ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2008 р.

№
1/306

Вищий господарський  суд
України у складі колегії суддів :

головуючого
судді

Овечкіна
В.Е.,

суддів

Чернова
Є.В.,

Цвігун
В.Л.,

розглянув
касаційну скаргу

СПД
-фізичної особи ОСОБА_1

на
постанову

від
23.07.08 Донецького апеляційного господарського суду

у справі

№1/306  господарського суду Донецького області

за
позовом

АПКБ
"Національний кредит" в особі філії АКБ "Національний
кредит" у м. Артемівську Донецької області

до

СПД
-фізичної особи ОСОБА_1

про

стягнення
73204,76 грн. у зв'язку з вимогою дострокового погашення суми наданого
кредиту

У
справі взяли участь представники сторін:

від
позивача: Деменко А.В., довір. від 22.01.08 №33

від
відповідача: не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Донецької області
від 24.12.07 (суддя Азарова З.П.), залишеним без змін постановою Донецького
апеляційного господарського суду від 23.07.08 (судді: Геза Т.Д., Волков Р.В.,
Запорощенко М.Д.) , позовні вимоги задоволено: стягнуто з відповідача  на користь позивача заборгованість в сумі
73204,76 грн. та судові витрати.

Прийняті
судові акти мотивовані обґрунтованістю позовних вимог.

Відповідач
у поданій касаційній скарзі просить прийняті судові акти скасувати, посилаючись
на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме, що суди
не звернули уваги на те, що відповідно до ст. 554 ЦК України  у разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором  як солідарні боржники, якщо договором поруки
не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи  сплату основного боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто
скаржник зазначає, що він є неналежним відповідачем у справі. Резолютивна
частина рішення  суду першої
інстанції  взагалі не містить висновку
про задоволення позову.

Ознайомившись
з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими
інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин,
дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст.1115
Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга  не підлягає
задоволенню  з наступних підстав.

Відповідно
ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи
у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі
встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не
має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій встановлено
наступне.

12.11.03
між  сторонами у справі був укладений
кредитний договір  №115/11, згідно з яким
банк відкрив кредитну лінію на суму 200 000 грн. зі строком користування до
11.11.08 із сплатою відсотків річних у розмірі 18% по строковій заборгованості
та у розмірі 36 відсотків річних по простроченій заборгованості.

Пунктом
8.4 кредитного договору сторони встановили, що в разі порушення позичальником
обов'язків по даному договору  та
забезпечуючих договорах, а також виникнення більш ніж 3-денної прострочи
заборгованості по кредиту  або по
відсоткам за користування ним банк має право достроково вимагати погашення
кредиту  у повному обсязі  , а боржник відповідно до п. 9,13 кредитного
договору повинен достроково погасити кредит із нарахованими по ньому
відсотками.

23.12.04
та 07.11.05 сторонами було погоджено внесення змін  до кредитного договору згідно яких  з 01.12.04 встановлено процентну ставку в
розмірі 21 відсоток по строковій заборгованості
та 42 відсотка по простроченій заборгованості.

01.12.05
сторонами  був узгоджений графік
погашення кредиту, за змістом якого
відповідач щомісячно з 01.12.05 по 31.10.08 здійснює погашення кредиту  в сумі 5257,15 грн.

Судами
встановлено, що відповідач графіку погашення кредиту не дотримувався, відсотки
за користування кредитом з 01.03.07 не сплачував.

Рішенням
господарського суду Донецької області від 08.06.06 у справі №40/174 за
позовом  АКБ "Національний
кредит" в особі філії АКБ "Національний кредит" м. Артемівська
до приватного підприємця  ОСОБА_1. про
стягнення 39413,79 грн. позовні вимоги задоволено. Згідно наказу суду по справі
№40/174 від 26.06.06 було відкрито виконавче провадження. Однак, через
відсутність коштів  на рахунку
відповідача  сума заборгованості по
кредиту станом на 14.11.07 (дата звернення з позовом) по отриманому кредиту не
погашена та становить  всього 72205,24
грн., по відсоткам - 999,52 грн.

У
забезпечення виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору  №113/11 від 12.11.03 між позивачем  та ТзОВ "Акварель" (майновий
поручитель) було укладено договір застави №8-113/1 від 26.01.04, нотаріально
посвідчений. Згідно цього договору майновий поручитель передав в заставу  позивачу майно на загальну суму 223250 грн.
(т.1 а.с.55-61).

Пунктом
1 договору застави від 26.01.04 передбачено, що цей  договір укладено з метою забезпечення вимоги
заставодержателя -АКБ "Національний кредит", що випливають з
кредитного договору т№113/11 від 12.11.03 (а також всіх додаткових угод до
нього), укладеного  між сторонами у
справі за користування кредитом.

Пунктом
6 цього договору визначений спосіб та порядок реалізації заставленого майна, а
саме: при невиконанні позичальником зобов'язань, забезпечених цим договором,
заставодержатель звертається до майнового поручителя з письмовою пропозицією
(повідомленням) щодо реалізації предмета застави; заставлений предмет застави,
на який звернено стягнення, може бути реалізований судовим виконавцем, або
уповноваженою особою, яка діє згідно довіреності; право вибору способу
реалізації застави надається заставодержателю.

Попередніми
судовими інстанціями встановлено, що 06.06.2006 року відповідач видав
нотаріально посвідчені довіреності (т.1 арк. справи 62-63):

- за
довіреністю №3956 уповноважив ОСОБА_2користуватися (експлуатувати) і
розпоряджуватися: продати за ціну і на умовах за своїм розсудом, здавати
в оренду, знімати з обліку в органах ДАІ, змінювати номерні вузли та агрегати,
колір, - належним від на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_1,
виданого 25.06.2004 року Артемівським МРЕВ ДАІ УМВС України у Донецькій
області, 1988 року випуску напівпричепом марки МАЗ 9397, рама
(шасі) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, зареєстрованим в Артемівському
МРЕВ ДАІ УМВС України у Донецькій області, (т.1 арк. справи 62).

- за
довіреністю № 3955 уповноважив ОСОБА_2користуватися (експлуатувати) і
розпоряджуватися: продати за ціну і на умовах за своїм розсудом, здавати
в оренду, знімати з обліку в органах ДАІ, змінювати номерні вузли та агрегати,
колір, - належним на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4,
виданого 24.02.2004 року Артемівським МРЕВ ДАІ УМВС України у Донецькій
області, 2004 року випуску автомобілем марки МАЗ , рама
НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_6, зареєстрованим в Артемівському МРЕВ ДАІ
УМВС України у Донецькій області (т.1 арк. справи 63).

Таким
чином, колегія суддів погоджується з висновками попередніх судових інстанції
про те, що контроль за виконанням реалізації майна, за якими саме цінами, в які
саме строки, повинно бути реалізовано майно, повинен здійснювати саме
відповідач - СПД ОСОБА_1. Також повинен був здійснювати контроль в якій сумі,
та в які строки сума від реалізації майна повинна бути внесена у якості платежу
за кредитним договором №113/11 від 12.11.2003 року.

Договір
застави № 8-113/1 від 26.01.2004 року не є умовою виконання кредитного
договору, а лише є підтвердженням забезпечення виконання кредитного договору.

Доводи
касаційної скарги щодо незастосування судами норм ст. 554 ЦК УКраїни не можуть
бути взяти до уваги з огляду на таке.

Відповідно до ст.554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

У разі солідарного обов'язку
боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і
будь-кого з них окремо, (п.1 ст. 543 ЦК України).

Договором
застави №8-113/1 від 26.01.04 не передбачено, що майновий поручитель діє  перед
АКБ "Національний кредит"
як солідарний боржник.

Тому
доводи скаржника про те, що майновий поручитель має бути відповідачем у справі,
а скаржник відповідно є неналежним відповідачем, спростовуються
вищевикладеним.

Щодо
доводів скаржника про те,  що резолютивна
частина рішення  суду першої
інстанції  взагалі не місить висновку про
задоволення позову, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою  господарського суду Донецької області від
28.01.08 виправлено описку у абзаці 1 резолютивної частини рішення від 24.12.07
та абзац перший резолютивної частини
рішення викладено в наступній редакції: "позов Акціонерного
комерційного банку "Національний кредит"  м.Київ в особі  філії Акціонерного комерційного банку
"Національний кредит"  у м.
Артемівськ задовольнити".

З
огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, судами вірно застосовані
норми матеріального та процесуального права та підстави для скасування
прийнятих судових актів відсутні.

Враховуючи
викладене та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119,
11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу з СПД -фізичної особи ОСОБА_1залишити без
задоволення, постанову від 23.07.08 Донецького апеляційного
господарського суду у справі  №1/306  господарського суду Донецького області - без
змін.

Головуючий,
суддя
В.Овечкін

Судді:
Є.Чернов

В.Цвігун