ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2008 р.

№
5020-9/109

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

головуючий
суддя:

Ходаківська
І.П.

судді

Данилова
Т.Б., Цвігун В.Л.

розглянувши  матеріали касаційної скарги

регіонального
відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та
місті Севастополі

на
постанову

Севастопольського
апеляційного господарського суду від 12.08.2008р.

у
справі господарського
суду

№
5020-9/109 міста Севастополя

за
позовом

регіонального
відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та
місті Севастополі

до

ОСОБА_1

про за участю  представників сторін: позивача -
відповідача -

розірвання
договору купівлі-продажу   Погорілко
Н.М. дов.№ 110 від 07.11.2008 не з'явився

Розпорядженням
№ 2-12.2/518   від 12.11.2008. у зв'язку
із зайнятістю судді Першикова Є.В. змінено склад  колегії суддів у справі № 5020-9/109,
призначеної до розгляду у складі - головуючий суддя -Першиков Є.В., судді
Данилова Т.Б., Ходаківська І.П., утворено колегію суддів у складі: головуючий
суддя -Ходаківська І.П., судді Данилова Т.Б., Цвігун В.Л.

В С Т А Н О В И
В:

У
березні 2008 року Регіональне відділення Фонду державного майна України в
Автономній Республіці Крим та м. Севастополі звернулось до господарського суду
м. Севастополя з позовом до громадянки України ОСОБА_1 про розірвання договору
купівлі-продажу нерухомого майна та зобов'язання ОСОБА_1. повернути  Регіональному відділенню ФДМУ об'єкт
приватизації.

Позовні
вимоги були вмотивовані невиконанням покупцем Виноградовою Т.В. умов договору
купівлі-продажу від 06.08.2002 № 139/40 в частині збереження профілю діяльності
об'єкта приватизації протягом п'яти років з моменту нотаріального посвідчення
договору, тобто до 12.08.2007, що підтверджується  Актом перевірки ВР ФДМУ від 21.12.2007.

Рішенням
господарського суду м. Севастополя від 01.07.2008 ( суддя Рибіна С.А.),  залишеним без змін Постановою
Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.08.2008 ( головуючий
суддя Прокопаніч Г.К., суддів Заплава Л.М., Лисенко В.А.) в задоволенні
позовних вимог відмовлено повністю.

Судові
рішення обґрунтовані посиланням на Закони України "Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу приватизацію)",  "Про приватизацію державного
майна", які встановлюють термін дії зобов'язань покупця не більше п'яти
років, а Акт перевірки комісії, яким позивач підтверджує невиконання покупцем
зобов'язань за Договором, складений поза межами цього п'ятирічного строку.

Не
погоджуючись із судовими рішеннями, Регіональне відділення Фонду державного
майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі звернулось до
Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій посилається
на  порушення судами норм матеріального
права при неповному з'ясуванні обставин, які мають  значення для правильного розгляду  справи, просить судові рішення по справі
скасувати  та прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В
обґрунтування касаційної скарги Регіональне відділення Фонду державного майна
України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі  посилається на представлення судам достатньо
доказів неналежного виконання відповідачем умов Договору купівлі-продажу,
а  "Порядок здійснення державними
органами приватизації контролю за виконанням умов договорів купівлі-продажу
об'єктів приватизації" не встановлює конкретних термінів перевірок та
складання актів.

Заслухавши
пояснення присутнього представника Фонду державного майна України, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Переглядаючи
у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі
встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Судами
встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 06.08.2002 між
Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Автономній Республіці
Крим та м. Севастополі ( продавець) та ОСОБА_1 (покупець) був укладений договір
№ 139/40 ( далі -Договір) купівлі-продажу об'єктів приватизації  - державного майна : будинку культури,
літнього кіномайданчику, які розташовані за адресою АДРЕСА_1та дитячого
павільйону за адресою АДРЕСА_2

Згідно
з умовами договору право власності на об'єкти приватизації покупець набуває з
моменту нотаріального посвідчення цього Договору. Договір купівлі-продажу №
139/40 був нотаріально посвідчений 12 серпня 2002  року.

Умовами
пункту 5.1 Договору було передбачено, зокрема, що покупець зобов'язаний  зберегти профіль діяльності об'єктів
приватизації протягом п'яти років з моменту нотаріального посвідчення Договору.

За
результатами контролю виконання умов Договору 21 грудня 2007 року  Регіональним відділенням ФДМУ складений Акт
остаточної перевірки виконання вимог договору, в якому зафіксовано, що умови
Договору не виконані в частині зберігання профілю діяльності об'єкту
приватизації.

29.02.2008
позивач звернувся з листом до відповідача з вимогою про розірвання Договору, на
яку відповідь не отримав та звернувся із позовом до господарського суду.

Таким
чином, судами встановлено, що предметом позову є розірвання договору
купівлі-продажу об'єктів приватизації
через невиконання покупцем умов договору.

Відповідно
до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного та Господарського кодексів
України  ці кодекси застосовуються до
правовідносин, що виникли після набрання ними чинності. Щодо цивільних
відносин, які виникли до набрання чинності цими кодексами, то положення
зазначених кодексів застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або
продовжуються після набрання ними чинності.

Правовідносини
між сторонами виникли до 01.01.2004, не припинені і продовжують існувати після
набрання чинності Цивільного та Господарського кодексів України, тому суди
обґрунтовано керувались нормами цих кодексів при вирішенні справи.

Відповідно
до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись
належним чином згідно умов договору або вимог діючого законодавства,
одностороння відмова від виконання зобов'язання або зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно
із ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору  допускається лише за згодою сторін, якщо інше
не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано
за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору
другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Ст.188
Господарського кодексу України встановлює порядок розірвання договору, згідно з
яким сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір,
повинна надіслати пропозиції про це другій стороні, яка повинна повідомити про
результати її розгляду. У разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (
розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений
строк,  заінтересована сторона має право
передати спір на вирішення суду.

Суди
встановили, що об'єкти приватизації були придбані відповідачем за результатами
аукціону, який проведений на підставі Закону України "Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

У
відповідності із ст.23 Закону України "Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу приватизацію)" право власності на державне
майно підтверджується договором купівлі-продажу, який укладається між покупцем
та уповноваженим представником органу приватизації, а також актом
приймання-передачі майна. До договору включаються зобов'язання сторін, які були
визначені умовами аукціону, конкурсу чи викупу, відповідальність та правові наслідки
їх невиконання.

Органи
приватизації здійснюють контроль за виконанням покупцем умов договору
купівлі-продажу, а у разі їх невиконання застосовують санкції, передбачені
чинним законодавством, та можуть у встановленому порядку порушувати питання про
розірвання договору.

Згідно
ст.1 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств
(малу приватизацію)" до відносин щодо приватизації невеликих державних
підприємств, не врегульованих цим
Законом, застосовується Закон України "Про приватизацію майна
державних підприємств".

Стаття
27 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств"
передбачає, що на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути
розірвано або визнано недійсним за рішенням суду в разі невиконання іншою стороною
зобов'язань, передбачених договором купівлі-продажу у визначені строки. Термін
дії зазначених зобов'язань, за винятком виконання встановлених мобілізаційних
завдань, не повинен перевищувати п'ять років.

Судами
встановлено, що згідно з п.5.1 Договору строк зберігання профілю діяльності
об'єктів приватизації встановлений сторонами п'ять років з моменту
нотаріального посвідчення договору, який закінчився 12.08.2007.

Акт
перевірки комісії, яким позивач підтверджує невиконання відповідачем
зобов'язань за Договором, позивачем був складений 21.12. 2007, затверджений
07.02.2008 та фіксує невиконання покупцем зобов'язань за Договором на день 21
грудня 2007 року, тобто вже за межами встановлених Договором строків. Із
позовом до суду позивач звернувся лише 11 квітня 2008 року.

Щодо
посилання Регіонального відділення ФДМУ у касаційній скарзі на   "Порядок здійснення державними органами
приватизації контролю за виконанням умов договорів купівлі-продажу об'єктів
приватизації",затверджений Наказом Фонду державного майна України від
27.02.2004 № 372, який  не встановлює
конкретних термінів перевірок та складання актів, то цей аргумент заявника
спростовується  пунктом 1.4 зазначеного
Порядку, згідно з яким орган приватизації має забезпечити охоплення протягом
року перевірками 100 відсотків договорів, які знаходяться в нього на контролі.

Судами
попередніх інстанцій зазначено, що позивач не надав суду доказів наявності у
нього повноважень на перевірку дотримання умов договору поза межами
п'ятирічного строку.

Щодо
підвідомчості зазначеного спору господарським судам, то судами попередніх
інстанцій правильно визначено, що згідно із ст.12 Господарського процесуального
кодексу України справи у спорах, пов'язаних
з приватизацією державного майна (крім спорів про приватизацію державного
житлового фонду) та справи, що виникають з корпоративних відносин, підвідомчі
господарським судам і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають
фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Статтею
1117 Господарського процесуального кодексу  України передбачено, що переглядаючи у
касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі
встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна
інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

На
підставі викладеного колегія Вищого господарського суду України вважає, що
судами першої та апеляційної інстанцій було повно та всебічно з'ясовано
обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та
винесено рішення з правильним застосуванням
норм матеріального та дотриманням процесуального права, що дає підстави
для залишення їх без змін.

Враховуючи
наведене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119,
11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України,

П О С Т А Н О В
И В:

Касаційну
скаргу регіонального відділення Фонду державного майна України в Автономній
Республіці Крим та місті Севастополі залишити без задоволення.

Постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.08.2008р. у справі №
5020-9/109 залишити без змін.

Головуючий                                          І. Ходаківська

Судді
Т.
Данилова

В. Цвігун