ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

11
листопада 2008 р.

№
60/14б-02/13-08

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Ткаченко
Н.Г. (головуючий),

Катеринчук
Л.Й. (доповідач), Заріцької А.О.

розглянувши
касаційну скаргу

закритого
акціонерного товариства «Росава»

на
ухвалу

господарського
суду Київської області від 23-25.06.2004

у
справі  господарського суду

№ 60/14б-02/13-08
Київської області

за
заявою

товариства
з обмеженою відповідальністю «Біосинтез»

про
визнання банкрутом

відкритого
акціонерного товариства «Росава»

керуючий
санацією

Луговой
О.В.

В с т а н о в и В :

до
Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на ухвалу
господарського суду Київської області від 23-25.06.2004 у справі №
60/14б-02/13-08 звернулось закрите акціонерне товариство «Росава».

Відповідно
до частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України, провадження
у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з
врахуванням вимог  Закону України «Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», норми
якого, як спеціальні норми права, превалюють у застосуванні над загальними
нормами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно
до пункту 1 статті 1 Закону, кредитором є юридична або фізична особа, яка має у
встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань
до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам
боржника. Сторонами у справі про банкрутство є кредитори (представник комітету
кредиторів), боржник (банкрут).

Згідно
зі статтею 107 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі
мають право подати касаційну скаргу, а прокурор касаційне подання на рішення
місцевого господарського суду, що набрало законної сили, та постанову
апеляційного суду. Касаційну скаргу мають право подати також особи, яких не
було залучено до участі у справі, якщо суд прийняв рішення чи постанову, що
стосується їх прав і обов'язків.

Як
вбачається з матеріалів справи, оскаржуваною ухвалою суду затверджено план
санації відкритого акціонерного товариства «Росава». Ухвала суду першої
інстанції від 23-25.06.2004 в апеляційному та касаційному порядку сторонами не
оскаржувалась.

Матеріалами
справи не підтверджується звернення ЗАТ «Росава»з заявою про визнання їх
грошових вимог до боржника як конкурсних та включення їх до реєстру вимог
кредиторів.

З
матеріалів справи слідує, що 29.03.2007року ЗАТ "Росава" звертався до
суду та боржника у зазначеній справі як кредитор з поточними грошовими вимогами
про визнання та включення його вимог до реєстру вимог кредиторів боржника (т.11 а.с.24-37), отже станом на
березень 2007року скаржнику ЗАТ "Росава" було відомо про здійснення
провадження у справі про банкрутство.

Суд
не доповнив реєстр грошових вимог боржника, оскільки чинним законодавством не
передбачено таке доповнення реєстру поточними вимогами на стадії санації. Така
можливість існує на стадії ліквідаційної процедури, а в процедурі санації
поточні грошові вимоги кредиторів задовольняються в звичайному режимі боржником
шляхом добровільного виконання , виконання судових рішень боржником або можуть
бути підставою нового порушення провадження у справі про банкрутство .

Відтак,
скаржник не набув правового статусу учасника провадження у справі про
банкрутство №60/14Б-02/13-08 та не навів доводів в обґрунтування того, яким
чином оскаржуваний судовий акт порушує права закритого акціонерного товариства
«Росава».

Відповідно
до статті 110 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга
(подання) може бути подана (внесена) протягом одного місяця з дня набрання
рішенням місцевого господарського суду або постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Статтею
53 цього ж кодексу передбачено, що господарський суд може відновити пропущений
процесуальний строк за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи, якщо
визнає причину пропуску строку поважною.

Скаржник
просить відновити пропущений строк для подання касаційної скарги, аргументуючи
його пропуск тим, що про винесення оскаржуваної ухвали він дізнався лише після
отримання у вересні 2008 від ВАТ «Росава»плану санації та процесуальних
документів, не надаючи жодних доказів в обґрунтування зазначеного клопотання.

Представник
скаржника звертався до суду з заявами у справі про банкрутство у березні
2007року (том 11, а.с. 24-37), брав участь у судовому засіданні 14.05.2008, що
підтверджується копією довіреності, протоколом судового засідання, ухвалою суду
від 14.05.2008 (т.11 а.с.4, 10, 11-16).

Отже,
в клопотанні про відновлення пропущеного процесуального строку скаржником не
наведено наявності обставин, які могли вплинути на несвоєчасне, майже чотири
роки, звернення з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України на
ухвалу господарського суду Київської області від 23-25.06.2004.

Відтак,
колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що клопотання ЗАТ
«Росава»не містить будь-яких поважних причин для відновлення строку для подання
касаційної скарги. Тому його слід відхилити, а касаційну скаргу повернути без
розгляду.

На
підставі викладеного та керуючись ст. 53, 86, п. 5 ст. 111-3, 111-13
Господарського процесуального кодексу України,
Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

Відхилити
клопотання закритого акціонерного товариства «Росава» про поновлення
пропущеного строку, встановленого для подання касаційної скарги на ухвалу
господарського суду Київської області від 23-25.06.2004 по справі №60/14б-02/13-08.

Касаційну
скаргу закритого акціонерного товариства «Росава»на ухвалу господарського суду
Київської області від 23-25.06.2004 по справі №60/14б-02/13-08 повернути
скаржнику.

Головуючий
Н. Ткаченко

Судді                                                                                               Л.
Катеринчук

А.
Заріцька