексу України. Згідно з пунктом 3 цієї статті укладення договору є обов’язковим для сторін, якщо існує пряма вказівка закону щодо обов’язковості укладення договору для певних категорій суб’єктів господарювання.

Згідно частини 1 статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі, якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Відповідно до частин 2, 3, 5 статті 181 Господарського кодексу України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму, тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Статтею 649 Цивільного кодексу України передбачено, що розбіжності, які виникли між сторонами при укладенні договору не на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, можуть бути вирішені судом у випадках, встановлених за домовленістю.

Звертаючись до господарського суду з вимогою про зобов»язання відповідача укласти договори про надання послуг з підвищення тиску холодної води, позивач послався на Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, якими встановлено загальний порядок користування системами комунального водопостачання та водовідведення. При цьому, позивач зазначив, що вказаними Правилами не встановлено зобов’язань між сторонами щодо підвищення тиску в системах холодного водопостачання, а тому сторони повинні врегулювати свої відносини самостійно, на власний розсуд, шляхом укладення спірного договору.

Місцевий господарський суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, повно та всебічно дослідив всі суттєві обставини справи, правильно дійшов висновку щодо їх безпідставності у зв'язку з спростуванням відповідачем доводів позивача щодо обов»язковості укладення вказаного договору про надання послуг з підвищення тиску холодної води у запропонованій позивачем редакції.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на те, що жодним правовим актом органу державної влади та органу місцевого самоврядування не встановлена обов’язковість укладання договору про надання послуг з підвищення тиску холодної води, спірні правовідносини сторін під час укладання таких договорів про надання послуг з підвищення тиску холодної води можуть бути вирішені судом лише за домовленістю сторін.

Крім того, враховуючи, що сторонами не погоджено всіх істотних умов договорів про надання послуг з підвищення тиску холодної води в силу відсутності імперативної норми закону щодо укладення відповідачем з позивачем договору вищевказаного характеру та відсутності на це згоди ВАТ «АК «Київводоканал», розбіжності, які виникли між сторонами, не можуть бути вирішені судом в примусовому порядку, а тому колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком господарського суду міста Києва про безпідставність позовних вимог АЕК «Київенерго».

Відтак, постанова Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2008 року у даній справі підлягає скасуванню, а незаконно скасоване рішення господарського суду міста Києва від 14.05.2008 року слід залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2008 року у справі № 1/93 скасувати.

Рішення господарського суду міста Києва від 14.05.2008 року у справі №1/93 залишити в силі.

Головуючий суддя

Н.Г. Дунаєвська

Судді

Н.І. Мележик

І.М. Волік