Кіровоградської області
УХВАЛА

"10"
листопада 2008 р.
№ 5/89

Господарський
суд Кіровоградської області в складі судді Змеула О.А.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу

за
позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Нива", смт.
Онуфріївка Онуфріївського району Кіровоградської області,

до
відповідача: Онуфріївської селищної ради, смт. Онуфріївка Онуфріївського району
Кіровоградської області,

про
визнання права власності,

Представники
сторін:

від
позивача - Каплунська Л.П., довіреність б/н
від 01.10.2008;

від
відповідача - участі не брали,

ВСТАНОВИВ:

Товариство
з обмеженою відповідальністю "Нива" (далі - ТОВ "Нива") у
вересні 2008 року звернулося до господарського суду з позовною заявою, яка
містить вимоги до Онуфріївської селищної ради наступного змісту: визнати право
власності товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" на
недобудований житловий будинок, розташований за адресою:АДРЕСА_1

Відповідач
подав суду заяву від 24.09.2008 року № 309 про визнання позову в якій
зазначено, що Онуфріївська селищна рада повністю визнає заявлені ТОВ
"Нива" вимоги і не заперечує проти задоволення позову.

Господарський
суд виходить з правил частини п'ятої ст. 78 ГПК України (в редакції Закону №
2539-III від 21.06.2001), якою передбачено, що у разі визнання відповідачем
позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що
дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших осіб.

У
даному випадку визнання позову відповідачем суперечить законодавству, а саме
нормам ст. 331 Цивільного кодексу України, статей 125, 126 Земельного кодексу
України.

Статтями
125, 126 Земельного кодексу України передбачено такі правила:

"Право
власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після
одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності
чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної
реєстрації.

Право
на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його
державної реєстрації.

Приступати
до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на
місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Право
власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються
Кабінетом Міністрів України.

Право
оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до
закону."

Ухвалою
господарського суду від 23.10.2008 року від позивача витребувано докази надання
земельної ділянки для забудови.

Позивач
надав копію рішення Онуфріївської селищної ради № 155 від 29.02.2000 року, яким
було вирішено надати в постійне користування позивачу під базу і для
несільськогосподарського використання земельні ділянки загальною площею 2,13
га, у тому числі розташовану по вул. Котляревського, площадка 3. Але позивач не
надав державного акта на право постійного користування земельною ділянкою або
договору оренди земельної ділянки, на якій знаходиться недобудований житловий
будинок, посилаючись на їх відсутність.

Також
із довідки відповідача від 12.06.2008 року вбачається, що державний акт на
право користування або право власності на землю не видавався.

Отже,  позивач фактично використовує земельну
ділянку, на якій знаходиться недобудований житловий будинок, до встановлення її
меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї,
та державної реєстрації, що забороняється частиною 3 ст. 125 чинного Земельного
кодексу України.

Норми
частин 2 і 3 ст. 331 Цивільного кодексу України передбачають:

"2.
Право власності на новостворене
нерухоме  майно  (житлові будинки, будівлі, споруди тощо)
виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо
договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо
право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

3. До
завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів,
обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення
майна)."

Позивачем
позов подано з тих підстав, що згідно дозволу відділу архітектури Онуфріївської
райдержадміністрації від 18.06.1996 року № 9 ТОВ "Нива" розпочало
будівництво житлового АДРЕСА_1Через брак коштів зазначений житловий будинок
залишився недобудованим, що засвідчено висновком від 09.06.2008 року КП
"Архітектурно-планувальне бюро".

Отже,
будівництво зазначеного житлового будинку не закінчено, будинок  не введений в експлуатацію, тому право
власності на цей житловий будинок не зареєстровано.

Право
власності на новостворене  нерухоме  майно - житловий будинок, у позивача може
виникнути з моменту завершення будівництва та прийняття будинку до експлуатації.

До
завершення будівництва житлового будинку позивач вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Таким
чином, відсутній предмет спору - житловий будинок, право власності на який
позивач зможе набути з моменту завершення будівництва та прийняття будинку до
експлуатації та з моменту державної реєстрації права власності.

Згідно
ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право
власності.

У
даній справі відсутній предмет спору щодо нерухомого майна - житлового будинку,
оскільки фактично між сторонами відсутній спір щодо права на житловий  будинок, який ще не добудований. Відповідач,
який є органом місцевого самоврядування, не заперечував права позивача на
недобудований будинок, але цей будинок позивачем не добудований, в експлуатацію
не прийнятий, позивач і не звертався до відповідача з відповідною заявою про
оформлення права власності на житловий будинок згідно Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5.

З
огляду на викладені обставини та положення законодавства господарський  суд дійшов висновку про відсутність предмета
спору, тому провадження в справі підлягає припиненню за пунктом 1-1 частини
першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Судові
витрати у справі на державне мито в сумі 102 грн. та інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. покладаються на позивача.

Керуючись
статтями 49, 80, 86 Господарського процесуального кодексу України,
господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження
в справі № 5/89 припинити.

Примірники
ухвали надіслати сторонам.

Суддя