ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2008 р.

№ 2-8/1582-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді Добролюбової Т.В.,

суддів Гоголь Т.Г.,

Швеця В.О.,

розглянувши касаційне подання

Заступника прокурора Автономної Республіки Крим

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 09 липня 2008 року

у справі

№ 2-8/1582-2008

господарського суду

Автономної Республіки Крим

за позовом

Прокурора Центрального району міста Сімферополя в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Сімферопольської міської ради

до:

1) Фонду майна Автономної Республіки Крим

2) Відкритого акціонерного товариства "ПМК-38"

про

визнання недійсним наказу

за участю представників:

позивача – Лисякова М.П. (дов. № 2295/24/01-55 від 06.06.08);

прокуратури –Івченко О.А. (посв. № 194);

відповідача-1 –не з’явився, належно повідомлений;

відповідача-2 –не з’явився, належно повідомлений,

в с т а н о в и в:

У лютому 2008 року Прокурор Центрального району міста Сімферополя в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Сімферопольської міської ради звернувся до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Фонду майна Автономної Республіки Крим та до Відкритого акціонерного товариства "ПМК-38", про визнання недійсним наказу Фонду майна Автономної Республіки Крим № 82 від 24.01.97 "Про створення Відкритого акціонерного товариства "ПМК-38" в частині передачі до статутного фонду гуртожитку.

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 08 квітня 2008 року (суддя Чумаченко С.А.) в позові відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що на момент прийняття оскаржуваного наказу від 24.01.97, пункт 9 статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" не передбачав обов’язковість передачі гуртожитків в комунальну власність.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 09 липня 2008 року (колегія суддів у складі: Лисенко В.А., Антонової І.В., Заплава Л.М.) рішення залишено без змін.

У касаційному поданні заступник прокурора Автономної Республіки Крим, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме: статей 3 –6 Житлового кодексу УРСР, статті 3 Закону України "Про приватизацію державного майна", статей 1, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та статей 84, 105 ГПК України, просить скасувати постановлені у справі рішення та постановити нове рішення про задоволення його вимог.

Відзиви на касаційне подання не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача Швеця В.О., перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів , відзначає наступне.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції зазначеним вимогам не відповідають.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу Фонду майна Автономної Республіки Крим № 82 від 24.01.97 "Про створення Відкритого акціонерного товариства "Пересувна механізована колона № 38", ухвалено рішення про реорганізацію Державного підприємства "Пересувна механізована колона № 38" у Відкрите акціонерне товариство "Пересувна механізована колона № 38", затверджено статут підприємства із статутним фондом 78 006 грн. До складу статутного фонду вказаного Товариства увійшов і гуртожиток, який розташований за адресою: м. Сімферополь, вул. Зенітна, 72.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що на момент прийняття оскаржуваного наказу, чинним на той час законодавством не було встановлено будь-яких обмежень щодо можливості приватизації гуртожитків.

Проте з таким висновком погодитись не можна.

Статтею 127 Житлового кодексу Української PCP передбачено, що під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнанні для цієї мети жилі будинки.

Жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території УРСР, утворюють житловий фонд (стаття 4 вказаного Кодексу).

Відповідно до статей 4-6 цього Кодексу гуртожитки відносяться до об'єктів державного житлового фонду, а відтак згідно з вимогами статті 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) приватизації не підлягають.

Наведене свідчить про те, що висновок господарських судів про відсутність законодавчих обмежень щодо включення спірного гуртожитку до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства "Пересувна механізована колона № 38" є помилковим.

Безпідставним є посилання судів попередніх інстанцій на норми Закону України "Про приватизацію державного майна", оскільки частиною 2 статті З цього Закону прямо передбачено, що його дія не поширюється на приватизацію об'єктів житлового фонду, до складу яких згідно з вимогами статей 4-6 Житлового кодексу Української PCP відносяться гуртожитки.

Також необґрунтованими є посилання судів і на пункт 9 статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (в редакції, чинній на момент видачі оскаржуваного наказу), у зв'язку з тим, що зазначеною нормою не встановлювався порядок приватизації об'єктів державного житлового фонду, що знаходяться у повному господарському віданні підприємств, як і не передбачалося набуття права власності на гуртожитки разом з іншим майном у процесі його приватизації.

Відповідно до статті 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги (подання) має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції повністю або частково і прийняти нове рішення.

За таких обставин, коли судами попередніх інстанцій повно всебічно та об'єктивно з'ясовані фактичні обставини справи, але допущено помилку в застосуванні норм матеріального права, колегія суддів не вбачає підстав до повернення справи на новий розгляд і вважає, що постановлені у справі рішення місцевого суду та постанова суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

На підставі наведеного та керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 111,10 11111, Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання Заступника прокурора Автономної Республіки Крим

задовольнити.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 09 липня 2008 року та рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 08 квітня 2008 року у справі № 2-8/1582-2008 скасувати.

Прийняти нове рішення. Позов задовольнити.

Визнати недійсним наказ Фонду майна Автономної Республіки Крим № 82 від 24.01.97 "Про створення Відкритого акціонерного товариства "ПМК-38" в частині передачі до статутного фонду гуртожитку, розташованого за адресою: м. Сімферополь, вул. Зенітна, 72.

Головуючий суддя: Т. Добролюбова

Судді: Т. Гоголь

В. Швець