СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29"
жовтня 2008 р.

Справа  № 28/136-08-3626

За
позовом   Комунальне підприємство
"МАЛИНОВСЬКИЙ РИНОК";

до
відповідача   Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_1

про
стягнення 32319,18грн.

Суддя
Гуляк Г.І.

Представники:

Від позивача: не
з'явився;

Від відповідача: Зотіков
С.Є., Калаянов В.І. - за дорученням;

Суть
спору: позивач, Комунальне підприємство "Малиновський ринок",
звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача,
СПД - фізичної особи ОСОБА_1 32319,18 грн.

Свої
позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач здійснює торгівельну
діяльність на території КП "Малиновський ринок" з 01.09.2005 року,
використовуючи одноповерхове торговельне місце № И-5 загальною площею 31,62
кв.м., фактично отримує від позивача послуги з утримання торгівельного місця,
проте не проводить оплату зазначених послуг за тарифами, затвердженими рішенням
виконавчого комітету Одеської міської ради № 529 від 14.09.2005 року. Позивач
стверджує, що відповідно до Правил торгівлі на ринках, затверджених рішенням
Одеської міської ради від 15.07.2005 року № 4221-IV, торгівля на ринку без
документів, що підтверджують сплату ринкового збору, послуг за утримання
торговельного місця в належному стані та інших послуг ринку, забороняється.

На
підтвердження надання відповідачу послуг з утримання торговельного місця,
позивач посилається на лист обслуговуючого кооперативу "Малиновський"
від 09.03.2006 року № 55, за підписом голови кооперативу ОСОБА_1., який є
відповідачем у справі, на договори про постачання електроенергії на територію
ринку, вивезення з території ринку будівельних, великогабаритних та побутових
відходів, охорону території ринку, податкові розрахунки земельного податку за
2005 - 2008 року та податкові декларації з орендної плати за оренду землі за 2006
- 2008 роки.

Посилаючись
на ст. 11 Цивільного кодексу України, позивач стверджує, що в силу вказаних
рішень міськвиконкому на міської ради у відповідача, який фактично здійснював
торгівлю на ринку, виник обов'язок оплатити позивачу послуги з утримання торговельних
місць за тарифом, встановленим рішенням міськвиконкому № 529 від 14.09.2005
року, з розрахунку 25,25 грн. за 1 кв.м. площі першого поверху торговельного
місця, за період з 01.09.2005 року по 01.08.2008 року.

Відповідач
у відзиві на позовну заяву від 09.09.2008 року, письмових поясненнях від
22.10.2008 року та в усних поясненнях представників у судовому засіданні проти
позову заперечує, і просить суд у задоволенні позову відмовити повністю на
таких підставах:

Відповідач
не заперечує здійснення ним торгівлі на території промтоварного ринку з
використанням торгівельного місця № И-5, однак вважає, що відповідно до п. 18
Правил торгівлі на ринках, затверджених рішенням Одеської міської ради від
15.07.2005 року № 4221-IV, послуги з утримання торгівельних місць можуть
надаватися адміністрацією ринку продавцям за окрему плату на договірних
засадах, проте такий договір між сторонами не укладався, а послуги фактично не
надавались.

Щодо
забезпечення освітлення території ринку, вивезення відходів та охорони ринку,
відповідач вважає, що такі дії не є утриманням торговельного місця в розумінні
Правил торгівлі на ринках, а є обов'язком адміністрації ринку по утриманню в
належному стані території ринку в цілому, що передбачено п.п. 6, 30, 34 Правил
торгівлі на ринках, отже продавці не повинні за це платити.

Крім
того, відповідач посилається на відсутність у позивача права користування
земельною ділянкою, на якій розташований ринок, що, на думку відповідача,
обумовлює відсутність у позивача права здійснювати експлуатацію ринку.

28
жовтня 2008 року до канцелярії суду надійшло клопотання позивача про
відкладення розгляду справи та продовження строку. Вказане клопотання судом
було розглядуто у задоволені якого було відмовлено, оскільки відсутні докази
щодо знаходження представника на лікарняному та відповідно до ст.69 ГПК
України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох
місяців від дня одержання позовної заяви. Більш того згоди на продовження
строку розгляду справи представниками відповідача надано не було.

Представник
позивача в судове засідання не з'явився.

Представники
відповідача в судове засідання з'явилися, вимоги позивача не визнаємо та
просять суд у задоволені позову відмовити.

Дослідивши
матеріали справи, зокрема наявні докази, що мають значення для справи та
заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають з наступних правових підстав.

На
підставі рішення Одеської міської ради від 15.07.2005 року № 4261-IV створено
Комунальне підприємство "Малиновський ринок". Відповідно до п. 2.1.
Статуту позивача, основною метою його діяльності є організація ринкової
торгівлі, надання різноманітних послуг та отримання прибутку в інтересах
Засновника, яким є міська рада.

Рішенням
виконавчого комітету Одеської міської ради № 529 від 14.09.2005 року "Про
встановлення тарифів на послуги, що надаються комунальним підприємством
"Малиновський ринок" затвердженими тарифи за послуги з утримання
торговельних місць першого поверху справляється плата з розрахунку 25,25 грн.
за 1 кв.м. торговельної площі на місяць, другого поверху - 15,15 грн. за 1
кв.м. торговельної площі на місяць; за послуги з охорони торговельних місць - з
розрахунку 125 грн. на місяць за 1 торговельне місце.

Спільним
Наказом Міністерства економіки України, Міністерства внутрішніх справ,
Державної податкової адміністрації, Держкомстату України №57/188/84/105 від
26.02.2002 року затверджені Правил торгівлі на ринках. Відповідно до п.2
Спільного Наказу, Правила носять рекомендаційний характер для затвердження
правил торгівлі на ринках органами місцевого самоврядування. Рішенням Одеської
міської ради від 15.07.2005 року № 4221-IV затверджені Правила торгівлі на
ринках, які обов'язкові для виконання адміністраціями ринків та суб'єктами підприємницької
діяльності, що здійснюють господарську діяльність на ринках у м. Одеса.

Відповідно
до п. 2 міських Правил торгівлі, яких за змістом аналогічний п. 2 Правил
торгівлі, затверджених Наказом № 57/188/84/105 від 26.02.2002 року, ринок - це
суб'єкт підприємницької діяльності (або його структурний підрозділ), створений
на відведеній за рішенням місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування земельній ділянці відповідно до Земельного Кодексу і
зареєстрований в установленому порядку, функціональними обов'язками якого є
надання послуг та створення для продавців і покупців належних умов у процесі
купівлі-продажу товарів за цінами, що складаються залежно від попиту і
пропозицій (далі - ринок).

Згідно
абз. 2 п.13 міських Правил торгівлі на ринках (зі змінами, внесеними Рішенням
Одеської міської ради №5283-ІV від 06.03.2006 року), торговельне місце - площа,
відведена для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю (вагів, лотків
тощо) та здійснення продажу продукції з прилавків (столів), транспортних
засобів, причепів, візків (у т.ч. ручних), у контейнерах, кіосках, палатках
тощо. Розмір торговельного місця визначається відповідно до Положення про
ринковий збір, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 26.03.2003 року
№ 1074-IV.

Відповідно
до п. 5.1. Положення про ринковий збір від 26.03.2003 року, адміністрації
ринків, незалежно від форм власності, присвоюють кожному торговому місцю на
ринку індивідуальні порядкові номери та затверджують схему розміщення торгових
місць на ринку.

Згідно
п. 34 зазначених Правил торгівлі на ринках, одним із обов'язків адміністрації
ринку є забезпечення продавців на ринку торговельними місцями за профілем
торгівлі. При цьому, згідно п. 19 Правил, адміністрація ринку при
наданні продавцям торговельних місць на визначений термін укладає з ними
письмову угоду в якій рекомендується зазначати термін дії угоди, асортимент
(вид) товарів, що реалізуються, розташування торговельного місця, умови оренди
торговельного місця, розмір та порядок оплати за оренду майна, перелік послуг,
які надає ринок, та їх вартість.

Згідно
п. 18 зазначених Правил, за окрему плату продавцям можуть надаватися такі
послуги: бронювання торговельних місць, прокат торговельного інвентарю,
обладнання, засобів вимірювальної техніки, санітарного одягу, зберігання
особистих речей і продукції в камерах схову, на складах і в холодильниках,
зважування на товарних вагах, розрубка м'яса (рубачами м'яса ринку), утримання
торговельного місця в належному стані, інформаційні оголошення рекламного та довідкового
характеру, забезпечення місцями в готелях і на автостоянках за наявності їх на
ринку, консультації спеціалістів, вантажно-розвантажувальні роботи і
транспортні послуги, приймання для подальшого продажу сільгосппродуктів та
інших товарів у бюро торгових послуг тощо. За змістом викладеного, надання
ринком зазначених послуг продавцям не є обов'язковим для здійснення торгівлі.

Враховуючи,
що згідно п. 18 міських Правил торгівлі на ринках, послуги з утримання
торговельних місць в належному стані належать до послуг ринку, які можуть
надаватися за окрему плату, господарський суд вважає, що такі послуги можуть
надаватись продавцям, які торгують на ринку, виключно на договірних засадах.
Але доказів укладення договору з відповідачем про надання вказаних послуг
позивачем не надано, а із пояснень сторін у судовому засіданні слідує, що такий
договір між сторонами не укладався. Відсутні також і докази звернення позивача
до відповідача з пропозиціями укласти такий договір.

Посилання
позивача на укладені ним з відповідними обслуговуючими організаціями договори
про постачання електроенергії на території ринку, вивезення відходів і сміття,
та про охорону території ринку, до уваги не приймається, оскільки вказані
договори укладені відповідачем в межах виконання обов'язків адміністрації ринку
по утриманню території ринку в цілому, що передбачені Правилами торгівлі на
ринках.

Так,
згідно п. 6 Правил, територія ринку повинна мати відокремлену та відгороджену
від проїжджої частини, житлового та комунального секторів ділянку землі, зручне
сполучення громадського транспорту загального користування, підземні чи наземні
переходи для пішоходів, стоянки для транспортних засобів відвідувачів, безпечні
для руху пішоходів входи і виходи, штучне освітлення території ринку, автостоянок
та під'їздів, телефонний зв'язок, радіовузол або гучномовець на ринках з
кількістю торговельних місць більше 250, електро- і водопостачання,
водовідведення, туалет, облаштовані контейнерами майданчики для збирання
відходів і сміття тощо.

Згідно
п. 30 Правил, адміністрація ринку повинна забезпечити постійне вивезення
відходів і сміття, конфіскатів, а також після закінчення роботи ринку належне
очищення (з вологим прибиранням) та дезінфекцію всіх приміщень, торгових
об'єктів і торговельних місць ринку.

Згідно
п. 34 Правил, адміністрація ринку повинна, зокрема, підтримувати територію
ринку в належному санітарно-технічному і протипожежному стані, забезпечувати
розвиток матеріально-технічної бази ринку, оснащувати його необхідним
обладнанням, інвентарем, засобами вимірювальної техніки.

Правилами
торгівлі не передбачено обов'язок продавців, які здійснюють торгівлю на ринку,
компенсувати якимось чином адміністрації ринку її витрати на електроосвітлення,
вивезення відходів та сміття, тобто на утримання території ринку в цілому.

Що
стосується охорони території ринку, само по собі укладення позивачем договору
на здійснення охорони з організацією, що має право надавати такі послуги, не
встановлює обов'язок відповідача здійснювати позивачу оплату вартості охорони
території ринку, так як за правовою природою послуги з охорони торговельних
місць можуть біти віднесені до послуг, які можуть надаватися ринком продавцям
за окрему плату на договірних засадах (п. 18 Правил торгівлі на ринках).

Таким
чином, обов'язки адміністрації ринку по утриманню території ринку в цілому та
організації ринкової торгівлі не можна ототожнювати з послугами, які ринок може
за окрему плату надавати продавцям, в тому числі послуги з утримання
торговельних місць у належному стані.

Згідно
ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків,
зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 4 ст. 11 ЦК України, у
випадках, встановлених актами цивільного законодавства цивільні права та
обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів
влади Автономної республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Посилання
позивача на рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 529 від
14.09.2005 року "Про встановлення тарифів на послуги, що надаються
комунальним підприємством "Малиновський ринок", як на підставу
стягнення коштів з відповідача, є хибним, оскільки цим рішенням встановлено не
обов'язкові платежі, а лише тарифи на послуги, які можуть надаватись продавцям
на договірних засадах.

Що
стосується передбаченої п. 22 Правил торгівлі на ринках заборони торгівлі без
документів, підтверджуючих сплату ринкового збору, послуг за утримання
торговельного місця в належному стані та інших послуг ринку - ця заборона
стосується лише випадків, коли між продавцем та ринком укладено договір про
надання відповідних послуг. До того ж, предметом спору є стягнення коштів, а не
заборона відповідачу торгувати на ринку.

Доводи
позивача про фактичне отримання відповідачем послуг, з посиланням на лист
обслуговуючого кооперативу "Малиновський" № 55 від 06.03.2006 року,
не приймаються до уваги, оскільки зазначений лист не свідчить про встановлення
договірних відносин між сторонами у справі та не підтверджує, що позивачем
надавались саме послуги з утримання торговельних місць.

Згідно
ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також
інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського
спору. А стеттею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, згідно до ст. 43 ГПК України.

Таким
чином, позивачем не доведено належним чином надання відповідачу у 2005 - 2008
роках послуг з утримання торговельних місць, та охорони торговельних місць.
Отже, підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Суд
звертає увагу сторон на той факт що за змістом п. 2 Правил торгівлі на ринках,
ринками вважаються лише підприємства, створені на відведеній земельній ділянці
відповідно до Земельного Кодексу. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право
власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після
одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності
чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної
реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору
оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа,
що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Позивачем
не надано доказів відведення йому у встановленому порядку земельної ділянки для
експлуатації ринку. Рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 року № 276-V
"Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок і
надання КП "Малиновський ринок" земельних ділянок, загальною площею
5,0564 га за адресою м. Одеса, в межах вул. Рекордної, Малиновського, Єфімова
для експлуатації промтоварного ринку та благоустрою прилеглої території"
було визнане протиправним і скасовано постановою господарського суду Одеської
області від 31.08.2006 року по справі № 5/255-06-7149А, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 28.11.2006 року, в тій
частині, що стосувалось надання позивачу в постійне користування земельної
ділянки, на якій розташований ринок. В судовому засіданні, позивачем визнано
відсутність у нього правовстановлювальних документів на вказану земельну
ділянку.

Посилання
позивача на рішення Одеської міської ради від 09.11.2005 року № 4839-ІV
"Про передачу КП "Малиновський ринок" майна комунальної
власності територіальної громади м. Одеса, розташованого на території ринку
"Малиновський" в м. Одесі, згідно з яким позивачу передано на баланс
майно, в тому числі електричні лінії, огорожа території ринку, ворота, 1858
кв.м. асфальтового покриття, інвентар тощо, не може братись до уваги, оскільки не
доводить права позивача на користування земельною ділянкою під ринком.

Враховуючи
вищевказане КП "Малиновський ринок" не може бути визнано ринком
(адміністрацією ринку) у розумінні Правил торгівлі на ринках, хоча фактично
воно й забезпечувало, згідно укладених договорів, функціювання ринку протягом
2005 -2008 років та подавало звітність по земельному податку з цієї земельної
ділянки.

Дослідивши
матеріали справи та проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню та приймаючи до уваги усе
вищенаведене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд у задоволені позову
відмовляє.

Керуючись ст. 82-85  Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

У
позові відмовити повністю.

Рішення
суду набирає законної сили в порядку ст.85 ГПК України.

Суддя
Гуляк Г.І.