ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06"
жовтня 2008 р.
Справа № 35/303-08

вх. № 5827/5-35

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2 з належно оформленою довіреністю (б/н від
01.08.2008р.);

відповідача - Болгова О.М.
з належно оформленою довіреністю (№482 від 05.06.2008р.)

розглянувши справу за позовом СПДФО ОСОБА_1, м. Харків

до  ТОВ "НВО "Ю
Бі Сі -  Промо", м. Харків

про стягнення 200525,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач (Фізична
особа - підприємець ОСОБА_1) звернувся до господарського суду Харківської
області з позовом про стягнення з відповідача (Товариства з обмеженою
відповідальністю Наукового - Виробничого Об`єднання „Ю БИ СИ-ПРОМО”) 187038,00
грн. основного боргу, 13487,23 грн. пені, а також витрат по сплаті держмита та
за інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 25.02.2008р. між
сторонами був укладений договір №2-А, відповідно до якого позивач був
зобов`язаний поставити відповідачу продукцію „Плита опора зонта”, а відповідач
прийняти та своєчасно оплатити цей товар у відповідності до графіку, а саме
04.03.2008р. 194000,00 грн. та 03.04.2008р. 194000,00 грн. З урахуванням
невиконання грошового зобов`язання відповідачем по оплаті товару, позивач
просить суд стягнути 187038,00 грн. основного боргу та 13487,23 грн. пені.

Сторони в судовому
засіданні звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи без застосування
технічних засобів фіксації судового процесу. Дане клопотання не суперечить
чинному законодавству, інтересам сторін, тому воно приймається судом та
підлягає задоволенню.

Представник позивача у судовому засіданні просить суд задовольнити
позов повністю на підставах, викладених в позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечує, просить суд відмовити в його
задоволенні на підставі невиконання позивачем зобов`язань по поставці
продукції.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін,
перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки,
дослідивши докази у їх сукупності, судом встановлено наступне, що між позивачем
та відповідачем 25.02.2008р. було укладено договір поставки №2-А, відповідно до
п.1.1. якого позивач зобов`язується виготовити та передати у власність, а
відповідач прийняти та оплатити продукцію відповідно до наступної номенклатури
та кількості: плитка опори зонту ЗМ-1.00-100.00.00.101 в кількості 20000 шт.
Згідно п.3.1. спірного договору загальна сума договору складає 388000,00 грн.
Відпвідно до п.5.1. договору сторони домовились про те, що відповідач здійснює
вивіз зі складу позивача, вказаного в п.4.1. даного договору щотижнево 2400 шт.
(в останню неділю остаток) готової продукції, починаячи з березня 2008 року.
Зобов`язання позивача вважаються виконаними з моменту отримання відповідачем
продукції належної якості та кількості та підписання відповідних накладних.

Як вбачається із
матеріалів справи, позивач виготовляв та поставляв товар, що підтверджується
наявними в матеріалах справи накладними на отримання товару та відповідними
довіреностями, однак позивачем було порушено п.5.1. спірного договору в частині
щотижневої поставки товару, а саме за березень 2008 року було поставлено 5441
шт. плитки, за період з 31.03.2008р. по 05.04.2008р. було поставлено 957 шт.
плитки, з 07.04.2008р. по 12.04.2008р. поставлено 1120 шт. плитки., з
14.04.2008р. по 19.04.2008р. поставлено 1429 шт. плитки, з 21.04.2008р. по 26.04.2008р.
поставлено 1413 шт. плитки, з 28.04.2008р. по 03.05.2008р. поставки товару не
здійснювалось.

Відповідно до
ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов  договору  та
вимог  цього  Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до   звичаїв   ділового
обороту  або  інших вимог,
що  звичайно ставляться.

Відповідно до
ст.525 Цивільного кодексу України одностороння
відмова  від  зобов'язання
або одностороння зміна  його  умов
не  допускається,  якщо
інше  не   встановлено договором або законом. Тому суд
приходить до висновку, що позивачем було в односторонньому порядку змінено
умови зобов`язання в частині поставки товару щотижнево в кількості 2400 шт.

Стаття 629
Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання
сторонами.

Згідно ст.651
Цивільного кодексу України зміна або припинення договору допускається тільки зі
згоди сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. При таких
обставинах, суд приходить до висновку, що позивачем було змінено договір
поставки №2-А від 25.02.2008р. в частині встановленого сторонами графіку
поставки продукції.

Згідно ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець
зобов`язаний передати покупцю товар, встановлений договором купівлі -  продажу. Ч.1 ст.663 Цивільного кодексу
встановлює обов`язок продавця передати товар в строк, встановлений договором купівлі
- продажу.

Відповідно до ч.1
ст.665 Цивільного кодексу України у разі відмови продавця передати проданий
товар, покупець має право відмовитись від договору купівлі - продажу.

Згідно ч.1 ст.670 Цивільного кодексу України якщо  продавець
передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором
купівлі-продажу,  покупець має  право вимагати   передання
кількості  товару,  якої
не  вистачає,  або відмовитися від переданого товару  та
його  оплати,  а  якщо  він оплачений, - вимагати повернення
сплаченої за нього грошової суми.

Як вбачається із
матеріалів справи, відповідач листом від 28.08.2008р. за вих. №750 повідомив
позивача про розірвання договору у зв`язку з порушенням позивачем своїх
зобов`язань за договором відносно строків та кількості поставленого товару.

Позивачем було
поставлено товару у кількості 10360 шт, однак, відповідно до п.1.1. договору
сторони домовились про поставку продукції в кількості 20000 шт.

Згідно до акту звірки взаєморозрахунків, складеного між позивачем
та відповідачем станом на 31.07.2008 рік та скріпленого печатками сторін,
заборгованність відповідача перед позивачем становить 0,00 грн.

З урахуванням
того, що позивачем було поставлено товару в кількості 10360 шт., але
відповідачем було сплачено за поставлений товар 208112,00 грн., тобто за 10360
шт., суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги в цій частині
слід відмовити.

Позивач також
просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 13487,23 грн.

Згідно ч.1  ст.549
Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які   боржник   повинен
передати  кредиторові  у
разі  порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно до
ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність
за наявності  її  вини
(умислу  або  необережності),  якщо
інше  не встановлено договором або
законом.

Відповідно до
ст.32 Господарського процесуального кодекса України  доказами у справі є будь-які фактичні дані,
на підставі  яких господарський   суд
у  визначеному  законом
порядку  встановлює наявність  чи
відсутність  обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодекса України кожна
сторона повинна  довести  ті
обставини,  на  які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до
ст.43 Господарського процесуального кодекса України господарський   суд
оцінює   докази   за
своїм  внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді  в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

При таких
обставинах, суд приходить до висновку, що позивачем не було визначено факт
нарахування основного боргу в сумі 187038,00 грн., з якого він нараховував
пеню, хоча ухвалою господарського суду від 01.08.2008р. позивача було
зобов`язано уточнити розрахунок заборгованності, тому перевірка нарахування
пені невбачається за можливою, а обов`язок доказування підлягає віднесенню на
позивача. Окрім того, суд встановлено, що позивач порушував зобов`язання, у
зв`язку з чим відповідач відмовився від виконання зобов`язань за спірним
договором, тому законних підстав нарахування пені в сумі 13487,23 грн. судом не
вбачається, з урахуванням чого в задоволенні позовної вимоги в частині
нарахування пені слід відмовити.

Позивачем було подано клопотання про забезпечення позову, в якому
він просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на належне
відповідачеві майно та грошові кошти в межах ціни позову.

Відповідно до ст.66 ГПК України господарський суд за заявою
сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи
має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких
заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення госопдарського
суду.

Позивачем не було
надано доказів того, що невжиття вищевказаних заходів утрудне чи зробить
неможливим виконання рішення господарського суду, а також з урахуванням того,
що в задоволенні позовних суд відмовляє, тому в задоволенні даного клопотання
слід відмовити.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог. Витрати по сплаті держмита  та за інформаційно - технічне забезпечення
судового процесу слід віднести на позивача.

Керуючись ст.44,49,82-85 ГПК України, суд:

ВИРІШИВ:

В клопотання про забезпечення позову відмовити.

В задоволенні позовувідмовити.

Рішення підписано 06.10.2008р.

Суддя