ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

08
серпня 2008 р.

№
6/132/08

Вищий  господарський суд України у складі колегії
суддів:

головуючого

Губенко
Н.М.

суддів

Барицької
Т.Л. Подоляк
О.А.

перевіривши
касаційну скаргу

Приватного
підприємця ОСОБА_1

на
рішення від
та на постанову від

господарського
суду Запорізької області 07.04.2008 Запорізького апеляційного господарського
суду 23.05.2008

у
справі

№
6/132/08

за
позовом

Приватного
підприємця ОСОБА_1

до

Закритого
акціонерного товариства "Іскож-2000"

про

стягнення
заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Запорізької області від 07.04.2008 у справі № 6/132/08,
залишеного без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду
від 23.05.2008, позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь
позивача основний борг в сумі 13 134,74 грн., держмито в сумі 131,37 грн. та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 41,56
грн.; провадження у справі в частині стягнення сплати за довідку статуправління
в сумі 7,93 грн. припинено; в решті позову відмовлено.

Не
погоджуючись з рішеннями судів попередніх судових інстанцій, позивач звернувся
до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувані рішення та постанову в частині відмови у задоволенні
позову про стягнення інфляційних втрат у сумі 8 552,61 грн. та 3% річних у сумі
2 954,09 грн.

Вищий
господарський суд України, розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного
підприємця ОСОБА_1, прийшов до висновку, що вони не можуть бути прийняті до
розгляду та підлягають поверненню скаржникові з огляду на наступне.

Статтею
45 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України)
встановлено, що позовні заяви, заяви про вжиття запобіжних заходів і заяви про
оскарження рішень, ухвал, постанов господарського суду оплачуються державним
митом, крім випадків, встановлених законодавством.

Відповідно
до ч. 1 ст. 46 ГПК України державне мито сплачується чи стягується в доход
державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством
України.

Колегією
суддів встановлено, що до касаційної скарги не додано документів, що
підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку і розмірі, що є
порушенням вимог ч. 4 ст. 111 ГПК України.

Згідно
із підпунктами "а" та "г" п. 2 ст. 3 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про державне мито" в останній редакції від 01.01.2008
із заяв майнового характеру державне мито сплачується у розмірі 1 відсотка ціни
позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше
1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; державне мито із касаційних
скарг на рішення та постанови сплачується у розмірі 50 відсотків ставки, що
підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а
із спорів майнового характеру -50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з
оспорюваної суми.

50
відсотків ставки за позовними вимогами майнового характеру становить 57,53 грн.
Відповідно до квитанції № 67/86 від 21.06.2008, доданої до касаційної скарги,
скаржник перерахував 30,17 грн.

Таким
чином, Приватним підприємцем ОСОБА_1державне мито сплачено не у встановленому розмірі,
що є підставою відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України для
неприйняття касаційної скарги до розгляду та поверненню скаржникові.

Керуючись
ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Не
приймати до розгляду та повернути Приватному підприємцю ОСОБА_1касаційну скаргу
з доданими до неї матеріалами на рішення господарського суду Запорізької
області від 07.04.2008 та на постанову Запорізького апеляційного господарського
суду від 23.05.2008 у справі № 6/132/08.

Головуючий
суддя
Н.М. ГУБЕНКО

Судді
Т.Л. БАРИЦЬКА

О.А. ПОДОЛЯК