СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02"
жовтня 2008 р.
Справа №  8/383/08

м.
Миколаїв

Господарський
суд Миколаївської області, у складі судді Гриньової Т.В.,

при
секретарі Лопатіні К.О.,

за
участю позивача -Кузовлєва Ю. Г.,

представник
відповідача у судове засідання не з'явився,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за
позовом фізичної особи -підприємця ОСОБА_1,

АДРЕСА_1,

до
комунального підприємства “Миколаївське міжміське бюро технічної

інвентаризації”,

54030,
м. Миколаїв, вул. Шевченка, 40,

про
визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична
особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до господарського суду з
позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, про визнання права власності
на нежитлові приміщення частини технічного поверху, що знаходиться в
громадському будинку літ. А-8 за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 19,0 м.
кв., а саме: № 16 (службове), загальною площею 10,6 кв. м.; № 6 (коридор),
загальною площею 2,3 кв. м.; №7 (сходинкова клітина), загальною площею 6,1 кв.
м.

Про
час і місце судового засідання з розгляду спору сторони повідомлені у
встановленому ГПК України порядку, - шляхом надсилання на їхні адреси ухвал.

Відповідач
правом участі у судовому засіданні не скористався, при цьому у відзиві на
позовну заяву проти позову не заперечує, вказує на те, що відповідно до ч. 5
ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може
визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на
ній, якщо це не порушує права інших осіб. Також відповідач просить суд віднести
судові витрати по справі на позивача, оскільки внаслідок здійснення останнім
самочинного будівництва вищевказаних об'єктів нерухомого майна і виник спір.

У
судовому засіданні 02.10.2008р., за згодою присутнього позивача, суд оголосив
вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши
матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши пояснення позивача,
господарський суд дійшов висновку про задоволення позову. Висновок суду
ґрунтується на такому:

На
підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради № 1993 від 22.10.2004р.
фізична особа - підприємець ОСОБА_1 набув право власності на нерухоме майно
нежитлові приміщення № 1 офісу загальною площею 127,9 кв. м. в літ.А-8,
розташоване у м. Миколаєві за адресою. АДРЕСА_2, про що свідчить свідоцтво про
право власності на нерухоме майно
НОМЕР_1 від 10.11.2004 р.

Позивачем,
всупереч приписам ст. ст. 24, 28, 29 Закону України "Про планування і
забудову територій", без дозволу на перепланування, належно затвердженого
проекту та дозволу на виконання будівельних робіт, у 2008 році за власний
рахунок було здійснено самочинну забудову, в результаті якої площа нежитлових
приміщень, які належать підприємцю ОСОБА_1 на праві власності була збільшена на
19,0 кв. м. за рахунок приєднання приміщень частини технічного поверху, таким
чином загальна площа нежитлових приміщень склала 146,9 кв. м, а основна площа
-100,8 кв. м.

Відповідно
до ст. 376 ЦК України, вищевказане будівництво вважається самочинною забудовою.
Викладене підтверджено листом відповідача за № 1385, а також техпаспортом КП
"Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації", виготовленим
станом на  05.05.2008 р.

В
матеріалах справи містяться висновки Головного управління містобудування та
архітектури від 19.08.2008 р., Санітарно-епідеміологічної станції Центрального
району м. Миколаєва від 05.06.2008 р. вих. № 1338/2-2 та Центрального районного
відділу Управління МНС України в Миколаївській області від 11.08.2008 р.  вих. № 62/1348  та від 13.08.2008 р.  вих. № 69/5121, якими погоджено оформлення
самовільно перебудованого об'єкту за адресою: АДРЕСА_2.

Заяви
від ТОВ “Акула” та ТОВ “Аврора і Ко” свідчать, що здійснене позивачем самочинне
будівництво не порушує їх прав.

Статтею
376 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) передбачено, що право
власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду
визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що
не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Статтею
392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання
його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно
до статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень" відповідна державна реєстрація - офіційне
визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення
речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням
даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Отже,
названі у цьому Законі органи єдиної системи реєстрації відповідних прав можуть
бути відповідачами за позовами про визнання права власності на об'єкт
нерухомого майна, пред'явленими згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу
України.

Оскільки
відповідно до пункту 5 розділу V Прикінцеві положення Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" до
створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування
Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація
об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної
інвентаризації, останні можуть бути відповідачами у таких справах.

За
таких обставин суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки
спір виник з вини позивача, суд вважає за необхідне покласти на нього судові
витрати по справі.

Керуючись ст. ст. 44, 49,
82 - 85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити
повністю.

Визнати
за  фізичною особою - підприємцем  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) право власності на нежитлові приміщення частини технічного поверху, що
знаходиться в громадському будинку літ. А-8 за адресою: АДРЕСА_2, загальною
площею 19,0 м. кв., а саме: 5-16 (службове), загальною площею 10,6 кв. м.; 5-6
(коридор), загальною площею 2,3 кв. м.; 5-7 (сходинкова клітина), загальною
площею 6,1 кв. м.

Рішення
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
підписання.

Суддя                                                        Т.В.Гриньова