ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11.04.2008
Справа №  16/31

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю
"Лан"

до  1ОСОБА_1

2.ОСОБА_2

3.ОСОБА_3

4. ОСОБА_4

5. Приватного нотаріуса Карлівського
районного нотаріального округуОСОБА_5

6. ОСОБА_6

про  визнання договорів недійсними

Суддя  Тимощенко О.М.

Представники сторін до перерви:

від позивача: Дем"янов В.А.,
дов.б/н від 22.01.08р., ОСОБА_10.М.

від відповідачів:1. відсутні

2.ОСОБА_7, дов.б/н
від 17.03.08р.

3.ОСОБА_7, дов.б/н
від 17.03.08р.

4.ОСОБА_7,
дов.б/н від 17.03.08р.

5.  ОСОБА_8

6. ОСОБА_9, дов.б/н
від 10.04.2008р.

Представники після перерви - згідно
протоколу судового засідання.

Рішення виноситься після перерви,
оголошеної у судовому засіданні
10.04.2008р. для підготовки повного тексту рішення згідно ст.85 ГПК
України.

Суть справи:
розглядається позовна заява про визнання договорів дарування корпоративних прав
недійсними.

Відповідачі 2,3,4,5,6 у відзиві на
позов та їх представник у судовому засіданні проти позову заперечують.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Лан" - Позивач -
було створене внаслідок реорганізації КСП ім.Енгельса в ТОВ «Лан" у
лютому 2000 року. Засновниками товариства виступили чотири фізичних особи. У
1007 році склад засновників було змінено внаслідок смерті одного із учасників
та прийняттям до складу учасників ТОВ «Лан" двох його спадкоємців -
ОСОБА_2таОСОБА_4

Як вбачається зі Статуту товариства,
статутний капітал товариства становив 34 774 грн. і з часу створення не
змінювався. Внесками засновників до статутного капіталу було індивідуально
визначене майно на суму частки.

Відповідно до п.4.3. Статуту,
розподіл часток у статутному капіталі СТОВ «ЛАН»встановлюється таким чином:

ОСОБА_10 - майно, що належить йому
на праві власності - Комбайн СК-5 «Нива», культиватор УМСК-5, всього на суму 10
164 грн., що становить 29% в статутному капіталі товариства;

ОСОБА_1 - майно, що належить йому
на праві власності - трактор Т-40 на суму 3317 грн., що становить 10% в
статутному капіталі товариства;

ОСОБА_4 - майно, що належить йому
на праві власності - склад запасних частин, токарний станок, всього на суму
6956,00 грн., що становить 20% в статутному капіталі товариства;

ОСОБА_2 - майно, що належить їй на
праві власності - склад запасних частин, токарний станок, всього на суму
6956,00 грн., що становить 20% в статутному капіталі товариства;

ОСОБА_3 - майно, що належить йому
на праві власності - автомобіль САЗ 3507, очисна машина СМ-4,5, всього майна на
суму 7381,00 грн., що становить 21% в статутному капіталі.

Тобто, внески всіх
учасників-засновників є індивідуально визначеними (конкретне майно) із
зазначенням вартості кожного внеску.

Згідно п.3.4.8 Статуту товариства,
учасник має право при виході з товариства одержати вартість частини майна
товариства пропорційно своїй частці у статутному фонді товариства або за
власною вимогою та за згодою учасників товариства отримати вклад повністю або
частково в натуральній формі. Відповідно до п.3.7 статуту, при виході учасника
з товариства йому сплачується вартість частини майна товариства, пропорційна
його частці у статутному капіталі. Учаснику, який вибув, сплачується належна
йому частка прибутку, одержаного товариством
в даному році до моменту його виходу.

Згідно ст.148 ЦК України,  учасник товариства з обмеженою
відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій
вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений
статутом. Учасник, який виходить з товариства з обмеженою відповідальністю, має
право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному
капіталі товариства.

Як стверджує Позивач, 08 січня 2008
року від приватного нотаріуса Карлівського районного нотаріального округу  ОСОБА_8 ним було отримано цінного листа з
вкладеними до нього копіями заяв учасників ТОВ «ЛАН», з яких позивачу
стало  відомо про укладення відповідачами
1,2,3,4 в період з 29 січня по  01 лютого
2008 року договорів дарування часток статутного капіталу товариства (Позивача)
третій особі, а саме:

Відповідач-1 - ОСОБА_1 29.01.2008р.
уклав договір дарування 10% статутного капіталу ТОВ Лан" вартістю
3317,00грн. 29.01.2008р. гр.ОСОБА_6(Відповідачу-6);

Відповідач-2 - ОСОБА_2 30.01.2008р.
уклала договір дарування 20% статутного капіталу ТОВ "ЛАН" вартістю
6956,00грн. 30.01.2008р. гр.ОСОБА_6 (Відповідачу -6);

Відповідач-3 - ОСОБА_3 30.01.2008р.
уклав договір дарування 21% статутного капіталу ТОВ "ЛАН" вартістю
7381,00грн. 30.01.2008р. гр.ОСОБА_6(Відповідачу-6);

Відповідач-4 - ОСОБА_4
01.02.2008р.  уклав договір дарування 20%
статутного капіталу ТОВ "ЛАН" вартістю 6956,00грн. 30.01.2008р.
гр.ОСОБА_6(Відповідачу -6).

Вказані договори дарування
посвідчені приватним нотаріусом ОСОБА_8та зареєстровані у реєстрі відповідно за
№251, №264, №267, №290.

Позивач стверджує,  що всі договори дарування укладені з
порушеннями діючого законодавства  і
мають бути визнані нечинними з моменту їх укладення.

В обґрунтування своїх вимог Позивач
зазначає, що у даному випадку  учасники
(Відповідачі 1,2,3,4) допустили грубе порушення
чинного законодавства, коли при виході з товариства відступили свої
частки третій особі без погодження з рештою учасників шляхом укладення
договорів дарування.

Згідно ст.147 ЦК України, учасник
товариства з обмеженою відповідальністю має право продати або іншим чином
відступити свою частку  (її
частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства.
Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її
частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено  статутом товариства. Учасники товариства
користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно
до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між
учасниками не встановлений інший порядок здійснення цього права.

Аналогічні положення містяться і у
Законі України "Про господарські товариства" (ст.53 Закону).

Позивач стверджує,  що фактично при  укладенні вказаних договорів дарування було
здійснено вихід учасників товариства без дотримання встановленої чинним
законодавством та Статутом товариства процедури, учасники не повідомили про
свій вихід з товариства.

Як зазначає Позивач, він отримав
від приватного нотаріуса незавірені ксерокопії заяв учасників - Відповідачів
1,2,3,4, адресовані загальним зборам учасників товариства. Натомість самі
Відповідачі 1,2,3,4 ні до товариства, ні до інших учасників з подібними заявами
(ні письмовими, ні усними) не зверталися, загальними зборами товариства питання
про зміну складу учасників не розглядалося.

Крім того, Позивач зазначає, що
Відповідач-1 взагалі не мав можливості укласти договір дарування від
29.01.08р., оскільки він з 03.01.2008р. знаходиться під вартою,  міра запобіжного заходу щодо нього не
змінювалася, його паспорт знаходиться в матеріалах порушеної стосовно нього
кримінальної справи. Тобто, приватний нотаріус (Відповідач-5) допустила
проведення нотаріальних дій без встановлення особи громадянина, який звернувся
за вчиненням нотаріальної дії.  При
спростуванні даного твердження Відповідач-6 надав суду лист голови Карлівського
районного суду, адресований начальнику Карлівського РВ УМВС України в
Полтавській області, з якого вбачається, що голова суду не заперечує проти
задоволення клопотання  ОСОБА_1 про
надання йому можливості зустрітися з приватним нотаріусом для оформлення
цивільно-правових відносин та їх нотаріального посвідчення.

Даний лист не може братися судом до
уваги  при обґрунтуванні заперечень
Відповідача-6, оскільки він датований 01.02.2008р. (а укладення спірного
договору відбулося раніше - 29.01.08р.), тобто, даний лист, адресований
начальнику Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області,  не може бути розцінений судом як беззаперечний
доказ укладення спірного договоруОСОБА_1., як про те стверджує Відповідач-6.

У відзиві на позов Відповідач-6
також звертає увагу суду на те, що позивач по справі та СТОВ "Лан", у
якому він набув  права власності  на 71% статутного фонду, є різними юридичними
особами, тобто, Відповідачем-6 не порушено прав позивача. Суд ці твердження не
приймає до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що СТОВ
"Лан" та Позивач - одна і та ж юридична особа, ,
що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи, довідкою
№19/1339 про включення до ЄДРПОУ,
випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, статутом СТОВ "Лан" (всі копії - в матеріалах
справи).

Крім того, представник
Відповідача-6 у судовому засіданні наполягав на тому, що за даними договорами
дарування частки у Статутному капіталі СТОВ "Лан" фактично не  відбулася заміна учасників товариства. Однак
на підставі матеріалів справи  судом
встановлено протилежне, а саме:

Відповідно до п.1.1 вказаних
договорів, дарувальник безоплатно передав у власність обдарованому свою частку
у Статутному капіталі СТОВ "Лан". Відповідно до п.3.1 Договорів, за
настання обставин, зазначених у п.1.1 Договору (тобто, передачі у власність
обдаровуваному частки) , Дарувальник (тобто, учасник товариства, відповідно -
Відповідач 1,2,3,4) втрачає усі права та обов'язки по відношенню до СТОВ та
його учасників, які були обумовлені його статусом як учасника СТОВ. Натомість
п.4 Договорів визначає наслідки дарування часток для обдаровуваного: за
настання обставин, зазначених у п.1.1 Договору, обдаровуваний стає по
відношенню до СТОВ його учасником;   до обдаровуваного при даруванні частки
дарувальником одночасно переходять усі права та обов'язки, що належать
останньому згідно Статуту. Крім того, п.2 Договорів передбачено, що
обдаровуваний після підписання договору повинен звернутися до загальних зборів
СТОВ з заявою про заміну учасника СТОВ.

Тобто, фактично при укладенні цих
договорів та їх виконанні відбулася заміна учасників  Товариства: замість учасників - дарувальників
(Відповідачі 1,2,3,4), які з передачею у власність обдаровуваному своєї частки
у статутному капіталі СТОВ "Лан"
втрачають  усі права та обов'язки
по відношенню до товариства та його учасників (фактично вибувають з їх
числа)  учасником товариства стає
обдаровуваний, до якого переходять усі права та обов'язки учасника згідно
Статуту Товариства.

Вказане підтверджується і
наступним: у матеріалах справи є копія позовної заяви Відповідача-6 до СТОВ
"Лан" таОСОБА_10(треті особи - Карлівський районний відділ
Полтавської регіональної філії державного підприємства "Центр державного
земельного кадастру при Держкомземі України" та власники земельних ділянок
- жителі с.Ланна Карлівського району, з якими було укладено договори оренди
землі) про визнання правочинів, а саме - угод про дострокове розірвання
договорів оренди земельних часток (паїв) недійсними та стягнення матеріальної
шкоди у вигляді прямих збитків та упущеної вигоди, адресованої Карлівському
районному суду.

У даній позовній заяві Відповідач -
6 - ОСОБА_6повідомляє, що на підставі договорів дарування він набув право
власності  на 71% статутного фонду
СТОВ "Лан", та вступив у число
засновників товариства.   Вказане ще раз підтверджує, що фактично з
укладенням спірних договорів дарування
частки у Статутному капіталі СТОВ "Лан" відбулася заміна
учасників товариства та вихід учасників товариства ( відповідачів 1,2,3,4).

Крім того, суд на підставі аналізу
вказаних договорів дійшов до висновку, що ними на СТОВ "Лан", яке не
є стороною цих договорів, було неправомірно покладено  обов'язок вчинення дій, а саме:п.2 Договорів
передбачено, що обдаровуваний після підписання договору повинен звернутися до
загальних зборів СТОВ з заявою про заміну учасника СТОВ, а СТОВ - внести
зміни в установчі документи та провести державну реєстрацію відповідних змін в
Єдиному державному  реєстрі.

Згідно ст.626 ЦК України, договором
є домовленість двох  або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Договір, згідно ст.629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.
Оскільки СТОВ "Лан"  не є
стороною спірних договорів дарування (що не заперечується у судовому засіданні
представником Відповідача-6), на нього не можуть покладатися будь-які обов'язки
по вказаним договорам.

Згідно ст.202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних
прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Зміст правочину, згідно ст.203 ЦК України, не може
суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

З урахуванням викладеного, на
підставі матеріалів справи, заслухавши представників сторін, дослідивши та
оцінивши надані ними докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги до
Відповідачів 1,2,3,4,6 в частині визнання недійсними договорів дарування частки
у Статутному капіталі СТОВ "Лан" від 29.01.2008р., 30.01.2008р.
01.02.2008р. є правомірними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги Позивача до
Відповідача-5 - приватного  нотаріуса
Карлівського  районного нотаріального
округу ОСОБА_8, суд зазначає наступне:

Ухвалою про порушення провадження у
справі від 18.02.2008р. суд зобов'язав Позивача уточнити позовні вимоги до
Відповідача-5. На виконання вимог ухвали позивач надав суду пояснення щодо
предмету спору та позовних вимог до приватного нотаріуса вих.№17 від 18.03.2007р.
(в матер.справи), які, однак, не містять конкретних позовних вимог до
Відповідача-5 і не можуть розцінюватися судом як уточнені позовні вимоги до
Відповідача-5. Зокрема, Позивач зазначає,
що його позовні вимоги полягають у визнанні недійсними договорів
дарування, укладених за участю приватного нотаріуса і стосується як самих
учасників товариства, так і нотаріуса. Суд не погоджується з такими
твердженнями Відповідача та дійшов до висновку, що у даному випадку відсутній
предмет спору між Позивачем та Відповідачем -5, а отже провадження у справі в
цій частині  (спору між Позивачем та
Відповідачем-5) підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Судові витрати підлягають
Відшкодуванню Позивачу згідно ст.49 ГПК України.

Відповідно до ст. 1 ГПК України,
підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно з ч. 2 ст. 21 ГПК України,
позивачами є підприємства та організації, що подали позов про захист порушеного
чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 1 ГПК фізичні
особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, мають право звертатися до
господарського суду тільки у випадках, передбачених законодавчими актами
України.

З огляду на приписи ч. З ст. 22
Закону України «Про судоустрій України», згідно з якими місцеві господарські
суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а
також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та
вимоги статей 1, 4і. 12, ГПК України господарські суди розглядають
справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору
відповідає приписам статтям 1 та 21 ГПК.

Відповідно до ст. 12 ГПК України,
господарським судам підвідомчі, зокрема, справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його
учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що
пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, крім трудових спорів. Корпоративні відносини це всі відносини
з приводу участі у юридичної особі. До їх складу входять, зокрема, відносини
щодо виникнення, зміни та припинення корпоративних прав, як це зазначено у ст.
167 ГК України, а також відносини щодо здійснення (реалізації) цих прав. Згідно
зі ст. 167 ГК України, корпоративні права - це права особи, частка якої
визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають
правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією,
отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у
разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами
маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо
корпоративних прав.

В даному випадку спір  є корпоративним, а тому   спір  підвідомчий господарським судам.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст.33,43,49, п.1-1 ч.1 ст.80, 82-85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги про визнання
недійсними договорів дарування частки у статутному капіталі СТОВ
"Лан" - задовольнити.

2.
Визнати недійсними з моменту укладення договори дарування частки у
статутному капіталі СТОВ "Лан"(с.Н.Ланна, Карлівського району, ), а саме: договір
дарування частки у статутному капіталі СТОВ "Лан" від
30.01.2008р., укладений між ОСОБА_3 таОСОБА_6, посвідчений 30.01.2008р.
приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу та
зареєстровано в реєстрі за №267; договір
дарування частки у статутному капіталі СТОВ "Лан" від
30.01.2008р., укладений між ОСОБА_2 таОСОБА_6, посвідчений 30.01.2008р.
приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу та
зареєстровано в реєстрі за №264;
договір  дарування частки у
статутному капіталі СТОВ "Лан" від 29.01.2008р., укладений між ОСОБА_1
таОСОБА_6, посвідчений 29.01.2008р. приватним нотаріусом Карлівського районного
нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №251;  договір
дарування частки у статутному капіталі СТОВ "Лан" від
01.02.2008р., укладений між ОСОБА_4 таОСОБА_6, посвідчений 01.02.2008р.
приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу та
зареєстровано в реєстрі за №290.

3. Провадження у справі в частині
вимог  СТОВ "Лан" до приватного
нотаріуса Карлівського районного нотаріального округуОСОБА_5 про визнання
недійсними договорів дарування частки у статутному капіталі СТОВ
"Лан" - припинити.

4. Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лан" (Полтавська область, Карлівський район, с.Нижня
Ланна, 39542, р/р 0 у відділенні АБ Полтава-банк, МФО 331489, ) 17 грн. державного мита, 23,60 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5. Стягнути зОСОБА_2  (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на
користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан" (Полтавська
область, Карлівський район, с.Нижня Ланна, 39542, р/р 0 у відділенні
АБ Полтава-банк, МФО 331489, ) 17 грн. державного мита,
23,60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

6. Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лан" (Полтавська область, Карлівський район,
с.Нижня Ланна, 39542, р/р 0 у відділенні АБ Полтава-банк. МФО 331489,
) 17 грн. державного мита, 23,60 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

7. Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю
"Лан" (Полтавська область, Карлівський район, с.Нижня Ланна, 39542,
р/р 0 у відділенні АБ Полтава-банк. МФО 331489, )
17 грн. державного мита, 23,60 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

8. Стягнути з ОСОБА_6(АДРЕСА_1) на
користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан" (Полтавська
область, Карлівський район, с.Нижня Ланна, 39542, р/р 0 у відділенні
АБ Полтава-банк. МФО 331489, ) 17 грн. державного мита,
23,60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

9. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

10. Копії рішення направити
сторонам.

Суддя
О.М.Тимощенко