ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

"31" жовтня 2008 р.
Справа №     А20/293-08

Суддя господарського суду Київської
області Бабкіна В.М., розглянувши справу

за позовом

Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1

до

Державної податкової інспекції у
м. Славутичі Київської області

про

скасування податкового
повідомлення-рішення

секретар
судового засідання: Павленко О.Є.

за
участю представників:

від позивача

ОСОБА_2, довір. від 09.10.2008 р.

від відповідача

Артющенко О.О., довір. від
04.10.2007 р. № 23

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС
України в судовому засіданні 31.10.2008 р. об 11 год. 20 хв. проголошено вступну
та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі
відкладено на 05.11.2008 р., про що повідомлено сторін після проголошення
вступної та резолютивної частини постанови.

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області надійшов адміністративний позов Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1
(далі за текстом - позивач) до Державної податкової інспекції у м. Славутичі
Київської області (далі - відповідач) про скасування податкового
повідомлення-рішення від 27.06.2008 р. № /0, яким позивачеві
нараховано 25322,38 грн. податку з доходу від підприємницької діяльності у
зв'язку з перевищенням у І кварталі 2007 року 500-тисячного обсягу виручки
підприємця, який перебуває на спрощеній системі оподаткування.

В обгрунтування позовних вимог
підприємець зазначає про те, що згідно ст. 2 Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування обліку і звітності суб'єктів малого
підприємництва»доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, яка
оподатковується єдиним податком, не включаються до складу сукупного
оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб,
які перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є
остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань як
самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових
відносинах.

На думку позивача, зазначена норма
поширюється на платника єдиного податку незалежно від отриманого об'єму виручки
від реалізації, оскільки у відповідності зі статтею 2 Указу такий суб'єкт
сплачує фіксований розмір ставки податку. Тобто виручка понад 500 тис. грн.,
отримана в період перебування підприємця на єдиному податку, прибутковим
податком (податком з доходів) не обкладається.

У запереченнях на адміністративний
позов, наданих відповідачем, ДПІ у м. Славутичі просить залишити позовні вимоги
без задоволення, оскільки фізична особа - платник єдиного податку сплачує
єдиний податок у фіксованому розмірі і розмір єдиного податку не залежить від
результатів підприємницької діяльності, тобто від розміру чистого доходу при
умові, що обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) не
перевищує 500 тис. грн. на календарний рік.

У разі порушення вимог,
встановлених статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему
оподаткування обліку і звітності суб'єктів малого підприємництва», зокрема,
якщо у звітному періоді (кварталі, році) обсяг виручки платника єдиного податку
від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) перевищив 500 тис.грн., то
такий підприємець, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу), повинен
перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності. При цьому
платник єдиного податку повинен подати до податкового органу податкову
декларацію за наслідками звітного періоду, наступного за тим, в якому виникло
перевищення обсягу виручки, та сплатити відповідну суму податку в порядку,
встановленому Декретом Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з
громадян»від 26 грудня 1992 р. №13-92, який діє в частині оподаткування доходів
фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю.

В судових засіданнях 10.10.2008 р.,
24.10.2008 р. та 31.10.2008 р. представник позивача підтримав позовні вимоги,
представник відповідача проти позову заперечував.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників сторін, суд

встановив:

З 09 червня 2008 року по 17 червня
2008 року головним державним податковим ревізором - інспектором відділу
оподаткування фізичних осіб ДПІ у м. Славутичі Київської області було проведено
планову виїзну перевірку фінансово - господарської діяльності з питань
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податків,
зборів (обов'язкових платежів) суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою
- підприємцем ОСОБА_1 за період з 05.02.2007 р. до 31.03.2008 р., за
результатами якої складений акт № 719/17-0/ від 19.06.2008 р.

Як зазначено в акті перевірки, у
першому кварталі 2007 р. підприємцем було перевищено 500-тисячний обсяг виручки
на 150058,59 грн., у зв'язку з чим ним було втрачено право перебувати на
спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. Крім того, вказану суму
перевищення не було включено до загального оподатковуваного доходу в порушення
вимог частини з) п. 1.3 ст.1  Закону
України «Про податок з доходів фізичних осіб», ст. 13 розділу IV Декрету
Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», ст. 13   розділу IV Інструкції про оподаткування
доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю.

На підставі зазначеного акта
перевірки ДПІ у м. Славутичі 27.06.2008 р. було прийняте податкове повідомлення
- рішення № /0, згідно якого фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1
визначено податкове зобов'язання у вигляді податку на доходи від
підприємницької діяльності на суму 25322,38 грн., у тому числі за основним
платежем - 16881,59 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 8440,79 грн.,
скасування якого і є предметом даного адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи,
у І кварталі 2007 року позивач здійснював підприємницьку діяльність за
спрощеною системою оподаткування, а з II кварталу 2007 р. ФОП ОСОБА_1 здійснив
перехід на загальну систему оподаткування. При цьому декларацію про доходи за І
квартал 2007 р. підприємцем подано не було.

Відповідно до ст. 11 Закону України
«Про державну підтримку малого підприємництва»застосування суб'єктами малого
підприємництва спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності
здійснюється в порядку встановленому законодавством України.

Такий порядок визначає Указ
Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва». Так, згідно з приписами частини першої ст. 1
Указу спрощена система оподаткування запроваджується для фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Тобто річний обсяг виручки
підприємця (500 тис.грн.) є критерієм визначення можливості фізичної особи -
СПД перебувати на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності.

Водночас відповідно до частини
третьої ст. 11 Закону України «Про державну під гримку малого
підприємництва»спрощена система оподаткування, бухгалтерського обліку та
звітності може застосовуватися поряд з діючою загальною системою оподаткування,
бухгалтерського обліку та звітності, передбаченою законодавством, на вибір
суб'єкта малого підприємництва. Аналогічні положення містяться в статті 4
зазначеного Указу.

Відповідно до Прикінцевих положень
Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»(п.22.10 ст.22 Закону), до
набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності, діє розділ IV Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з громадян», який застосовується з урахуванням
положень пункту 9.12 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних
осіб».

Відповідно до пп. 9.12.1 п. 9.12
ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»оподаткування
доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг,
виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної
особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за
правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням
норм цього пункту.

Відтак положення цього пункту,
зокрема, пп. 9.12.2 Закону передбачають, що якщо фізична особа - субєкт
підприємницької діяльності, або фізична особа, яка сплачує ринковий збір,
отримує інші доходи, ніж визначені у пп. 9.12.1 п. 9.12 ст. 9 даного Закону, то
такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом
для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності.

Тобто за змістом наведених норм,
якщо підприємець від здійснення підприємницької діяльності отримав інші доходи,
ніж доходи, які можуть обкладатися єдиним податком згідно з правилами,
встановленими спеціальним законодавством з питань спрощеної системи
оподаткування, такий підприємець повинен сплатити з цих доходів (тобто із суми
перевищення понад 500 тис. грн.) податок з доходів фізичних осіб -суб'єктів підприємницької
діяльності.

Відповідно до пп. 4.2.8 п. 4.2 ст.
4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»до складу загального
місячного оподатковуваного доходу, який входить до складу річного
оподатковуваного доходу платника податків, включається оподатковуваний дохід
(прибуток), не включений до розрахунку загальних оподатковуваних доходів
попередніх податкових періодів та самостійно виявлений у звітному періоді
платником податку або нарахований податковим органом згідно із законом.

Крім того, згідно зі ст. 13 розділу
IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з
громадян»оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто
різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і
документально підтвердженими витратами, безпосередньо повязаними з одержанням
доходу. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу)
або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

У разі порушення вимог,
установлених статтею 1 згадуваного Указу Президента України, зокрема, якщо у
звітному періоді (кварталі, році) обсяг виручки СПД - платника єдиного податку
від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) перевищив 500 тис. грн., то
такий підприємець, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу), повинен
перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності. При цьому
платник єдиного податку повинен подати до податкового органу за місцем
реєстрації податкову декларацію за наслідками звітного періоду, наступного за
тим, в якому виникло перевищення обсягу виручки, та сплатити відповідну суму
податку в порядку, встановленому Декретом Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян», який діє в частині оподаткування доходів
фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю.

З урахуванням викладеного суд
дійшов висновку, що позивачем були порушені вимоги ст. 13 Розділу IV Декрету
КМУ «Про прибутковий податок з громадян» та абз. з) п. 1.3 ст. 1 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»в частині невключення суми перевищення
понад 500 тис. грн. в розмірі 150058,59 грн до загального оподатковуваного
доходу.

Також перевіркою було встановлено,
що в період з 01.04.2007 р. до 31.03.2008 р. ФОП ОСОБА_1 займався
підприємницькою діяльністю, однак декларував нульовий валовий дохід та не вів
Книгу обліку доходів та витрат.

Відповідно до п. 8 Порядку видачі
Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом ДПА України від
29.10.1999 р. № 599, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від
02.11.1999 р. за №752/4045, для визначення результатів власної підприємницької
діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських і
фінансових операцій платник єдиного податку веде Книгу обліку доходів і витрат
згідно із додатком № 10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян,
затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від
21.04.1993 р. №12, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.06.1993 р.
за № 64.

Неведення позивачем Книги обліку
доходів і витрат призвело до неможливості визначення суми валових витрат за
перевіряємий період з 05.02.2007 р. до 31.03.2008 р, у зв'язку з чим валові
витрати були визначені податковою інспекцією згідно Норм витрат, що
враховуються при оподаткуванні громадян, які займаються підприємницькою
діяльністю без створення юридичної особи, та інших доходів (Додаток №6 до
Інструкції про прибутковий податок з громадян).

Згідно вимог ст. 13 Декрету КМУ
«Про прибутковий податок з громадян»витрати, які не підтверджені документально,
враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за
нормами у відсотках до валового доходу згідно видів діяльності. За здійснюваною
позивачем посередницькою діяльністю в торгівлі автомобілями та товарами
широкого асортименту та діяльністю таксі витрати враховуються на відповідно до
вказаних Норм витрат у розмірі, що складає 25% від валового доходу.

За І квартал 2007 р. ФОП ОСОБА_1
податковим органом визначені  валові
витрати згідно Норм витрат у сумі 37514,64 грн. Таким чином, сума чистого
доходу підприємця (різниця суми валового доходу та норми витрат 150058,59 грн.
- 37514,64 грн.) складає 112543,95 грн.

Оскільки згідно з п. 7.1 ст. 7
Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»дохід платника податку
оподатковується на рівні 15 відсотків від об'єкта оподаткування, то розмір не
сплаченого позивачем податку з доходів фізичних осіб від підприємницької
діяльності складає 16881,59 грн. (112543,95 грн.х15%).

За таких обставин суд дійшов
висновку, що зазначені в акті перевірки порушення доведені податковим органом і
не були спростовані позивачем під час судового розгляду.

Відповідно до вимог статті 71
Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Зважаючи на викладені норми
законодавства, за умови доведеності податковою службою правомірності визначення
позивачеві податкового зобов'язання, суд дійшов висновку щодо відсутності
правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи наведене, керуючись
статтею 124 Конституції України, статтями 71, 94, 158 -163 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд

п о с
т а н о в и в :

У задоволенні позовних вимог
фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Постанова відповідно до ч. 1 ст.
254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі
за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя                                                                    В.М.
Бабкіна

Дата складення та підписання
постанови в повному обсязі  - 05.11.2008
р.