ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Луганськ, пл. Героїв ВВВ, 3а. Тел. 55-17-32 ____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10.10.08
Справа № 15/106

За позовом

Дочірнього підприємства «Оазіс»,
м. Одеса

до
Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1, м. Луганськ

про стягнення 1 450 грн. 00
коп.

Суддя
Пономаренко Є.Ю.

Представники
сторін не зявилися у судове засідання

До початку слухання справи по суті
жоден з учасників судового процесу не заявив вимогу про фіксування  судового процесу з допомогою
звукозаписувального технічного засобу у зв'язку з чим відповідно до ст. ст.
4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом
не здійснювалося.

Суть спору: позивачем
заявлено вимогу:

- стягнути з відповідача на користь
позивача суму заборгованості з наданих робіт по перевезенню вантажів за
договором від 02.02.07 загальним розміром 1 450 грн.

Сторони не скористалися правом на
участь своїх представників в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 3.5.11
Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженою наказом
Вищого господарського суду України від 10.12.2002 N 75 (з подальшими змінами),
перший, належним чином підписаний, примірник процесуального документа (ухвали,
рішення, постанови) залишається у справі; на звороті у лівому нижньому куті
цього примірника проставляється відповідний штамп суду з відміткою про
відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис
працівника, яким вона здійснена.

Дана відмітка є
підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та
іншим учасникам судового процесу.

Водночас до повноважень
господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження
юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу
на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Про це Вищим
господарським судом України зазначалося і в інформаційних листах від 02.06.2006
N 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського
процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу
господарських судів у 2005 році" (пункт 4), від 14.08.2007 N 01-8/675
"Про деякі питання практики застосування норм Господарського
процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу
господарських судів у першому півріччі 2007 року" (пункт 15), від
18.03.2008 N 01-8/164 "Про деякі питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках
про роботу господарських судів у 2007 році" (пункт 23).

У першому з названих листів
викладено й правову позицію, згідно з якою примірники повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками
"адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами
виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового
процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Крім того, у інформаційному листі
Вищого господарського суду України від 13.08.2008р. №01-8/482 зазначено
наступне.

У разі коли фактичне місце
проживання фізичної особи - учасника судового процесу невідоме, то
господарський суд вправі надсилати процесуальні документи за останнім відомим
йому на час такого надсилання місцем проживання фізичної особи - учасника
судового процесу.

Якщо фізична особа - учасник
судового процесу своєчасно не довела до відома господарського суду або інших
учасників процесу про зміну свого фактичного місця проживання, то всі
процесуальні наслідки такої бездіяльності покладаються на цю фізичну особу.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
додатково надані  документи та вислухавши
представників сторін суд встановив наступне.

Між сторонами у справі укладено
договір перевезення вантажу від 02.02.07р. б/н, за яким позивач зобов'язався
надати послуги з перевезення вантажів, а відповідач, як замовник за договором,
зобов'язався вчасно сплачувати послуги по перевезенню.

Додатком №1 до договору оформлено
замовлення на перевезення вантажу.

Виконання зобов'язань позивачем
підтверджується матеріалами справи, зокрема товарно-транспортною накладною від
02.02.2007 р. та не заперечується відповідачем.

Внаслідок невиконання відповідачем
грошових зобов'язань утворився борг  у
сумі 1450 грн. 00 коп.

Претензія позивача залишена
відповідачем без розгляду.

Встановивши фактичні обставини
справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за
змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно п.2 ст. 193 Господарського
кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами
або договором.

Відповідно до ст. 33, 34
Господарського  процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського  процесуального кодексу України судочинство у
господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення
поданими суду доказами.

Доводи позивача відповідачем не
спростовано, належних доказів виконання зобов'язань, на підставі яких заявлено
позовні вимоги не надано.

Таким чином, позов підлягає
задоволенню повністю, з відповідача підлягає стягненню борг у сумі 1450 грн. 00
коп.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК
України на відповідача покладаються судові витрати у складі: 102 грн. 00 коп.
державного мита, а також 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и
в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1, м. Луганськ, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний №НОМЕР_1, на користь Дочірнього підприємства
«Оазіс», м. Одеса, вул. Базарна, б. 40, ідентифікаційний код за , борг у сумі 1450 грн. 00 коп., витрати зі сплати державного
мита у сумі 102 грн. 00 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі  118 грн. 00
коп. Наказ видати позивачу.

В судовому засіданні було оголошено
лише вступну та резолютивну частину рішення. Рішення, оформлене відповідно до
ст. 84 ГПК України, підписано 10.10.2008 р.

На підставі ч. 3 ст. 85 ГПК України
дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко