АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем
України

27.11.2008  року                                                            Справа
№ 16/137

Луганський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючого-судді:                    Журавльової Л.І.

Суддів:
Бойченка К.І.

Єжової С.С.

За участю секретаря

судового засідання:                Міхальчук О.А.

та

представників сторін:

від прокуратури:          Гришина Т.А., посвідчення №551 від
08.08.08,

заступник начальника відділу
представництва

інтересів громадян та держави в судах

прокуратури області;

від позивача:               повноважний та компетентний
представник до

судового засідання не прибув;

від відповідача:              Юрченко Є.О., довіреність №б/н
від 03.09.08,

представник за довіреністю;

розглянувши матеріали

апеляційного подання:                    Заступника прокурора
Луганської області

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від
20 жовтня 2008 року (підписано 24.10.08)

у справі                                        №16/137
(суддя Шеліхіна Р.М.)

за позовом:
Прокурора міста Краснодону Луганської області в інтересах держави в
особі Краснодонської

міської ради, м.Краснодон Луганської області

до відповідача:                              Приватного
підприємства „Кедр”, м.Краснодон

Луганської області

про
стягнення 76 484 грн. 88 коп.

В С Т А Н О В И
В:

Прокурор міста Краснодону Луганської
області в інтересах держави в особі Краснодонської міської ради звернувся до
господарського суду Луганської області з позовом до Приватного підприємства
„Кедр” про стягнення на користь Краснодонської міської ради збитків у вигляді
упущеної вигоди у розмірі 76484 грн. 88 коп. за період з 01.01.05 по 01.01.08,
спричинених неправомірним користуванням земельною ділянкою розміром 9,3300 га у
місті Краснодон по
вул.Халтуріна -без оформлення договору оренди (з врахуванням заяви про
уточнення позовних вимог від 30.07.08 №35/5532-20).

Прокуратурою Луганської області
заявою про зміну правової підстави позову від 22.08.08 №35/5532-20 змінено
нормативне обґрунтування позову та
мотивовано позовні вимоги ст.ст.22, 377, 509 Цивільного кодексу України
та ст.ст.90, 120, 125 Земельного кодексу України.

Заявою про уточнення позовних вимог
від 01.10.08 №35/7547-20 позивач просив стягнути з відповідача на користь
позивача збитки у розмірі 126 678 грн. 75 коп. за період з 09.01.04 по
21.04.08.

Рішенням
господарського суду Луганської області від 20 жовтня 2008 року у справі №16/137
(суддя Шеліхіна Р.М.) відмовлено у позові.

Рішення господарського суду
Луганської області мотивовано наступним.

Місцевим господарським судом
зазначено, що правове обґрунтування позову, в тому числі з урахуванням змін
правових підстав заявлених вимог, не відповідає суті фактичних правовідносин
між сторонами по справі та правилу ст.19 Конституції України.

Судом першої інстанції вказано, що
акти про безпідставне використання землі, відповідні приписи по усуненню
встановленого правопорушення, складені повноважними державними органами по
контролю за використанням земельних ресурсів і у встановленому законом порядку,
в матеріалах справи відсутні.

Місцевим господарським судом
зазначено, що визначений прокурором та позивачем спосіб захисту порушеного
права та особи, в інтересах яких мають бути заявлені вимоги про ненадходження у
місцевий бюджет грошей, суперечить закону і фактичним правовідносинам між
сторонами спору. Суперечать доданим до справи матеріалам і вимогам закону.

Щодо застосування до спірних
правовідносин ст.22 ЦК України, прокурору необхідно було довести яке саме
цивільне право міськради (неприбуткової організації) порушено відповідачем на
заявлену суму збитків. Такі докази в матеріалах справи відсутні.

Судом першої інстанції вказано, що
докази щодо правомірності застосування до спірних правовідносин правил ст.1166
ЦК України відсутні, оскільки прокурором невірно обраний спосіб захисту
порушеного права, невірно визначений предмет спору і організації, в особі яких
мають бути захищені інтереси держави.

Не погодившись з рішенням
господарського суду Луганської області від 20 жовтня 2008 року у справі №16/137
заступник прокурора Луганської області звернувся з апеляційним поданням від 31
жовтня 2008 року №05-1260, яким просить скасувати рішення господарського суду
Луганської області від 20 жовтня 2008 року у справі №16/137 і прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити повністю.

На думку заявника, статтю 156
Земельного кодексу України не можна застосовувати для обґрунтування звільнення
від відшкодування збитків через відсутність підстави відшкодування у переліку
цієї статті.

Заявником вказано, що висновок суду
суперечить статтям 15, 16 Цивільного кодексу України, які встановлюють право
кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання, і право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства та визначають відшкодування збитків як одного
зі способу захисту цивільних прав та інтересів.

З посиланням на статті 22 Цивільного
кодексу України, ч.2 статті 224 Господарського кодексу України, статтю 2 Закону
України „Про плату за землю”, ст.ст.92, 206 Земельного кодексу України
заявником вказано, що ПП „Кедр” не є власником земельної ділянки і не є
землекористувачем у розумінні п.2 статті 92 Земельного кодексу України.
Враховуючи, що ПП „Кедр”, як власник нерухомого майна, використовує землі
територіальної громади міста Краснодону, він повинен був у встановленому
законом порядку оформити своє право на користування земельною ділянкою
договором оренди землі. Відсутність державного акта або договору оренди, що
посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою, не може
бути підставою для несплати земельного податку або орендної плати, оскільки
статтею 2 Закону України „Про плату за землю” визначено, що використання землі
в Україні є платним.

Заявник вважає, що не відповідає
фактичним обставинам справи і висновок суду щодо вини позивача і відсутності
вини відповідача у неукладені договору оренди та зазначає, що Краснодонською
міською радою в межах чинного законодавства виконані всі обов'язки, передбачені
Земельним кодексом України, за результатами розгляду всіх звернень відповідача
радою прийнято відповідні рішення.

Відзивом на апеляційну скаргу №б/н та
дати Приватне підприємство „Кедр” просить у задоволенні апеляційного подання
відмовити, рішення господарського суду Луганської області залишити без змін.

Краснодонська міська рада письмового
відзиву на апеляційне подання суду не надала.

Розпорядженням першого заступника
голови Луганського апеляційного господарського суду від 05 листопада 2008 року
у справі №16/137 для розгляду апеляційного подання заступника прокурора
Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 20
жовтня 2008 року у справі №16/137 призначено судову колегію у складі:
Журавльової Л.І. -судді - головуючого, суддів -Бойченка К.І., Єжової С.С.

Згідно ст.99 Господарського
процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи
рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої
інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського
процесуального кодексу України в процесі розгляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник обґрунтував  неможливість їх  подання суду
першої інстанції  з причин, що не
залежали від нього.

Апеляційний суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Сторони належним чином повідомлені
про час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування судом при винесенні рішення норм
матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що
апеляційне подання заступника прокурора Луганської області слід залишити без
задоволення, рішення господарського суду Луганської області від 20 жовтня 2008
року у справі №16/137 слід залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до статті 125 Земельного
кодексу України право власності та
право  постійного  користування
на земельну  ділянку  виникає
після  одержання  її власником або користувачем  документа, що посвідчує право власності чи
право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки
виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Статтею 126 Земельного кодексу України
передбачено, що право власності на земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми
державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Право оренди
землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Частиною 6 ст.93 Земельного кодексу
України передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються
законом.

Статтею 1 Закону України „Про оренду
землі” передбачено, що оренда землі  -
це  засноване  на
договорі  строкове платне
володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України
„Про оренду землі” орендарі набувають право оренди земельної ділянки на
підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом
України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і
договором оренди землі.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України
„Про оренду землі” строк дії договору оренди землі визначається за згодою
сторін, але не може перевищувати 50 років. В силу ч.1 ст.31 цього закону
договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який
його було укладено.

Відповідно до п.34 ст.26, п.2 ст.77
Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” питання регулювання
земельних відносин (у тому числі надання земельної ділянки в оренду та
поновлення договору оренди земельної ділянки) вирішується на пленарному
засіданні ради, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних
осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або
посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,
Приватне підприємство „Кедр” набуло у власність за договором купівлі-продажу
від 29.12.01 та 09.01.04 об'єкти нерухомого майна ДВАТ „Краснодонське
управління матеріально-технічного постачання”, які розташовані на земельній
ділянці територіальної громади міста Краснодону, за адресою: м.Краснодон,
сел.2-9, вул.Халтурина, загальною площею 9,3300га.

Матеріали справи свідчать, що відповідач
відповідно вимог чинного законодавства не має прав ні власника, ні
землекористувача спірної земельної ділянки.

Відповідно статті 2 Закону України
„Про плату за землю” використання  землі
в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного  податку або орендної плати, що визначається
залежно від грошової оцінки земель.

За правилами статей 5, 15 Закону
України „Про плату за землю” об'єктом плати за землю є земельна ділянка, яка
перебуває у власності або у користуванні, у тому числі на умовах оренди, а
суб'єктом плати за землю (платником) є власник землі і землекористувач.

Відповідно до статті 14 Закону
України „Про систему оподаткування” плата (податок) за землю належить до
загальнодержавних податків і зборів (обов'язкові платежі).

Відповідно до преамбули Закону
України №2181-ІІІ від 21 грудня 2000 року „Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (далі
-Закон України №2181) цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування,
який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими фондами з податків  і зборів (обов'язкових  платежів).

Згідно статті 21 Закону України „Про
оренду землі” орендна плата за землю -
це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною
ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю
встановлюються  за  згодою сторін у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за  земельні
ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються  відповідно до Закону України  „Про плату за землю”.

Статтею 13 Закону
України „Про плату за землю” встановлено, що підставою для нарахування
земельного  податку є дані державного
земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у
державній або комунальній власності, договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до статті 14 Закону
України „Про плату за землю” платники
земельного податку,  а також
орендної плати  за  земельні
ділянки  державної  або комунальної власності (крім громадян)
самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за
станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу
державної податкової служби за місцезнаходженням  земельної
ділянки податкову декларацію на поточний рік за  формою, встановленою центральним податковим
органом, з розбивкою річної  суми рівними
частками за місяцями.

Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Відповідно п.п.2.1.4 п.2.1 статті 2
Закону України №2181 податкові органи є контролюючими органами стосовно
податків і зборів (обов'язкових платежів), які справляються до бюджетів та
державних цільових  фондів.

Як свідчать матеріали справи, до
відповідача контролюючим органом за спірний період не застосовані заходи по
стягненню плати за землю.

Контролюючими органами не прийнято
заходи відповідальності відповідача за порушення земельного законодавства.

За відсутністю між сторонами договору
оренди та державного акту на землю, безпідставно планувати надходження плати за
землю до місцевого бюджету, тобто реальне одержання доходу.

Відповідно до ст.22 Цивільного
кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене
(упущена вигода). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх відшкодування в грошовій сумі у повному
обсязі.

Заявником не доведено суду, які дії
відповідача по завданню позивачу збитків є неправомірними, не доведено чи є між
ними і завданими збитками безпосередній причинний зв'язок та не доведена вина
відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що в
даних правовідносинах самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки не
вбачається, оскільки земля використовувалась на підставі укладених договорів
купівлі-продажу від 29.12.01 та 09.01.04.

Прокурор листом від 20.10.08 №05-102
нормативно обґрунтовує заявлені вимоги по стягненню збитків в сумі 126678 грн.
75 коп. і визначає правила ст.ст.22, 1166 ЦК України, ст.224 ГК України,
ст.ст.120, 125 ЗК України.

Позивачем уточнено вимоги заявою від
01.10.08 №35/7547-20 про стягнення збитків в сумі 126678 грн. 75 коп. з
посиланням на ст.22, 377 ЦК України, ст.ст.12, 120, 124, 206, п.12 Перехідних
положень Земельного кодексу України.

Місцевим господарським судом
досліджено питання правильності обрання прокурором способу захисту порушеного
права позивача та вірно зроблено висновок щодо застосування статей 22, 1166
Цивільного кодексу України.

Як вірно зазначено місцевим
господарським судом, правове обґрунтування позову не відповідає суті фактичних
правовідносин між сторонами у справі.

За таких обставин, господарським
судом Луганської області вірно відмовлено у позові.

На підставі викладеного, судова
колегія дійшла висновку про те, що доводи заявника апеляційного подання
спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, рішення господарського
суду ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин,
відповідає чинному законодавству і скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, п.1
ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський
апеляційний господарський суд

П
О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційне подання заступника
прокурора Луганської області на рішення господарського суду Луганської області
від 20 жовтня 2008 року у справі №16/137 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Луганської області від 20 жовтня 2008 року у справі №16/137 залишити без змін.

Відповідно ч.3, ч.5 ст.105 Господарського процесуального
кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути
оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя
Л.І.Журавльова

Суддя                                                                      К.І.Бойченко

Суддя
С.С.Єжова

Надруковано  8
примірників:

1.          до справи

2.          до наряду

3.          позивачу

4,
5 відповідачу за двома адресами

6.Прокурору
міста Краснодону Луганської області

7.Облпрокуратурі

8.господарському
суду Луганської області

Внесено  02.12.08