ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"13" листопада 2008 р. Справа № 19/016-07

Розглянувши матеріали справи за позовом Управління Державної служби охорони ГУ МВС України в Київській області, м. Київ

до Державного підприємства «Триліський спиртовий завод», с. Триліси

про стягнення 4271,09 грн.

суддя Т.П. Карпечкін

від позивача –Красновид Н. Л. (дов. № 13/1-1-2998 від 17.10.2008 року);

від відповідача – Цигельник В. М. (дов. від 13.10.2008 року).

обставини справи:

Управління Державної служби охорони ГУ МВС України в Київській області (далі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства «Триліський спиртовий завод»(далі-відповідач) про стягнення 4271,09 грн.

Провадження у справі було порушене відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 22 січня 2007 року та призначено справу до розгляду на 26 лютого 2007 року.

Під час судового розгляду відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою від 29 березня 2007 року провадження у справі № 19/016-07 було зупинено.

Ухвалою від 19 вересня 2008 року провадження у справі № 19/016-08 поновлено та призначено справу до розгляду на 20 жовтня 2008 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору № 84/06 про охорону Фастівським ВДСО Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області, грошових знаків і цінних паперів, що перевозяться уповноваженою на те особою: Державним підприємством «Триліський спиртовий завод»укладений між сторонами 13 січня 2006 року, а саме відповідач не сплатив кошти за надання охоронних послуг в результаті чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 3400,00 грн. Додатково за прострочення виконання зобов’язання позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за період з 1 березня 2006 року по 31 грудня 2006 року в розмірі 503,38 грн., 3% річних за період з 1 березня 2006 року по 31 грудня 2006 року в розмірі 85,51 грн. та інфляційні за період з 1 березня 2006 року по 31 грудня 2006 року в розмірі 282,20 грн.

Представником позивача подано до суду заява № 13/1-1-3244 від 12 листопада 2008 року про уточнення позовних вимог, яка прийнята судом на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України. В зазначеній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг в розмірі 3400,00 грн., пеню за період з 1 березня 2006 року по 31 серпня 2006 року в розмірі 310,22 грн., 3% річних за період з 1 березня 2006 року по 12 листопада 2008 року в розмірі 276,10 грн. та інфляційні за період з 1 березня 2006 року по 12 листопада 2008 року в розмірі 1397,40 грн.

Представник відповідача в усних поясненнях наданих суду проти позову заперечує. Але письмовий відзив на позов до суду не надав. Заперечення ґрунтуються на тому, що ухвалою від 2 листопада 2005 року Господарського суду Київської області порушено провадження у справі про банкрутство відповідно Державного підприємства «Триліський спиртовий завод»та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. На підставі викладеного та ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»відповідач вважає, що господарський суд Київської області повинен відмовити у даному позові Управлінню Державної служби охорони ГУ МВС України в Київській області, оскільки введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

6 листопада 2008 року представником відповідача подано до суду через загальний відділ суду клопотання вх. № 18962 про визнання розпорядника майна Державного підприємства «Триліський спиртовий завод»Ліфара Володимира Олександровича стороною у справі. Але представником відповідача не зазначено якою саме стороною по справі слід залучити розпорядника майна Державного підприємства «Триліський спиртовий завод» Ліфара Володимира Олександровича.

В своєму клопотанні представник відповідача посилається на те, що згідно ухвали господарського суду Київської області у справі № 254/14б-05 порушено провадження, щодо визнання Державного підприємства «Триліський спиртовий завод»банкрутом та введена процедура розпорядження майном боржника та 01 жовтня 2008 року господарський суд Київської області виніс ухвалу про продовження процедури розпорядження майном боржника де розпорядником майна є Ліфар Володимир Олександрович.

Судом відмовлено в задоволені зазначеного клопотання, оскільки відповідно до ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності. Звернення фізичних осіб, що не є суб’єктами підприємницької діяльності до господарського суду можливе лише в справах про банкрутство та справ з корпоративних відносин, що не відносяться до даної справи. Крім того згідно підпункту 3 п. 13 ст. 13 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна укладає угоди щодо розпорядження іншим майном боржника, балансова вартість якого складає понад один відсоток балансової вартості активів боржника, як вбачається з наявних в матеріалах справи розподільчого балансу та довідки за 2006 рік, балансова вартість майна боржника складає менше одного відсотка. З наведеного вище вбачається, що укладення договору № 84/06 від 13 січня 2006 року, було можливе без участі розпорядника майна, що виключає можливість залучення Ліфара Володимира Олександровича стороною в даній справі в якості третьої особи.

13 листопада 2008 року відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

Між Управлінням Державної служби охорони ГУ МВС України в Київській області (за договором –охорона) та Державним підприємством «Триліський спиртовий завод»(за договором –замовник) 13 січня 2006 року укладено договір № 84/06 про охорону Фастівським ВДСО Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області, грошових знаків і цінних паперів, що перевозяться уповноваженою на те особою: Державним підприємством «Триліський спиртовий завод»(далі –договір). За умов договору замовник передає, а охорона приймає під охорону грошові кошти і цінні папери (далі –кошти), що перевозяться уповноваженою особою замовника (далі касир), позначені у специфікації (п. 1 додатка 1 до цього договору), під час перевезення їх до визначеного замовником місця призначення (п. 5 додатка 1 до цього договору), або до зняття охорони уповноваженим представником замовника (далі –представник замовника) (п. 3 додатка 1 до цього договору). Охорона «коштів»забезпечується силами наряду Служби інкасації Фастівського ВДСО УДСО при ГУМВС України в Київській області, охорони грошових знаків і цінних паперів, що перевозяться Державною службою охорони при МВС України (далі –наряд Служби інкасації). Вид охорони встановлюється міліцейський або комбінований, а кількість склад наряду Служби інкасації визначається за згодою сторін, але не менше ніж два працівники Служби інкасації на маршрут (п. 7 додатку 1 до цього договору) (п. 1 договору). Згідно договору охороною є дії наряду Служби інкасації по недопущенню несанкціонованого доступу до «коштів»замовника сторонніх осіб на період знаходження їх під охороною (п. 2 договору). Вартість послуг за охорону «коштів», що перевозяться за цим договором складається з нарахованих валових витрат та прибутку без обмеження рівня рентабельності. Ціна охорони узгоджується протоколом договірної ціни (додаток № 2 до договору) (п. 1 розд. ІІ договору). Оплата за надані послуги охорони за договором, згідно додатків № 1 та № 2 до договору здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок охорони до 30 числа поточного місяця, на підставі виставленої охороною платіжної вимоги доручення за час вказаний в маршрутному листі (п. 2 розд. ІІ договору). У випадку несвоєчасної (неповної) оплати за здійснення заходів охорони «коштів»нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який нараховується пеня, від суми простроченої плати за кожний день прострочення платежу (п. 1 розд. VII договору). Договір укладено строком на 3 місяці, договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами. Якщо за 15 днів до закінчення строку договору жожна сторона не вимогатиме його припинення, договір вважається продовженим на той же термін і на тих же умовах (п. 1 розд. Х договору).

Згідно протоколу погодження послуг на охорону грошових знаків та ціни паперів, що перевозяться до договору № 84/06 від 13.01.2006 року (додаток № 2 до договору) завіреного сторонами, ціна за здійснення охоронних заходів становить –1700,00 грн. на місяць.

Позивач належно виконав зобов’язання за договором, а саме надав відповідачу охоронні послуги на загальну суму 3400,00 грн., що підтверджується актами виконаних робіт № 000209 від 31 січня 2006 року, № 000428 від 28 лютого 2006 року.

Також в матеріалах справи наявні копії маршрутних листів від 19 січня 2006 року, від 25 січня 2006 року, від 15 лютого 2006 року та копії довідок від 19 січня 2006 року, від 25 січня 2006 року та від 15 лютого 2006 року завірених уповноваженими особами сторін, які свідчать про належне виконання позивачем зобов’язань за договором.

Відповідач зобов’язання за договором виконав неналежно, а саме не сплатив кошти за охоронні послуги в результаті чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 3400,00 грн.

Позивач за прострочення виконання зобов’язання нарахував відповідачу згідно п. 1 розд. VII договору, Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” № 543/965-ВР від 22.11.1996 року та ст. 625 Цивільного кодексу України, пеню за період з 1 березня 2006 року по 31 серпня 2006 року в розмірі 310,22 грн., 3% річних за період з 1 березня 2006 року по 12 листопада 2008 року в розмірі 276,10 грн. та інфляційні за період з 1 березня 2006 року по 12 листопада 2008 року в розмірі 1397,40 грн.

1 червня 2006 року між сторонами укладено угоду про розірвання договору № 84/06 від 13 січня 2006 року з 1 червня 2006 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.

При вирішені спору судом враховано, що відповідно до ст. 193 ГК України суб’єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 903 статті Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов’язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 3400,00 грн. підтверджені належними доказами наявними в матеріалах справи, отже підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” № 543/965-ВР від 22.11.1996 року платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 310,22 грн. підлягають задоволенню.

У відповідності до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, розмір яких складає 1397,40 грн. інфляційні та 276,10 грн. 3% річних, отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо усних заперечень позивача стосовно того, що господарський суд не має права розглядати даний господарський спір та виносити рішення у справі, оскільки відповідно Державного підприємства «Триліський спиртовий завод»ухвалою від 2 листопада 2005 року Господарського суду Київської області порушено провадження у справі про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», мораторій на задоволення вимог кредиторів це - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Як зазначалось вище ухвалою від 2 листопада 2005 року Господарського суду Київської області порушено провадження у справі про банкрутство відповідно Державного підприємства «Триліський спиртовий завод»та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Господарські відносини, зобов’язання між сторонами в даному спорі виникли в 2006 році та заборгованість відповідача виникла перед позивачем виникла в 2006 році як наслідок господарських зобов’язань перед позивачем які виникли в 2006 році за договором № 84/06 про охорону Фастівським ВДСО Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області, грошових знаків і цінних паперів, що перевозяться уповноваженою на те особою: Державним підприємством «Триліський спиртовий завод» укладений від 13 січня 2006 року.

Отже мораторій не застосовується до заборгованості відповідача перед позивачем за договором № 84/06 про охорону Фастівським ВДСО Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області, грошових знаків і цінних паперів, що перевозяться уповноваженою на те особою: Державним підприємством «Триліський спиртовий завод»укладений від 13 січня 2006 року, а рішення у даній справі лише підтверджує факт існування зазначеної заборгованості.

Таким чином позов підлягає задоволенню повністю.

Судові витрати відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Триліський спиртовий завод»(08554, Київська область, Фастівський район, с. Триліси, код 32728213) на користь Управління Державної служби охорони ГУ МВС України в Київській області (01033, м. Київ, вул. Гайдара, 8, код 08596914) –3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп. основного боргу, 310 (триста десять) грн. 00 коп. пені, 1397 (одна тисяча триста дев’яносто сім) грн. 40 коп. інфляційних, 276 (двісті сімдесят шість) грн. 10 коп. 3% річних та судові витрати: 102 (сто дві) грн. 00 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя                                          Карпечкін Т.П.

Рішення підписано 19.11.2008 року