ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.12.08 р.                     Справа № 29/277

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Джарти В.В.

При секретарі Перекрестній О.О.

за участю:

Представників сторін:

Від позивача: Дояр О.В., довіреність № 03-21 від 24.12.2007 р.

Від відповідача: не з’явився

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом Комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” в особі Донецького регіонального виробничого управління м. Донецьк

До відповідача: Автогосподарства при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області м. Макіївка

Предмет спору: стягнення 3364,98 грн., у тому числі: 2967,00 грн. – сума основного боргу, 280,03 грн. – пеня, 83,08 грн. – інфляційні нарахування, 34,87 грн. – 3% річних.

СУТЬ СПРАВИ:

Комунальне підприємство „Компанія „Вода Донбасу” в особі Донецького регіонального виробничого управління м. Донецьк (далі-Підприємство) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Автогосподарства при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області м. Макіївка (далі - Споживач) про стягнення 3364,98 грн., у тому числі: 2967,00 грн. – сума основного боргу, 280,03 грн. – пеня, 83,08 грн. – інфляційні нарахування, 34,87 грн. – 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір № 25 від 20.12.2007 р. на надання послуг по централізованому питному водопостачанню, акт № 12 від 27.06.2008 р., вимогу-доручення № 001/497 від 27.06.2008 р., розрахунки суми боргу, індексу інфляції, 3% річних та пені.

В подальшому представник позивача, відповідно до ст. 22 ГПК України, надав заяву про зменшення розміру позовних вимог від 09.12.2008 р., які складаються із суми пені в розмірі 280,03 грн., 3% річних в сумі 34,87 грн. та інфляційних нарахувань в розмірі 83,08 грн., у зв’язку із оплатою суми боргу 01.12.2008 р. в розмірі 2967,00 грн.

Представник відповідача вимоги Ухвали господарського суду Донецької області від 27.11.08 не виконав, в судове засідання не з’явився, не зважаючи на належне повідомлення судом про час, та місце судового засідання, у в’язку з чим справу розглянуто за наявними в ній матеріалами відповідно до вимог ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, встановив:

Суд розглядає остаточні вимоги позивача.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача суд встановив:

Між позивачем та відповідачем укладено договір № 25 від 20.12.2007 р. на надання послуг по централізованому питному водопостачанню, строком дії до 31.12.2008 р. Договір укладено без протоколу розбіжностей та додаткових угод. З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що на момент виникнення боргу, сторони перебували у договірних відносинах.

Відповідно до п. 1.1 Договору позивач зобов’язується надавати послуги по централізованому питному водопостачанню в об’ємах згідно помісячного графіку, в межах наявного у Споживача дозволу на спеціальне водокористування та технічних можливостей Підприємства, а Споживач зобов’язується своєчасно оплачувати послуги по встановленим тарифам в строки та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 4.6 Договору Споживач зобов’язаний мати прилад обліку води для розрахунку з Підприємством за надану воду. Придбання та установка приладів обліку здійснюється Споживачем за свій рахунок. Вузол обліку повинен розташовуватися на мережі Споживача, як правило, на границі балансової приналежності мереж Підприємства та Споживача. Проектування, монтаж та експлуатація вузлів обліку виконується у відповідності з вимогами ДБН по технічним умовам. Підприємства. Приймання в експлуатацію вузла обліку та його реєстрація здійснюється при участі представника Підприємства.

У випадку неможливості обліку води по водолічильнику по причинам, які не залежать від Споживача (зняття водолічильника представником Підприємства, запотівання скла, корозія циферблату, припинення нормальної роботи водолічильника із-за несправностей, які виникли в його механізмі та тому подібне), кількість використаної води визначається по середньодобовій витраті за попередні два розрахункових місяця. У випадку тривалості роботи приладу обліку менше 2-х місяців кількість води визначається за період роботи водолічильника не менше 10 днів. (п. 4.7 договору).

При відсутності або несправності приладів обліку по вині Споживача, в тому числі несвоєчасного введення його в експлуатацію (з викликом представника Підприємства та складання акту), порушення цілосності пломб, втручання в його роботу, а також у випадку закінчення строку дії повірки приладу обліку – розрахунок витрат води визначається по пропускній здатності труби в точці підключення при швидкості руху води в ній 2 м/сек. та дії її повним перетином протягом 24 годин на добу (п. 4.8 договору).

Пункт 4.12 Договору передбачає, що кількість наданої води оформлюється двостороннім актом з вказанням місяця, в якому здійснена поставка води, номеру договору, показників приладів обліку або розрахунків згідно п. 4.7 або 4.8 договору. Для складання акту, відповідач направляє не пізніше 30, 31 числа поточного місяця свого представника з довіреністю, підписаною уповноваженою особою на право підпису акта по адресу позивача. При неявці представника Споживача до вказаного числа або необґрунтованої відмови ним від підпису акту, Підприємство складає односторонній акт, один екземпляр якого в 3-х денний термін направляється Споживачу, який являється підставою для оплати.

Згідно п. 5.1 Договору відповідач оплачує позивачу послуги водопостачання по тарифам, які встановлені у відповідності з діючим законодавством та не підлягають узгодженню сторонами. Тарифи на момент укладання договору складають: за 1 куб.м. води питної 2,1 грн. (без ПДВ).

Відповідно до п. 5.4 Договору Споживач згідно заявленого об’єму води на поточний місяць, самостійно здійснює платежі по діючим тарифам в наступні строки:

-          до початку поточного місяця в розмірі 1/3 заявленого місячного об’єму за першу декаду;

-          до 10 числа поточного місяця в розмірі 1/3 заявленого місячного об’єму за другу декаду;

-          до 20 числа поточного місяця в розмірі 1/3 заявленого місячного об’єму за третю декаду.

Остаточний розрахунок за поставлену кількість води за минулий місяць відповідач самостійно здійснює оплату позивачу на підставі підписаного акту в отриманні води, платіжним дорученням з урахуванням поточних проплат в строк до 1-го числа місяця, наступного за звітним. (п.5.6 договору).

При оформленні платіжного доручення в графі „призначення платежу” Споживач зобов’язаний вказати період, за який здійснюється оплата, номер, дату рахунка з посиланням на договір. У випадку відсутності в платіжному дорученні цих даних, перерахована Споживачем оплата зараховується Підприємством за любий період виникнення заборгованості за його розсудом (п. 5.7 договору).

Відповідачу була виставлена платіжна вимога-доручення № 001/497 від 27.06.2008 р. на суму 4200,00 грн.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок та зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Однак взяті на себе за договором зобов’язання відповідач виконав частково, у зв’язку з чим, перед позивачем склалася заборгованість за червень 2008 р. в сумі 2967,00 грн., що підтверджено матеріалами справи.

Заявою від 09.12.2008 р. № 2490 позивач зменшив суму позову, у зв’язку із оплатою суми боргу 01.12.2008 р. в розмірі 2967,00 грн., що підтверджується листом відповідача від 05.12.2008 р., та просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 280,03 грн., 3% річних в сумі 34,87 грн. та інфляційні нарахування в розмірі 83,08 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України суд не приймає зменшення розміру позовних вимог, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Враховуючи, що, з одного боку, зменшення розміру позовних вимог є правом позивача, а, з іншого боку, - таке зменшення зумовлено фактичною сплатою заборгованості з боку відповідача, а отже – не суперечить законодавству і не пов’язано із порушенням чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів, суд приймає заяву про зменшення позовних вимог та розглядає справу відносно вимог щодо стягнення пені в розмірі 280,03 грн., 3% річних в сумі 34,87 грн. та інфляційні нарахування в розмірі 83,08 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний уплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7.4 договору № 25 від 20.12.2007 р. відповідач, за прострочку виконання грошового зобов’язання повинен оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Позивач просить стягнути з відповідача за період з 01.07.2008 р. по 20.11.2008 р. 34,87 грн. 3% річних.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд вважає його арифметично невірним, оскільки позивач невірно розрахував відповідно до чинного порядку суму 3% річних.

Таким чином, з урахуванням умов договору та розрахунку, з відповідача підлягає стягненню 3% річних в сумі 34,78 грн.

В залишковій частині 3% річних в сумі 0,09 грн. стягненню не підлягає у зв’язку з безпідставністю нарахування.

Позивачем на суму заборгованості нараховані інфляційні в розмірі 83,08 грн. з липня 2008 р. по жовтень 2008 р.

Перевіривши наданий розрахунок, суд вважає його арифметично невірним, оскільки позивач неправильно розрахував відповідно до чинного порядку суму інфляційних нарахувань.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні інфляційної складової на суму 17,74 грн., як безпідставно заявлені та задовольняє на суму 65,34 грн.

Відповідно до ст.ст. 216 – 218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 7.3 договору у випадку несвоєчасної оплати послуг водопостачання Споживач зобов”язаний опалтити Підприємству пеню за кожний день прострочки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на дату виникнення боргу, за який оплачується пеня.

Позивач у позові просить стягнути з відповідача 280,03 грн. пені за період з 01.07.2008 р. по 20.11.2008 р.

Перевіривши розрахунок пені, суд вважає його арифметично невірним, оскільки позивач невірно розрахував відповідно до чинного порядку суму пені.

Таким чином, з урахуванням умов договору та розрахунку, з відповідача підлягає стягненню сума пені в розмірі 278,22 грн.

В залишковій частині пеня в розмірі 1,81 грн. стягненню не підлягає у зв’язку з безпідставністю нарахування.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню частково.

В судовому засіданні оголошено рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України.

Згідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі ст.ст. 526, 527, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 216 – 218 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 32, 33, 34, 38, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” в особі Донецького регіонального виробничого управління м. Донецьк до Автогосподарства при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області м. Макіївка про стягнення 397,98 грн., у тому числі: 280,03 грн. – пеня, 83,08 грн. – інфляційні нарахування, 34,87 грн. – 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Автогосподарства при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (86114, м. Макіївка, вул. Геологічна, 3, р/р 0007 в Управлінні держказначейства Донецької області, МФО 834016, ) на користь Комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” в особі Донецького регіонального виробничого управління (83048, м. Донецьк, пр. Визволення Донбасу, 8а, п/р 29 в філії Донецького обласного управління ВАТ „Державний ощадний банк України”, МФО 335106, ) 34,78 – 3% річних, 65,34 грн. – індексу інфляції, 278,22 грн. – пені, 101,40 грн. – державного мита, 117,31 грн. – плати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У стягненні 3% річних в розмірі 0,09 грн., інфляційних нарахувань в розмірі 17,74 грн. та пені у розмірі 1,81 грн. відмовити як безпідставно заявленим.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту його прийняття.

Суддя