ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

04.12.2008

Справа №2-29/10198-2008

За позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімферопольськакондитерська фабрика», (вул.. Севастопольська, 39, м. Сімферополь, 95013).

До відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Луксор», (95049, вул.. Монтажна, б. 2, м. Сімферополь / 95049, пр. Сільський 35, м. Сімферополь).

Про стягнення 223 374,12 грн.

Суддя О.І. Башилашвили

представники:

Від позивача – Бочкова І. В., довіреність №07 від 02.06.08р., ю/к.

Від відповідача - не з’явився.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сімферопольська кондитерська фабрика» звернулось з позовною заявою у господарський суд АР Крим до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Луксор» з вимогами: стягнути з відповідача заборгованість в сумі 223 374,12 грн., з яких: 136 591,86 грн. – сума основного боргу, та 24 977,61 грн. – пеня., 17 456,65 грн. – штраф, 22 877,75 грн. – 20% річних, 21 470,25 грн. – індекс інфляції та стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов’язання за договором, в частині своєчасної оплати за отриманий товар.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву та документів витребуваних судом не представив, не забезпечив явку свого представника в судове засідання, хоча про день розгляду справи був повідомлений рекомендованою поштою. У зв’язку з цим справа розглянута у порядку ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухав представника позивача, суд –

встановив:

Згідно дистриб’юторського договору № 24/10 від 24.10.2007р. (далі - договір), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сімферопольська кондитерська фабрика» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Луксор», відповідачеві поставлявся товар – кондитерські вироби в асортименті.

Відповідно до умов договору, позивач передав відповідачу товар на загальну суму 349 202, 73 грн., що підтверджується на явними в матеріалах справи товарно – транспортними накладними, (а. с. 7 - 37), однак відповідачем частково погашено суму за поставлену продукцію в розмірі – 212 610,87 грн., в зв’язку з чим основна сума заборгованості складає - 136 591,86 грн.

На підставі вказаного договору відповідач зобов'язаний прийняти товар та оплатити його відповідно до п.3.8 договору на протязі 1 (одного) банківського дня з моменту переходу права власності на продукцію, тобто з моменту прийняття продукції відповідачем (п.п. 4.4).

Судом встановлено, що відповідачем не здійснена оплату за отриманий товар в повному обсязі, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків (а. с. 38), в зв’язку з чим за відповідачем склалась заборгованість в розмірі 136 591,86 грн.

Відповідно до частини 1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні вимоги Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.7.1.1 договору відповідач несе відповідальність за порушення строків сплати продукції без попереднього узгодження з постачальником: 1. У вигляді пені в розмірі 0,5% від вартості несплаченої продукції за кожен день прострочення за весь період такої прострочки до повного погашення суми заборгованості, проте до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання» пеня нараховувалась позивачем у розмірі подвійної ставник НБУ, яка складає – 24 977,61 грн., 2. У вигляді штрафу в розмірі 5% вартості несплаченої продукції при простроченні більш ніж 10 – ти календарних днів, який складає 17 456,65 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Так, індекс інфляції за весь час прострочення платежу складає – 21 470,25 грн.

Відповідно до п. 6.2, сторони домовилися про збільшення проценту річних та встановили їх розмір – 20%, які становлять – 22 877,75 грн.

Таким, чином загальна сума заборгованості відповідача складає – 223 374,12 грн.

Станом на день подачі позовної заяви, відповідачем не виконані умови договору в частині оплати заборгованості за договором в сумі 223 374,12 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог та заперечень.

Відповідач не представив суду доказів відсутності заборгованості, у зв’язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Витрати позивача по сплаті держмита в розмірі 2 233,75 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн. судом покладаються на відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

На підставі викладено, керуючись ст. ст.. 49, ст.82 - 84 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Луксор», (АР Крим, вул.. Монтажна, б. 2, м. Сімферополь, , р/р 2600289 в філії «ПУМБ», м. Сімферополь, МФО 308092) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімферопольська кондитерська фабрика», (АР Крим, вул.. Севастопольська, 39, м. Сімферополь, р/р 0809 в КрФ АКБ «Форум» м. Кривий Ріг, МФО 307060, ) заборгованість в сумі – 223 374,12 грн., (з яких: 136 591,86 грн. – сума основного боргу, 24 977,61 грн. – пеня., 17 456,65 грн. – штраф, 22 877,75 грн. – 20% річних, 21 470,25 грн. – індекс інфляції) та судові витрати по сплаті держаного мита в сумі 2 233,75 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118,00 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.