ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.11.08 р.
Справа № 17/138пн

Господарський суд Донецької області
у складі судді Татенко В.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу,
порушену:

за позовом: Приватного підприємця
ОСОБА_1  с. Фащевка, Луганська область

до відповідача: Донецької міської
ради м. Донецьк

про визнання права на придбання
земельної ділянки в оренду шляхом складання договору оренди земельної ділянки

за участю представників сторін

від
позивача: ОСОБА_2- довіреність

від відповідача: Головченко О.І. -
довіреність

СУТЬ СПРАВИ:

Приватний підприємець ОСОБА_1
звернулась до Виконавчого комітету Донецької міської ради з вимогою вважати
узгодженим  позивачу:

- місця розташування приміщення
магазину непродовольчих товарів (будівельної продукції) на земельній ділянці
орієнтованою площею 0,045га, за адресою: м. Донецьк вул.. 60-річчя СРСР,

- дозволу на проведення проектної
роботи на земельній ділянці для будівництва приміщення магазину непродовольчих
товарів (будівельної продукції) орієнтованою площею 0,045га, за адресою: м.
Донецьк вул.. 60-річчя СРСР.

Зважаючи на те, що виконавчий
комітет Донецької міської ради не є органом, уповноваженим розпоряджатися
земельними ділянками, відповідно до рішення Донецької міської ради від
28.03.2008р. за № 18/12 “Про відміну рішення міської ради від 24.06.2005р.
№20/16” повноваження виконавчого комітету Донецької міської ради щодо
розпорядження земельними ділянками були передані Донецькій міській раді
господарський суд ухвалою від 06.10.2008р., відповідно до ст..24 Господарського
процесуального кодексу України, з згодою з позивачем замінив первісного
відповідача - Виконавчий комітет Донецької міської ради на належного
відповідача - Донецьку міську раду.

Письмовою заявою від 19.10.08р.
(а.с. 82-84) позивач змінив предмет позову та просив визнати за ним права на
придбання земельної ділянки в оренду шляхом укладання договору оренди земельної
ділянки, орієнтованою площею 0,045га, за адресою: м. Донецьк вул.. 60-річчя
СРСР (перехрещення з вул.. Целіноградською) у Куйбишевському районі м.
Донецька.

В обґрунтування вимог позивач
посилається на те, що заявкою від 30.08.2006р. він звернувся до Донецького
міського голови щодо відводу земельної ділянки для розміщення об'єкту по
наданню послуг населенню (а.с. 44). Незважаючи на отримання ним усіх дозвільних
документів державних органів та органів місцевого самоврядування на розміщення
приміщення магазину непродовольчих товарів (будівельної продукції) на земельній
ділянці орієнтованою площею 0,045га, за адресою: м. Донецьк вул.. 60-річчя
СРСР, при узгодженні проекту рішення виконкому Донецької міської ради «Про
узгодження фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 місця розташування приміщення
магазину непродовольчих товарів та дозволу на проведення проекту землеустрою по
вулиці 60-річчя СРСР у Куйбишевському районі» 26.05.08р. начальник юридичного
управління зробив зауваження та - не погодив зазначений проект Рішення.

В якості правової підстави позову
позивач посилається на Земельний кодекс України в редакції, який діяв на момент
звернення позивача з заявою  від
30.08.2006р., норми Конституції України стосовно неможливості звуження чи
скасування існуючих прав.

Відповідач у своєму відзиві
(а.с.87-89) проти позову заперечує, посилається на вимоги Земельного кодексу
України та Закону України “Про оренду землі” в редакції від 28.12.2007р.
N107-VI, який встановив, що набуття права оренди земельних ділянок, що
перебувають у державній або комунальній власності, має здійснюватись виключно
на аукціонах, крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого
майна, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб і в яких відсутні
акції (частки, паї), що належать державі. Крім того посилається на п. 1 розділу
X “Перехідних положень” Земельного кодексу України, яким передбачено, що у разі
прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об'єкту
або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до
01.01.2008р. передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та
комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів).
Стосовно позивача до відповідачем до 01.01.08р. такого рішення не приймалось, у
зв'язку з чим одержання ним земельної ділянки в оренду має відбуватися на
загальних підставах, тобто - через земельний аукціон.

Розгляд справи був закінчений
05.11.2008р. Для підготовки повного тесту рішення у засіданні оголошувалась
перерва до 1330 год. 24.11.2008р.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

30.08.2006р. позивач звернувся до
Донецького міського голови з заявою про відвід земельної ділянки для розміщення
об'єкту по наданню послуг населенню по вул.60-річчя СРСР, у Куйбишевському
районі м. Донецька.

Позивачем було отримано дозвільні
документи державних органів та органів місцевого самоврядування на розміщення
приміщення магазину непродовольчих товарів (будівельної продукції) на земельній
ділянці орієнтованою площею 0,045га, за адресою: м. Донецьк вул.. 60-річчя
СРСР. Між Виконавчим комітетом Донецької міської ради та позивачем був
укладений договір № рс8/826 від 25.12.07р. «про резервування земельної ділянки
(погодження місця розташування об'єкту)», предметом якого є резервування
земельної ділянки, яка не надається іншим юридичним та фізичним особам з
сплачуванням ОСОБА_1 передбачених договором коштів та розробки за період
резервування проекту будівництва та звернення до виконкому. Об'єкт оренди,
відповідно до договору про резервування, - земельна ділянка площею - 0,045 га
по вул.. 60-річчя СРСР в Куйбишевському районі.

Наполягаючи на задоволенні позовних
вимог, позивач посилається на те, що причиною звернення до відповідача з
позовом стала відмова відповідача приймати рішення про укладання з позивачем
договору оренди спірної земельної ділянки та - укладати з останнім договору
оренди незважаючи на наявність усіх зазначених документів.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу (ГПК) України, підприємства, установи, організації, інші
юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому
порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства
та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття
передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи звернутися до
суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Одним з таких способів є визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Таким чином, суб'єктивне право
позивача на звернення з позовом, зокрема, про визнання його права може бути
реалізованим у разі порушення або не визнання відповідачем цього права.

Згідно до діючого законодавства,
земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею
регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також
прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Приписами статей 13,
41 Конституції України передбачено, що від імені українського народу права
власника, зокрема, на землю здійснюють органи державної влади та органи
місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України Відповідно
Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування,
крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальної
громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття
рішень.

За
ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних відносин, належить, зокрема, розпорядження
землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності відповідно до цього кодексу.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України
“Про місцеве самоврядування в Україні” питання регулювання земельних відносин,
у тому числі надання земельної ділянки в оренду, вирішується відповідно до
закону статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та
юридичні особи набувають права власності та права користування земельними
ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим кодексом. Порядок надання у постійне користування земельних
ділянок юридичним особам та порядок передачі земельних ділянок в оренду
визначені ст.ст. 123, 124 Земельного кодексу України та ст.16 Закону України
"Про оренду землі";

Стаття 124 Земельного кодексу України
передбачає, що  передача в оренду
земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або
органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної
ділянки.

Позивачем так і відповідачем
здійснено ряд юридично значущих дій, направлених на оформлення
землекористування, зокрема, позивачем здійснені проплати щодо проведених робіт,
на підставі виставлених рахунків органів місцевого самоврядування, державних
органів та інших. Укладений договір про резервування земельної ділянки. Все це
свідчить про беззаперечний намір сторін укласти договір оренди земельної
ділянки.

Статтею 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради
приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів
від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Питання
“Про надання згоди на підготовку матеріалів узгодження місця розпорядження
об'єктів” вирішується виключно на пленарному засіданні з винесенням відповідно
рішення.

Виходячи з вимог ст.ст. 33, 34 ГПК
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які
мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач не надав суду жодного доказу
на підтвердження того, що на момент звернення ним з позовом його право на можливість
укладання договору оренди було порушено або оспорювалось відповідачем.
Зауваження  начальника юридичного
управління не може бути таким доказом, адже начальник юридичного управління за
своїм статусом не є посадовою особо., уповноваженою від імені Донецької міської
ради чи - його виконкому здійснювати будь-які функції стосовно інших осіб та -
приймати щодо них ті чи інші рішення. Будь-які зауваження юридичного управління
на проектах документів носять рекомендаційний характер, які мають прийматися чи
не прийматися керівником установи при прийнятті рішення.

До того ж зазначені зауваження
стосувались виключно проекту рішення виконкому міської ради “Про узгодження
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 місця розташування приміщення магазину
непродовольчих товарів та дозвіл на розробку проекту землевпорядження по вул.
60-річчя СРСР у Куйбишевському районі”. Відтак - аж ніяк не стосувались
остаточного рішення Донецької міської ради щодо надання чи не надання позивачу
в оренду земельної ділянки.

За таких умов з огляду на
недоведеність позивачем того, що його право було відповідачем порушено чи ним
оспорювалось звернення позивача до суду щодо визнання за ним права на придбання
земельної ділянки в оренду є безпідставним.

Судові витрати у справі покладаються
на позивача.

З огляду на зазначене керуючись ст.
33, 34 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити.

Суддя