ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2008 р.

№
20-9/249

Вищий  господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого,
судді                    М.В.Кузьменка,

судді                                        Б.М.Грека,

судді                                        В.М.Палій,

розглянувши    касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства

"Європейський страховий альянс"

на
рішення господарського
суду міста Севастополя  від 21.01.2008р.
та

постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду

від 12.05.2008р.

у
справі        №20-9/249

за позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1

до                      Закритого акціонерного
товариства "Європейський страховий альянс"

про                    стягнення 16 033,34  грн.,

за участю
представників:

від позивача: не
з'явився,

від відповідача: не
з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернувся до господарського суду міста
Севастополя з позовом до Кримської дирекції Закритого акціонерного товариства
"Європейський страховий альянс" і просив суд стягнути з останньої, з
урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, страхову виплату за договором
страхування транспортних засобів №9000052 від 04.05.2005р. у розмірі 12 774,81
грн., інфляційні втрати у розмірі 1931,41 грн., 3% річних за прострочення
платежу у розмірі 563,56 грн. та штрафу у розмірі 763,49 грн.(а.с.12 т.2).

Позов
обґрунтований невиконанням відповідачем свого зобов'язання за договором
страхування транспортних засобів №9000052 від 04.05.2005р., укладеним між
позивачем та Кримською дирекцією ЗАТ "Європейський страховий альянс",
щодо виплати страхового відшкодування по страховому випадку -ДТП.

До
ухвалення рішення по суті заявлених вимог від позивача надійшла заява про
заміну неналежного відповідача, а саме просив суд на підставі ст.ст.15, 17 ГПК
України, ст.ст.93, 96 ЦК України провести заміну первісного відповідача
належним -Закрите акціонерне товариство "Європейський страховий
альянс", оскільки Кримська дирекція не є юридичною особою та являється
відокремленим підрозділом юридичної особи (а.с.25 т.1).

Ухвалою
господарського суду міста Севастополя від 06.12.2006р. провадження у даній
справі відносно Кримської дирекції ЗАТ "Європейський страховий
альянс" припинено, а ухвалою цього ж суду від 06.12.2006р.  залучено до участі у справі в якості
відповідача -ЗАТ "Європейський страховий альянс" (а.с.56, 57 т.1).

Відповідач,
заперечуючи заявлений позов, посилається на те, що  підставою для відмови у виплаті страхового
відшкодування за договором страхування транспортних засобів   №9000052 від 04.05.2005р. став факт
перебування іноземного громадянина за кермом застрахованого транспортного
засобу на підставі договору на прокат автомобіля №16-11 від 16.11.2005р., який,
на його думку, є різновидом договору найму, а тому на нього поширюються вимоги
ч.2 ст.799 ЦК України, згідно якої договір найму транспортного засобу за участю
фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Оскільки нотаріальне
посвідчення зазначеного договору прокату не здійснено, то він є нікчемним, а
відтак підстави для виплати страхового відшкодування відсутні з огляду на умови
пункту 5.9. договору страхування (а.с.48 т.1, 71 т.2).

Рішенням
господарського суду міста Севастополя від 21.01.2008р. (суддя Рибіна С.А.),
залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського
суду від 12.05.2008р. (головуючий, суддя І.В.Черткова, судді К.В.Волков,
О.А.Щепанська), позов задоволено частково: присуджено до стягнення з
відповідача 12 774,81 грн. основного боргу та судові витрати. В решті позовних
вимог відмовлено.

Задовольняючи
позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу, суди
двох інстанцій виходили з того, що обов'язковість застосування до договорів
прокату, вимоги до яких визначені параграфом 2 глави 58 ЦК України,  норм інших параграфів названої глави, чинним
законодавством не передбачено, тому є безпідставними посилання відповідача на
обов'язковість нотаріального посвідчення договору прокату. Відтак, у
відповідача не було правових підстав відмовляти позивачу у виплаті страхового
відшкодування з посиланням на п.5.9 договору страхування, яким встановлено, що
страховик звільняється від уплати страхового відшкодування у випадку, якщо на
момент настання страхового випадку водій не мав права керувати застрахованим
транспортним засобом.

Відмова
у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат, 3%
річних та пені, обґрунтована судами тим, що відповідач відмовив позивачеві у
виплаті страхового відшкодування, а не прострочив виплату визнаної ним суми,
тому строк його не настав.

Не
погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, відповідач звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд їх
скасувати як такі, що ухвалені з порушенням норм матеріального та
процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову
повністю.

Колегія
суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції,
обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом норм матеріального та процесуального
права  при ухваленні оскаржуваних судових
актів, знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає  задоволенню з таких підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ЗАТ "Європейський
страховий альянс" в особі директора Кримської дирекції, діючого на
підставі Положення про філіал та довіреності №130/2005 від 06.01.2005р.,
укладений договір страхування транспортних засобів №9000052 від 04.05.2005р.,
за умовами якого страховик (відповідач) приймає на себе зобов'язання на умовах
"Правил добровільного страхування автотранспортних засобів" №0609 від
14.11.2001 відшкодувати збитки, які може понести страхувальник (позивач) за
результатами пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу в період
управління транспортним засобом самим суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_1 . або його співробітниками, які мають право на управління застрахованим
по даному договору транспортним засобом, а також в період передачі
застрахованого по даному договору транспортного засобу в оренду на підставі
договору "Про прокат автомобіля" (а.с.6 т.1).

Пунктом
5.9 цього договору встановлені випадки, коли страховик (відповідач)
звільняється від виплати страхового відшкодування.

Вирішуючи
даний спір по суті заявлених вимог, судами двох інстанцій встановлено, що
16.11.2005р. між позивачем (орендодавець) та фізичною особою - ОСОБА_2(орендар)
був укладений договір №16-11 на прокат автомобіля ВАЗ 2107 державний номер
НОМЕР_1зі строком оренди транспортного засобу з 16.11.2005р. 09 год. 00 хв. по
17.11.2005р. 09 год.00 хв.(а.с.12 т.1).

17.11.2005
року о 02 год. 30 хв. сталася дорожня-транспортна подія за участю транспортного
засобу -автомобіля ВАТ 2107 державний номер НОМЕР_1 який належить позивачу. Під
час події автомобілем керував ОСОБА_2. на підставі договору прокату автомобіля
№16-11 від 16.11.2005р. Зазначені обставини зафіксовані в довідці Відділу
Державної автоінспекції УМВС України міста Севастополя №18/5 від 17.11.2005
(а.с.81 т.2).

24.02.2006р.
директором Кримської дирекції ЗАТ "Європейський страховий альянс"
ОСОБА_3. затверджений страховий акт №79 до договору страхування за Правилами
страхування, в якому, з урахуванням звітів експертної компанії
"Укравтоекспертиза-Холдинг" №3863, 3942, визначена сума виплати
страхового відшкодування у розмірі 12 774,81 грн. (а.с.13 т.1).

На
виконання пункту 5.1. договору страхування та пункту 9.1 Правил, страхувальник
(позивач) повідомив страховика (відповідача) про настання страхового випадку,
подав заяву про страхову виплату на адресу Кримської дирекції  ЗАТ "Європейський страховий
альянс", яка своїм листом відмовила у виплаті страхового відшкодування за
даним страховим випадком з тих підстав, що договір прокату є різновидом
договору найму транспортного засобу, а тому підлягає нотаріальному посвідченню.
Оскільки нотаріального посвідчення договору прокату не було здійснено, то цей
договір є нікчемним, а відтак, в силу п.5.9 договору страхування, страховик
підлягає звільненню від сплати страхового відшкодування.

Відмова
відповідача у виплаті страхового відшкодування стала підставою для звернення
позивача до суду з даним позовом.

Задовольняючи
позовні вимоги частково, та присуджуючи до стягнення з відповідача суму
основного боргу у розмірі 12 771,81 грн., суди двох інстанцій виходили з того,
що  укладений між позивачем  (орендодавець) та ОСОБА_2(орендар) договір
від 16.11.2005р. №16-11 на прокат автомобіля ВАЗ 2107 державний номер НОМЕР_1
не підлягає нотаріальному посвідченню.

Проте
з таким висновком погодитись не можна, оскільки суди двох інстанцій дали
невірну правову оцінку правовідносинам, що склалися між позивачем та фізичною
особою -ОСОБА_2. внаслідок укладення ними договору прокату.

Суди
не вірно визначили різновид цього договору через ненадання правової оцінки його
змісту з огляду на об'єкт договору.

Лише
те, що договір від 16.11.2005р. №16-11 містить назву "прокат" та
визначає своїм предметом передання "в прокат" транспортний засіб
(автомобіль), не дає підстави вважати, що на ці правовідносини поширюються
спеціальні положення параграфу 2 глави 58 "Прокат".

Так,
статті глави 58 ЦК України "Найм (оренда)"  розташовані за таким принципом: спочатку
визначаються загальні положення, які поширюються на всі види договорів найму,
як то передача речі у користування, якість речі, строк договору найму, права та
обов'язки сторін, а потім -спеціальні правила, які стосуються лише окремого
різновиду договору найму (прокат, оренда транспортних засобів, найм будівлі або
іншої капітальної спори, лізинг). Зазначені окремі договори найму
(оренди) регулюються спеціальними нормами глави 58, загальні положення
про найм (оренду) застосовуються до них субсидіарно, якщо спеціальними
правилами не встановлено інше.

В
силу ст.787 ЦК України, за договором прокату наймодавець, який здійснює
підприємницьку діяльність з передання речей у найм, передає або зобов'язується
передати рухому річ наймачеві у користування за плату на певний строк.

Однією
із особливих рис договору прокату є те, що об'єктом договору прокату може бути
лише рухома річ, крім транспортних засобів, щодо яких ЦК містить окремі
положення. Як правило, об'єкт договору прокату використовується для задоволення
побутових невиробничих потреб.

Отже,
найм (оренда) транспортного засобу виділяється в окремий різновид договору
найму, виходячи із особливостей його об'єкта, яким є повітряні, морські,
річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо (ч.1 ст.798).

При
цьому, наймодавцем транспортного засобу можуть бути будь-який його власник або
особа, уповноважена передавати транспортний засіб у найм. Ним може бути   спеціалізована транспортна організація, яка
володіє парком транспортних засобів. Але не заборонено здавати транспорт у найм
і фізичним особам.

Проте
ні суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, ні суд апеляційної
інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, не врахували, що
укладений між позивачем та фізичною особою ОСОБА_2. договір від 16.11.2005р.
№16-11 за свою правовою природою є різновидом договору найму транспортного
засобу, який регулюється параграфом 5 глави 58 ЦК України, а не договору
прокату рухомої речі, яка використовується для задоволення побутових
невиробничих потреб.

Статтею
799 ЦК України встановлено, що договір найму транспортного засобу укладається у
письмовій формі. При цьому обов'язковість додержання  письмової форми  не залежить від строку договору та його
вартості.

Договір
найму за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню,
незалежно від того, на стороні кого фізична особа виступає -наймодавець чи
наймач. Договір найму транспортного засобу не підлягає державній реєстрації,
причому, навіть якщо сам транспортний засіб (автомобіль) і реєструється у
відповідних державних органах, така реєстрація стосується самої речі та права
власності на неї і не потрібна, якщо не відбувається зміни власника, тобто не
стосується відносин оренди транспортного засобу.

Як
встановлено судами, та не заперечується позивачем, договір від 16.11.2005р.
№16-11 на прокат автомобіля ВАЗ 2107, укладений між ним та фізичною особою
-ОСОБА_2 , нотаріально не посвідчений, а за твердженням позивача і не підлягає
такому посвідченню, що є помилковим.

Відповідно
до ч.1 ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про
нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Частиною
2 ст.215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не вимагається.

Отже,
нікчемний правочин не є юридичним фактом цивільного права, він не породжує
будь-яких прав та обов'язків.

Пунктом
5.9 договору страхування транспортних засобів, укладеного між сторонами,
встановлено, що страховик (відповідач) звільняється від виплати страхового
відшкодування, якщо, зокрема, на момент настання страхового випадку водій не
мав права керувати та/або користуватися застрахованим транспортним засобом.

Враховуючи,
що укладений між позивачем та фізичною особою -
ОСОБА_2. договір прокату автомобіля є нікчемним, тобто таким, що не
породжує для його сторін прав та обов'язків, у тому числі права ОСОБА_2. на
керування транспортним засобом, який належить позивачу, то колегія суддів
погоджується з твердженням відповідача про відсутність  підстав для виплати позивачу страхового
відшкодування по страховому випадку -ДТП
у розмірі 12 774,81 грн. Відтак, у суду не було правових підстав
для  стягнення з відповідача цієї суми у
судовому порядку.

За
таких обставин ухвалені у справі рішення та постанова підлягають скасуванню, як
такі, що ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права, з
прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи
скаржника, викладені у касаційній скарзі, відносно порушення судом першої
інстанції правил територіальної підсудності, колегія суддів відхиляє як
безпідставні з огляду на таке.

Частиною
4 статті 15 ГПК України встановлено, що якщо юридичну особу представляє
уповноважений нею відособлений підрозділ, територіальна підсудність спору
визначається з урахуванням частини першої-третьої цієї статті залежно від
місцезнаходження відособленого підрозділу.

Коло
повноважень відособленого  підрозділу
юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони
у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої,
положенням про відособлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або
довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього
підрозділу. При цьому стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє
відособлений підрозділ, і стягнення здійснюється господарським судом з
юридичної особи або на її користь.

Територіальна
підсудність справи за участю відособленого підрозділу юридичної особи
визначається відповідно до вимог ч.4 ст.15 ГПК України за місцезнаходженням
відособленого підрозділу, якому надано право здійснювати повноваження сторони
від імені юридичної особи.

Оскільки
відособлений підрозділ юридичної особи діє у межах наданих йому повноважень, то
подання позову за місцем знаходження цього підрозділу правомірне лише тоді,
коли спір випливає саме з його діяльності. У разі відсутності у відособленого
підрозділу відповідних повноважень та/або коли спір не пов'язаний з діяльністю
цього підрозділу позовні матеріали або справа надсилається за підсудністю до
господарського суду за місцем знаходження юридичної особи (див. Роз'яснення
ВАСУ №02-5/492 від 28.07.94р. із наступними змінами, та Рекомендації ВГСУ від
27.06.2007р. №04-5/120).

Матеріалами
справи доведено, що даний спір пов'язаний із діяльністю Кримської дирекції ЗАТ
"Європейський страховий альянс", яка згідно свого Положення
представляє Товариство у відношеннях з юридичними та фізичним особами, а
директор Кримської дирекції має право представляти інтереси Дирекції в місцевих
органах державної влади і за довіреністю Голови Правління в судових установах
(а.с.27-30 т.2).

Із
змісту наявної у справі довіреності №264/2006 від 03.01.2006р., виданої ЗАТ
"Європейський страховий альянс" директору Кримської дирекції ОСОБА_3
., вбачається, що остання має право від імені Кримської дирекції представляти
інтереси Товариства в органах державної, виконавчої та судової влади з питань,
пов'язаних з господарською діяльністю дирекції Товариства, а саме вести справи
у всіх судових, господарських і адміністративних установах з усіма правами, які
надаються законом позивачу, відповідачу, третім особам (а.с.44 т.1).

Згідно
ст.49 ГПК України витрати, пов'язані з розглядом справи при відмові в
позові  покладаються на позивача. Таким
чином, при задоволенні вимог касаційної скарги витрати, понесені скаржником у
судах апеляційної та касаційної інстанцій, також покладаються на протилежну
сторону, у даному випадку на позивача -
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1.

Керуючись
ст.ст. 49, 1115, 1117, 1119 -11111
Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1.
Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Європейський страховий
альянс"  задовольнити.

2.
Рішення господарського суду міста Севастополя від 21.01.2008р. та постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.05.2008р. у справі
№20-9/249   скасувати.

3. У
задоволенні позову відмовити повністю.

4.
Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_2, р/р НОМЕР_3 в СФ Банк "Фінанси та
кредит", МФО 384812) на користь Закритого акціонерного товариства
"Європейський страховий альянс" (01034, м.Київ, Шевченківський район,
вул.Володимирська, б.46, фактична адреса: 01004, м.Київ, вул.Басейна, буд.7-В,
ідентифікаційний код 19411125, відомості на наявність банківських рахунків
відсутні)   63,90 грн. державного мита,
сплаченого за подачу апеляційної скарги відповідно до платіжного доручення №900
від 12.02.2008р., та 81,0 грн. державного мита, сплаченого за подачу касаційної
скарги відповідно до платіжного доручення №3021 від 29.05.2008р.

5.
Доручити господарському суду міста Севастополя видати наказ на виконання пункту
4 даної постанови.

Головуючий, суддя
М.В.Кузьменко

Суддя
Б.М.Грек

Суддя                                                                                В.М.Палій