СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10/369-08
за позовом  Відкритого акціонерного товариства „Київське
автотранспортне підприємство 2240”
до Фізичної особи -підприємця
стягнення 3631,61 грн.
Суддя  Тищенко О.В.
від позивача: Пузир А.А.
(довіреність від 12.05.2008р.)
від відповідача: ОСОБА_1
справи:
До господарського суду Київської області
надійшла  позовна  заява Відкритого акціонерного товариства
„Київське автотранспортне підприємство 2240” до Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1  про  стягнення 3631,61 грн.
В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових
зобов'язань  за Договором № 219 від
10.01.07р. на транспортно-експедиційне обслуговування при перевезеннях вантажів
в міжнародному та міжміському сполученні, у
зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за
послуги перевезення  в розмірі  2634,50 грн.
Крім того, на підставі п. п. 5.9,
6.2 договору, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 997,11грн.  неустойки.
Ухвалою господарського суду
Київської області від 22.09.2008р. порушено провадження в справі та призначено
до розгляду на 21.10.2008р.
10.10.2008р. через загальний відділ
господарського суду Київської області позивач подав Заяву про уточнення
позовних вимог, якою просив суд стягнути з Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1
на користь Відкритого акціонерного товариства „Київське автотранспортне
підприємство - 2240” 2634,50  боргу та
Представник позивача в судовому
засіданні 21.10.2008р. позовні вимоги підтримав, оскільки вважає їх
обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у
Відповідач в судовому засіданні
подав заяву, якою визнав позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства
„Київське автотранспортне підприємство 2240” в повному обсязі.
Оцінюючи наявні в матеріалах справи
та досліджені в судових засіданнях докази, господарський суд вважає позовні
вимоги позивача такими, що підлягають
задоволенню. При цьому господарський суд виходить з наступного.
10 січня 2007 року ВАТ
"Київське автотранспортне підприємство 2240" (перевізник) та фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (експедитор) уклали Договір № 219 на
транспортно-експедиційне обслуговування при перевезеннях вантажів в
міжнародному та міжміському сполученні (надалі - договір).
Як вбачається з п.1 договору,
договір регулює взаємовідносини між експедитором та перевізником при здійсненні
міжміських та міжнародних перевезень вантажним автомобільним транспортом та
розрахунках за ці перевезення.
Як вбачається з п. 4.6 договору, до
обов'язків позивача відноситься доставка вантажу в узгоджені з експедитором
строки. В свою чергу, згідно п.3.12 договору, експедитор здійснює своєчасну
оплату перевізникові за надані послуги перевезення вантажу відповідно до п.6
Відповідно до п.6.2 договору,
розрахунки між експедитором та перевізником здійснюються згідно з діючим
законодавством та нормативно -правовими актами України в строк 21
календарний  день з моменту отримання
документів оригіналів рахунку, товаро -транспортних накладних та податкових
накладних. Підтвердженням надання послуг по перевезенню вантажу є підписаний
Акт виконаних робіт.(п.6.3 договору)
На виконання п. 3 договору,
12.01.2007р. відповідачем було направлена
позивачу договір-заявка № 2/б/н від 12.01.2007 р. на перевезення вантажу
із Германії до України на загальну суму 16 625 грн.
Суд встановив, що Позивач - ВАТ
"Київське автотранспортне підприємство 2240" свої зобов'язання згідно
договору № 219 на транспортно-експедиційне обслуговування при перевезеннях
вантажів в міжнародному та міжміському сполученні  та поданої відповідачем договору-заявки
виконав належним чином, здійснив перевезення обумовленого вантажу за вказаною в
заявці адресою та  виконав всі оговорені
договором умови, що підтверджується Актом приймання виконаних послуг по
перевезенню вантажу від 26.01.2007р., рахунком №114 від 26.01.07р., та не
заперечується відповідачем.
Відповідач, в свою чергу, свої
зобов'язання за договором виконав неналежним чином,  частково сплатив за послуги перевезення в
розмірі 14 190,50грн.
Отже, заборгованість відповідача
згідно Договору № 219 від 10.01.07р. на транспортно-експедиційне обслуговування
при перевезеннях вантажів в міжнародному та міжміському сполученні становить 2634,50
Відповідно до статті 509 ЦК
України  зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має
право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є зокрема  договори та інші правочини.
Відповідно до статті 509 ЦК
України  зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має
право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Як вбачається з ст. 908 ЦК
України,  перевезення вантажу,
пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови
перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються
Умови перевезення вантажу,
пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін
щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Відповідно до ст. 909 ЦК України
за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується
доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної
накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними
кодексами (статутами).
Згідно зі статтею 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання
та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,
передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у
тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.
Згідно статті 530 ЦК України  якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом положень частини першої
та частини сьомої статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог,
що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від
виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за
іншим договором не було виконано належним чином.
Згідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України передбачено,
що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Станом на 21.10.08р. борг
відповідача згідно спірного договору повністю не сплачений та становить 2634,50
За таких обставин, суд вважає
позовні вимоги про стягнення з відповідача                    2634,50  боргу обґрунтованими, документально підтвердженим,
а отже, такими, що  підлягають
Щодо стягнення з відповідача
997,11грн. неустойки (пені) суд зазначає наступне.
Як вбачається із п. 3 статті 611
ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки,
встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Статтею  547 ЦК України
передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно п. 5.9 договору, у
випадку затримки оплати за надані
послуги автоперевезення,
експедитор сплачує перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ за кожний день прострочки від суми простроченого платежу.
Як вбачається із ст.ст. 1, 3
Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань” № 543/965-ВР від 22.11.1996р. платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений ст. 1
цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.
Таким чином, Закон України “Про
відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” обмежує
нарахування пені подвійною обліковою ставкою Національного банку України.
Відповідно ч. 6 ст. 232 ГК
України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.
Отже, у зв'язку із несвоєчасним
виконанням відповідачем зобов'язань за спірним договором, позивачем правомірно
нараховано до стягнення з відповідача
997,11 грн. пені (борг* подвійна облікова ставка НБУ /100/365 *кількість
Суд звертає увагу на те, що в
судовому засіданні письмовою заявою від 21.10.2008р.  відповідач  визнав позовні вимоги Відкритого акціонерного
товариства „Київське автотранспортне підприємство 2240” про стягнення з
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1
3631,61 грн. в повному обсязі.
Відповідно до статті 78 ГПК
України визнання позову відповідачем викладається  в адресованих господарському суду письмових
заявах, що долучаються до справи.
У разі визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних
законом інтересів інших осіб.
Таким чином, стягненню з
відповідача підлягає 2634,50  боргу та
Судові витрати відповідно до ст. 49
ГПК України покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК
України, суд
Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь
Відкритого акціонерного товариства „Київське автотранспортне підприємство -
мита та  118 грн. витрат за
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.
Дане рішення господарського суду
Київської області  набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і
підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.
Суддя