ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

24.10.08
Справа №10/181-ПН-08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського
суду у складі:

Головуючий суддя Шевченко Т. М. судді  Шевченко Т. М.    , Коробка Н.Д.  , Мойсеєнко Т. В.

при секретарі: Акімовій Т.М.,

за участю представників:

позивача:
ОСОБА_1, паспорт: НОМЕР_1 від 25.06.02,

відповідача:
Прокопенко Я.Ю., дов.№5-05/193 від 12.05.08,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1  (м. Херсон)

на рішення господарського суду Херсонської області від
23.06.2008 року по справі №
10/181-ПН-08

за позовом ОСОБА_1 (м. Херсон)

до відповідача Відкритого акціонерного товариства
«Херсонський бавовняний комбінат»

(м. Херсон)

про визнання недійсним п. 7 рішення загальних зборів
акціонерів, про заборону відповідачеві передавати майно товариства у статутний
фонд інших товариств.

16 квітня 2008 року ОСОБА_1 звернувся до господарського
суду Херсонської області  з  позовними вимогами   визнати недійсним п. 7  рішення
загальних  зборів акціонерів від
29 січня та 12 лютого 2008 року, заборонити ВАТ «ХБК» передавати майно, що
належить відкритому акціонерному товариству, в статутний фонд інших товариств,
у розмірах більш ніж 14 тис. євро або 10% балансу ВАТ «ХБК» (а.с.2-6).

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями Законів України
«Про господарські товариства», «Про державну програму приватизації на
2000-2002р.р.», Положення про порядок реструктуризації підприємств.

Рішенням господарського суду Херсонської області від
23.06.2008 року по справі № 10/181-ПН-08 (суддя - Александрова Л.І.) в
позові  відмовлено (а.с.98).

Рішення суду мотивовано відповідністю рішень загальних
зборів акціонерів ВАТ «ХБК» приписам Законам України «Про господарські
товариства», «Про державну програму приватизації», недоведеністю позивачем факту
порушення, оспорювання чи невизнання ВАТ «ХБК» корпоративних прав позивача.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач у
справі - ОСОБА_1звернувся до Запорізького апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, просить  рішення
господарського суду від 23.06.2008 року у даній справі скасувати та прийняти
нове рішення, яким позов задовольнити (а.с.110-112).

З підстав, викладених в апеляційній скарзі, позивач
стверджує, що рішення господарським судом постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права (ст.ст. 42, 43, 47, 38 ГПК України), при
неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, тому викладені в
оскаржуваному рішенні суду висновки не відповідають фактичним обставинам
справи. Порушення наведених вище норм ГПК, на думку заявника, полягає у відмові
судом позивачу в задоволенні клопотання щодо залучення до справи у якості
спеціаліста ОСОБА_2, який може надати оцінку стосовно законності
реструктуризації ВАТ «ХБК».

Вказує, що суд безпідставно не врахував доводів позивача
щодо належності ВАТ «ХБК» до переліку стратегічних підприємств України,
неправомірно не застосував до спірних відносин ч. 2 ст. 24 Закону України «Про
державну програму приватизації на 2000-2002р.р.», ст. 9 Закону України «Про
управління об'єктами державної власності» щодо відчуження корпоративних прав з
державної власності.

За твердженням заявника апеляційної скарги, приймаючі
рішення по спірному питанню №7 загальні збори акціонерів фактично за змістом
прийняли рішення по питанням 4, 5, 6, 8, які було знято з порядку денного. Крім
того, делегування Наглядовій раді ВАТ «ХБК» повноважень по вирішенню всіх
питань про реструктуризацію суперечить положенням ст.ст. 140, 142, 144, 145
Закону України «Про державну програму приватизації на 2000-2002р.р.».

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду
від 05.08.2008 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 прийнято до розгляду, слухання
справи призначено на 25.09.2008 р.

В судовому засіданні об'являлась перерва до 24.10.2008
року.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного
господарського суду № 2033 від 24.10.2008 р. справу передано на розгляд колегії
суддів у складі: головуючий суддя - Шевченко Т.М. (доповідач), судді - Коробка
Н.Д., Мойсеєнко Т.В. Зазначеною колегією справу прийнято до свого провадження.

В судовому засіданні
заявник апеляційної скарги (позивач у справі) підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі. Додатково надіслав заяву (клопотання) про
залучення до справи фотографій (додані до заяви).

Відповідач у справі (Відкрите акціонерне товариство
«Херсонський бавовняний комбінат») свої заперечення проти апеляційної скарги
виклав у письмовому відзиві на апеляційну скаргу ( вих.№922 від 15.09.2008р.)
та письмових поясненнях (вих.№1026 від 21.10.2008), вважає її необґрунтованою
та такою, що не підлягає задоволенню (письмові заперечення та пояснення додано
до справи).

Вказує не необґрунтованість тверджень позивача про
порушення судом норм процесуального права.

Зазначає, що твердження позивача з приводу того, що ВАТ
«ХБК» відчужує державну власність, є хибним і безпідставним та жодним чином не
стосується прийняття рішення загальними зборами акціонерів ВАТ «ХБК» з 7
питання порядку денного «Прийняття рішення про реструктуризацію ВАТ
«Херсонський бавовняний комбінат». В обґрунтування посилається на наступне: у
разі відчуження Товариством майна, власником якого він є, ці дії вчинюються в
межах чинного законодавства, оскільки власник має право вільно володіти,
користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Не є тотожними право власності
держави на 25%+1 акція статутного фонду Товариства (корпоративні права) і право
власності самого Товариства на  власне
майно. У разі відчуження власного майна Товариства в жодному випадку не
відбувається відчуження майна держави.

Вказує, що на загальних зборах акціонерів Товариства,
які відбулися 29.01.2008р. та продовжені 12.02.2008р., приймалося рішення з 7
питання порядку денного загальних зборів акціонерів товариства щодо «Прийняття
рішення про реструктуризацію ВАТ «ХБК» і, відповідно, встановлено шляхи втілення
цього рішення, але рішення про участь ВАТ «ХБК» у об'єднаннях підприємств і
промислово-фінансових групах та про його внески до статутних фондів інших
господарюючих суб'єктів не приймалося, отже, як стверджує відповідач, не було
допущено порушень приписів ст. 142 Закону України «Про державну програму
приватизації на 2000-2002 р.р.».

Відповідач вважає, що ОСОБА_1 при зверненні його до суду
із позовом не було доведено, які саме безпосередньо його права і охоронювані
законом інтереси було порушено загальними зборами акціонерів ВАТ «ХБК» під
час  прийняття рішення по 7 порядку
денного, а отже, відсутні підстави для звернення ОСОБА_1 із даною позовною
заявою до суду, а у господарського суду - правові підстави для задоволення
такого позову.

В судовому засіданні уповноважений представник
відповідача підтримав доводи, викладені у письмових поясненнях та у
відзиві.

За клопотанням заявника апеляційної скарги судовий
процес проводився із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу.

За згодою
представників сторін у судовому засіданні 24.10.2008р. оголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Згідно зі
статтею 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний
господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується
правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до
приписів статті 101 Господарського процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і
додатково поданими доказами  повторно
розглядає справу. Апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному
обсязі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного
рішення місцевого господарського суду, розглянувши матеріали справи та
апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, Запорізький
апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як свідчать матеріали справи, 29 січня 2008 року
відбулися позачергові збори акціонерів ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат»
(які  були продовжені 12.02.2008 року) з
оголошеним наступним порядком денного:

1.Щодо затвердження "Положення про порядок розгляду
питань щодо

розпорядження та використання майна товариства".

2.Внесення та затвердження змін до плану реструктуризації
ВАТ "Херсонський

бавовняний комбінат".

3.Затвердження змін до Статуту ВАТ "Херсонський
бавовняний комбінат".

4.Про участь ВАТ "Херсонський бавовняний
комбінат" у товаристві з обмеженою

відповідальністю "Таврійській текстиль".

5.Про затвердження Статуту ТОВ "Таврійській
текстиль" в новій редакції та про

передачу майна ВАТ "Херсонський бавовняний
комбінат" до статутного капіталу ТОВ

"Таврійській текстиль".

6.Про делегування Наглядовій раді повноважень щодо
управління корпоративними правами, які належать ВАТ «ХБК» в ТЗОВ «Таврійській
текстиль».

7.Прийняття рішення про реструктуризацію ВАТ
«Херсонський бавовняний комбінат».

8.Затвердження плану реструктуризації ВАТ «Херсонський
бавовняний комбінат».

Матеріалами справи підтверджено, що акціонер ОСОБА_1був
повідомлений про дату, час та місце проведення позачергових зборів згідно з
діючим законодавством України,  приймав
участь у  цих зборах.

Рішення, прийняті на позачергових загальних зборах
Товариства, оформлені протоколом №9 від 29.01.2008 року та протоколом №9/1 від
12.02.2008 р.

Виходячи зі змісту названих протоколів, питання порядку
денного загальних зборів акціонерів ВАТ «ХБК», відзначені №№ 2, 4, 5, 6, 8
більшістю голосів (99,67% від приймаючих участь у зборах) зняті з обговорення
та прийняття рішень.

З решти питань порядку денного були прийняті відповідні
рішення, в тому числі по  пункту 7
порядку денного прийнято наступний проект рішення (з результатом голосування -
«за» - 65,85% від приймаючих участь у зборах):

Прийняти
рішення про реструктуризацію ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат».

Делегувати
Наглядовій раді ВАТ «ХБК» розгляд та прийняття рішення про затвердження Плану
реструктуризації ВАТ «ХБК».

Делегувати
Наглядовій раді ВАТ «ХБК» прийняття всіх рішень щодо реалізації Плану
реструктуризації ВАТ «ХБК», в тому числі, але не виключно, прийняття рішення
про участь ВАТ «ХБК» в інших господарських товариствах та затвердження їх
установчих документів. Наглядовій раді ВАТ «ХБК» приймати дані рішення із
врахуванням Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», Закону України «Про управління  об'єктами державної власності» та вимогами
іншого чинного законодавства України.

Акціонер ВАТ «ХБК» Надводський В.К., який приймав участь
у позачергових зборах акціонерів Товариства, стверджуючи, що прийняте
загальними зборами ВАТ «ХБК» рішення по 7 питанню порядку денного є незаконним,
звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів, дослідивши на підставі фактичних
обставин справи  застосування
господарським судом норм матеріального і процесуального права при винесенні
оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що
не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Законом України №483-У «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань
приватизації та корпоративних спорів» до підвідомчості господарських судів
віднесено справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому
числі учасником, який вибув, а також між учасниками господарських товариств, що
пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, крім трудових спорів. Зазначеним законом також визначено
поняття корпоративних відносин як відносин, що виникають, змінюються та
припиняються щодо корпоративних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 167 ГК України
корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді
(майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї
особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку
даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону,
а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Якщо стороною у справі є фізична особа, вирішального
значення при розмежуванні юрисдикції набуває питання, чи є дана справа такою,
що виникає з корпоративних відносин.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального
кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають
право звернутися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Статті 15, 16 ЦК України закріплюють, що кожна особа має
право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або
оспорювання, на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам
цивільного законодавства та має право звернутися до  суду за захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Отже, аналізуючи наведені вище норми права, колегія
суддів відзначає, що позивачем у справі є особа, яка звертається до
господарського суду з метою захистити або відновити своє порушене право, у
даному випадку - корпоративне  право.

Як свідчать матеріали справи, з позовною заявою про
визнання недійсним рішення    загальних
зборів акціонерів  ВАТ «ХБК» по 7 питанню
порядку денного, оформленого протоколом №9/1 від 12.02.2008р., до
господарського суду звернувся акціонер товариства Надводський В.К., вказуючи у
позовні заяві, що спірний пункт рішення загальних зборів товариства суперечить
«Положенню про порядок реструктуризації підприємств», затвердженого Наказом №667
від 12.04.2002 року ФДМУ, ст. 24, 142 Закону України «Про державну програму
приватизації на 2000-2002 р.р.».

В позовній заяві не наведено жодного доводу в
підтвердження, що спірна частина рішення
загальних зборів акціонерів товариства порушує корпоративні права та
законні інтереси, що випливають з корпоративних прав, ОСОБА_1, як акціонера.

Слід відзначити, що виходячи зі змісту п. 4.4
мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України у справі за
конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного
тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального
кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 01.12.04 р. №
18-рп/2004 «... акціонер може захищати свої безпосередні права чи охоронювані
законом інтереси шляхом звернення до суду у випадку їх порушення, оспорювання
чи невизнання самим акціонерним товариством, учасником якого він є, органами чи
іншими акціонерами цього товариства; порядок судового захисту порушених
будь-ким, у тому числі третіми особами, прав чи охоронюваних законом інтересів
акціонерного товариства, які не можуть вважатися тотожними простій сукупності
індивідуальних охоронюваних законом інтересів його акціонерів, визначається
законом»'.

У пункті 2 резолютивної частини наведеного вище рішення
Конституційного Суду України зазначено: "В аспекті поставленого у
конституційному поданні питання положення частини першої статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України треба розуміти так, що акціонер може захищати
свої права та охоронювані законом інтереси шляхом звернення до суду у випад)ку
їх порушення, оспорювання чи невизнання самим акціонерним товариством,
учасником якого він є, органами чи іншими акціонерами цього товариства ".

На необхідність з'ясування господарським судам при вирішенні
спорів, що виникають з корпоративних відносин, чи були порушені корпоративні
права позивача внаслідок недотримання товариством норм законодавства або вимог
установчих документів, вказує також Вищій господарський суд України у п.2
Рекомендацій Президії ВГСУ від 28.12.07 р. № 04-5/14. Відповідно до ст.33 ГПК
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими
учасниками процесу.

Позивачем в позовній заяві не наведено жодного доводу та
не надано доказів в підтвердження, що спірна частина рішення загальних зборів
акціонерів Товариства порушує корпоративні права та законні інтереси, що
випливають з корпоративних прав, ОСОБА_1, як акціонера.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що
господарський суд, вирішуючи спір про визнання недійсним рішення по 7 питанню
порядку денного загальних зборів акціонерів
ВАТ «ХБК» 29 січня 2008 року, 12 лютого 2008 року, дійшов вірного
висновку про те, що позивачем не доведено, а судом не встановлено факту
порушення прав і охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1 під час прийняття
рішення по 7 питанню денного: "Прийняття рішення про реструктуризацію ВАТ
"Херсонський бавовняний комбінат" в контексті наведених вище правових
норм, що є однією з правових
підстав  для  відмови у
задоволенні позову.

Не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи
за апеляційною скаргою  доводи заявника
апеляційної скарги щодо порушення господарським судом  процесуальних норм - ст.ст. 42, 43, 47, 38
Господарського процесуального Кодексу України, виходячи з наступного:

Так, порушення наведених вище норм процесуального закону
позивач вбачає:

- у відмові господарського суду в задоволенні клопотання
позивача щодо «… залучення до вивчення обставин справи ОСОБА_2, як спеціаліста,
якій має відповідний досвід та може дати оцінку тому, що проведення
реструктуризації у тому вигляді, як вона запланована правлінням  та Наглядовою Радою ВАТ «ХБК»  спрямована на ліквідацію виробництва на ВАТ
«ХБК» загалом… .»;

- у тому, що господарський суд не настояв на виконанні
відповідачем ухвали суду щодо представлення суду Плану реструктуризації ВАТ
«ХБК».

Відповідно до положень ст.ст. 42, 43, 47 ГПК України
правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед законом і судом; судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої вимоги та заперечення поданими суду
доказами; судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх
обставин справи. У ст. 38 ГПК України закріплено, якщо подані сторонами докази
є недостатніми, господарський суд зобов'язаний витребувати від підприємств та
організацій незалежно від їх участі у справі документи та матеріали, необхідні
для вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.05.2008 року
ОСОБА_1звернувся до господарського суду із заявою, в якій просив запросити в
судове засідання акціонера ВАТ «ХБК» ОСОБА_2 для підтвердження суду фактів,
викладених у позовній заяві.

З заяви не слідує, що саме має довести ОСОБА_2 при
розгляді даного спору та що ці пояснення можуть бути доказами в контексті
приписів ст.ст. 32, 36, 37 ГПК України (а.с.90).

Матеріали справи свідчать, що питання про затвердження
плану реструктуризації ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» було знято з
порядку денного, План реструктуризації
ВАТ «ХБК» не розглядався на загальних зборах акціонерів товариства та
рішення з цього питання не приймалось. Згідно зі ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає порушень
господарським судом перелічених вище норм ГПК України  при
розгляді  даної справи, що могло
би бути підставою, відповідно до ст. 104 ГПК України, для скасування або зміни
рішення суду.

Як  свідчать
матеріали справи, в обґрунтування позовних вимог про визнання недійсним рішення
загальних зборів ТОВ «ХБК» по п. 7 порядку денного, позивач посилається на
«Положення про порядок реструктуризації підприємств», стверджуючи, що спірний
пункт рішення суперечить наведеному Положенню.

Відповідно «Положення про порядок реструктуризації
підприємств» затвердженого наказом ФДМУ №667 від 12.04.2002 р. у редакції, що
діяло на час прийняття загальними зборами акціонерів ВАТ «ХБК» спірного
рішення, до сфери дії цього Положення належать, зокрема, господарські
організації, у статутних фондах яких корпоративні права держави перевищують 50
відсотків. Для господарських організацій, у статутних фондах яких державна
частка становить менше 50%+1 акція, норми цього Положення мають рекомендаційний
характер (пункти 1.2, 1.3 Положення).

Матеріалами справи підтверджено, що у статутному фонді
ВАТ «ХБК» частка корпоративних прав держави становить 25%+1 акція.

Вищенаведене спростовує доводи позивача щодо недійсності
спірного рішення з причин порушень при його прийнятті «Положення про порядок
реструктуризації підприємств» та підтверджує обґрунтованість  висновків
суду  першої інстанції  щодо недоведеності позивачем
невідповідності  прийнятого рішення з 7
питання денного приписам закону.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається також на
те, що спірний пункт рішення  загальних
зборів акціонерів ВАТ «ХБК» не відповідає приписам ст. ст. 23, 24, 142 Закону
України «Про державну програму приватизації на 2000-2002р.р.», у яких
закріплено, що рішення  про
реструктуризацію підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та
безпеки держави, здійснюються за погодженням Кабінету Міністрів України, а
також на підставі висновків комісії з реструктуризації відповідного обєкту;
порядок створення комісії з реструктуризації визначається Фондом; до виконання
плану приватизації (розміщення акцій) рішення про участь ВАТ в об'єднаннях
підприємств і промислово-фінансових групах та про його внески до статутних
фондів інших господарських об'єктів приймається лише за рішенням загальних
зборів, при цьому розмір пакета акцій, що вноситься, не може перевищувати 20%
статутного  фонду ВАТ.

Позивач стверджує, що рішення про реструктуризацію
товариства не погоджувалось з КМУ, без отримання висновків комісії з
реструктуризації; а рішення про делегування
Наглядовій ради товариства затвердження Плану реструктуризації ВАТ «ХБК»
та прийняття всіх рішень щодо реалізації Плану реструктуризації ВАТ «ХБК»
суперечить ст. 142 наведеного вище закону.

Господарським судом встановлено і підтверджено
матеріалами справи, що на загальних зборах ВАТ «ХБК» приймалось рішення з
реструктуризації товариства та шляхи виконання цього рішення; рішення про
участь ВАТ «ХБК» в об'єднаннях підприємств і промислово-фінансових групах та
про його внески до статутних фондів інших господарюючих субєктів не приймалося.

Отже, твердження позивача про суперечливість спірного
пункту рішення загальних зборів приписам ст. 140-142 Закону України «Про
державну програму приватизації на 2000-2002р.р.» не відповідає фактичним
обставинам справи.

Як свідчать матеріали справи предметом 7 пункту порядку
денного загальних зборів ВАТ «ХБК» був розгляд та вирішення питання щодо
реструктуризації ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат». Саме з цього питання
було прийнято рішення загальними зборами акціонерів товариства з результатом
голосування «ЗА» 65,85% голосів від приймаючих участь у зборах.

Отже, порушення приписів Закону України «Про
господарські товариства» (ст. 43) не підтверджено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1стверджує, що господарський
суд, посилаючись  у  рішенні на положення Закону України "Про
управління об'єктами державної власності, разом з тим не врахував норми ст. 5
п. 22, 23 цього Закону щодо повноважень Кабінету Міністрів України у сфері
управління об'єктами державної власності, де зазначено:  п. 22 -
«погоджує рішення уповноважених органів управління щодо створення,
реорганізації та ліквідації діяльності підприємств державного сектору
економіки, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави»; п.
23 - «погоджує умови приватизації та реструктуризації об'єктів державної
власності, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави». В частині
1 ст. 5 Закону зазначено, що Кабінет Міністрів України є суб'єктом управління,
який визначає об'єкти управління державної власності, повноваження управління
якими передаються іншим суб'єктам управління, визначеним цим Законом. Пунктом 4
частини 1 ст. 3 Закону встановлено: об'єктами управління державної власності є
- корпоративні права, що належить державі у статутних фондах господарських
організацій». Планом реструктуризації передбачено передачу майна ВАТ «ХБК» до
статутного фонду іншої юридичної особи, що є фактично його відчуженням".

Доводи  заявника
апеляційної скарги  не спростовують
висновків господарського суду щодо відповідності спірного рішення загальних
зборів акціонерів закону, виходячи з наступного.

Так, статтею 1 Закону України "Про управління
об'єктами державної власності" визначено поняття управління об'єктами
державної власності і встановлено, що управління об'єктами державної власності
- здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими
суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави
як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і
розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою
задоволення державних та суспільних потреб.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про управління
об'єктами державної власності" Кабінет Міністрів України, який є суб'єктом
управління, що визначає об'єкти управління державної власності, стосовно яких
виконує функції з управління, а також об'єкти управління державної власності,
повноваження з управління якими передаються іншим суб'єктам управління,
визначеним цим Законом здійснює управління об'єктами державної власності,
зокрема, погоджує рішення уповноважених органів управління щодо створення,
реорганізації та ліквідації діяльності підприємств державного сектору
економіки, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави;
погоджує умови приватизації та реструктуризації об'єктів державної власності,
що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

Але, слід зазначити, що питання створення, реорганізації
та ліквідації діяльності підприємства на загальних зборах акціонерів ВАТ «ХБК»
не ставилося, не розглядалося і з цього питання рішення не приймалося.

Крім того, позивачем не надано доказів в підтвердження
того, що ВАТ «ХБК» відноситься до підприємств, які мають стратегічне значення
для економіки та безпеки держави, та що
відноситься до державного сектору економіки.

Відповідно до приписів Закону України від 21.09.2006о.
"Про управління об'єктами державної власності" (ст. 3) об'єктами
управління  державної власності є, в тому
числі, корпоративні права, що належать державі у статутних фондах господарських

організацій (далі - корпоративні права держави). Отже,
об'єктом державної власності, який підлягає управлінню державою у ВАТ
'"ХБК", є корпоративні права, що полягає в управлінні часткою у
статутному капіталі товариства, яка рівняється 25% + 1кція в статному фонді
(капіталі) Товариства.

З огляду на наведене, господарський суд дійшов вірного
висновку, що Кабінет Міністрів України як суб'єкт управління корпоративними
правами (25% +1 акція), що належать державі у статутному фонді ВАТ
"ХБК" та відносно яких має повноваження щодо реалізації прав держави
як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і
розпоряджанням ними, погоджує умови приватизації та реструктуризації саме
корпоративних прав в товаристві, а не Товариства в цілому.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції,
відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про господарські
товариства" товариство є власником: майна, переданого йому учасниками у
власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої
товариством в результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого
майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право
особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Тому, в разі відчуження Товариством майна, що є його власністю,
ці дії вчинюються в межах чинного законодавства України, оскільки власник майна
мас право вільно користуватися, володіти та розпоряджатися власним майном.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги щодо
невідповідності п.7 рішення
загальних  зборів акціонерів від
29 січня 2008 року (продовженого 12 лютого 2008 року) діючому законодавствує є
необґрунтованими, спростовані вищенаведеним та не можуть бути підставою  для визнання оспорюваного пункту рішення
загальних зборів товариства недійсним, в тому числі, і підставою для
задоволення вимог про заборону відповідачеві передавати майно товариства у
статутний фонд інших товариств.

Колегія
суддів  вважає, що під час
розгляду справи господарським судом
фактичні  обставини  справи встановлено на основі повного і
об'єктивного дослідження матеріалів справи, висновки суду відповідають цим
обставинам і їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням
норм матеріального і процесуального
права, а відтак, у апеляційної інстанції
відсутні  підстави  для скасування  прийнятого у справі  рішення.

Судові витрати за апеляційною скаргою, відповідно до
приписів ст. 49 ГПК України,
покладаються на заявника апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99,
101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний
господарський  суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 (м. Херсон) на рішення
господарського суду Херсонської області від 23.06.2008 року по справі №
10/181-ПН-08 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської області від
23.06.2008 року по справі №  10/181-ПН-08
залишити без змін.

Головуючий суддя Шевченко Т. М.

судді  Шевченко Т. М.

Коробка Н.Д.  Мойсеєнко Т. В.