ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2008 р.

№ 26/92-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. –головуючого,

Костенко Т.Ф.,

Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

відкритого акціонерного товариства "Агротехсервіс-Синельникове", с. Георгіївка

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.08.2008р.

у справі

господарського суду Дніпропетровської області

за позовом

відкритого акціонерного товариства "Агротехсервіс-Синельникове", с. Георгіївка

до

Васильківської районної державної адміністрації, смт. Васильківка, Дніпропетровська область

про

зобов’язання вчинити певні дії, визнати укладеним договір оренди

за участю представників сторін:

позивача: не з’явився,

відповідача: не з’явився,

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство "Агротехсервіс-Синельникове" звернулось до господарського суду з уточненою позовною заявою про зобов’язання Васильківську районну державну адміністрацію укласти з ним договір оренди земельної ділянки площею 25 га із земель водного фонду на території Письменської сільської ради строком на 10 років для рибогосподарських потреб та визнання укладеним зазначеного договору оренди земель водного фонду на умовах проекту договору від 03.03.2008 р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.06.2008р., залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.08.2008р., по справі № 26/92-08 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою та рішенням, ВАТ "Агротехсервіс-Синельникове" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, та винести нове рішення про задоволення позову, мотивуючи скаргу тим, що судами неправильно застосовані норми матеріального права.

Сторони не реалізували своє процесуальне право на участь у засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити частково, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом попередніх інстанцій, рішенням Васильківської районної ради Дніпропетровської області від 25.05.2001р. №364-16/ХХІІІ позивачу надано в тимчасове користування земельну ділянку із земель водного фонду площею 25 га на території Письменської селищної ради для рибогосподарських потреб на 10 років, на виконання якого надано дозвіл від 21.06.2001р. на складання проекту відведення земельної ділянки.

Проект відведення земельної ділянки позивачем складено та підписано акт встановлення меж земельної ділянки в натурі лише 28.01.2002р. - після прийняття 25.10.2001р. нової редакції Земельного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2002р.

Вирішуючи спір, господарський суд 1-ї та 2-ї інстанцій виходили з того, що згідно пункту 1 Перехідних положень нового Земельного кодексу України рішення про надання у користування земельних ділянок, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення в дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу.

Враховуючи, що рішення Васильківської районної ради Дніпропетровської області від 25.05.2001р. №364-16/ХХІІІ на момент введення в дію нового Земельного кодексу України не виконано суди дійшли висновку щодо застосування до спірних правовідносин правила Земельного кодексу України від 01.01.2002р., а саме ч.6 ст. 123, відповідно до якої проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Оскільки, як стверджує господарський суд апеляційної інстанції, позивачем докази на підтвердження подачі до державної адміністрації пакету погоджених відповідними органами документів не надані, то і підстави для задоволення позову відсутні.

Однак з такою позицією суду попередніх інстанцій колегія не погоджується з підстав неправильного трактування судом норм матеріального права, зокрема ч.6 ст. 123 Земельного кодексу України (в редакції 25.10.2001 р.), за змістом та суттю якої перелік дій та документів, що міститься в зазначеній статті, передує прийняттю рішення уповноваженим на те органом виконавчої влади чи місцевого самоврядування про надання земельної ділянки в оренду.

Натомість рішенням Васильківської районної ради Дніпропетровської області від 25.05.2001р. №364-16/ХХІІІ позивачу вже надано в користування земельну ділянку.

Це рішення на момент розгляду даної справи є чинним та відповідно до приписів пункту 1 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції 25.10.2001 р.) підлягає виконанню, що судами попередніх інстанцій залишено поза увагою та оцінкою.

Також висновки апеляційного господарського суду щодо не прийняття посилання позивача на неодноразові звернення до відповідача з пропозицією та проханням укласти договір оренди земельної ділянки водного фонду (листи разом з проектами договору оренди: вих. № 8 від 03.03.06 р; вих. № 16 від 15.01.07 р.), з підстав не надання позивачем доказів про надходження цих пропозицій на адресу відповідача, колегія вважає помилковими, оскільки обов’язок доведення факту неотримання (ненадходження) відповідачем зазначених листів в силу вимог ст. 33 ГПК України покладається на останнього.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що господарським судом попередніх інстанцій при вирішенні даного спору були неправильно застосовані норми матеріального права, що поряд з порушенням вимог ст. 43 ГПК України щодо оцінки доказів на підставі всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності є підставою для скасування постановлених судових рішень та направлення справи до місцевого господарського суду на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.08.2008р. та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.06.2008р. у справі № 26/92-08 скасувати.

Справу направити до господарського суду Дніпропетровської області на новий розгляд.

Головуючий суддя          : В.С. Божок

Судді: Т.Ф. Костенко

Г.П. Коробенко