ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2008 р.  15:45              Справа № АС-60/46-08 (н.р.
АС-53/113-07)

вх.
№ 6069/1-60 (н.р. 5561/1-53)

Судова колегія
господарського суду Харківської області у складі:

Головуючий
суддя Чистякова І.О.

суддя Лаврова
Л.С.

суддя Присяжнюк
О.О.

за участю
секретаря судового засідання Кисильова К.В.

представників
сторін :

позивача - не
з`явився

1-го
відповідача - Байбак О.В. за довіреністю № 706/10/10-015 від 01.02.2008 р.

2-го
відповідача - Носов К.В. за довіреністю № 501/10/10-108 від 14.02.2007 р.

по справі за
позовом  Суб"єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, с. Малинівка

до  1- го відповідача - Чугуївської
об"єднаної державної податкової інспекції Харківської області, м. Харків

2 - го відповідача -  Державної податкової адміністрації в
Харківській області, м.Харків

про визнання
недійсним рішення

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2007
року суб"єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 (позивач)
звернувся до господарського суду з адміністративним позовом до Чугуївської
об"єднаної державної податкової інспекції Харківської області (1-ий
відповідач) про визнання недійсним рішення Чугуївської об"єднаної
державної податкової інспекції Харківської області № /0 про
застосування штрафних (фінансових) санкцій та рішення Державної податкової
адміністрації України за № 882/Б/25-0315 від 27 лютого 2007 року за
результатами  розгляду вторинної скарги.

В обгрунтування
позову позивач посилається на те, що оскаржувані рішення винесені за
результатами перевірки, які не вірно відображені в акті перевірки і не
відповідають чинному законодавству. Під час перевірки у працівників 2-го
відповідача не було повноважень щодо проведення перевірки позивача, позивачу не
було надано під розписку копію наказу керівника податкового органу про
проведення позапланової виїздної перевірки, в якому зазначаються підстави
проведення позапланової виїздної перевірки, дата початку та дата закінчення,
крім того, позивач зазначає, що акт перевірки не підписувався ним та перелік грошей
було здійснено з 2-х кас позивача та суб"єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_2. Отже, 1-им відповідачем 10 листопада 2006  року винесено рішення про застосування до
позивача штрафних санкцій з порушенням Закону України "Про державну
податкову службу".

У судовому
засіданні 12.06.2007 р. до участі у справі було залучено 2-го відповідача
-  Державну податкову адміністрацію в
Харківській області.

Постановою
Господарського суду Харківської області від 28 листопада 2007 року позов було
задоволено частково, рішення Чугуївської об"єднаної державної податкової
інспекції Харківської області № /0 від 10 листопада 2006 року про
застосування штрафних (фінансових) санкцій визнано частково нечинним, а саме в
частині застосування штрафних санкцій у сумі 3129,75 грн. за порушення п.п. 9,
13 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від
01.06.2000 р. № 1776-ІІІ, в частині визнання
недійсним рішення Державної податкової адміністрації України за №
882/Б/25-0315 від 27 лютого 2007 року за результатами  розгляду вторинної скарги провадження у
справі закрито, а врешті частині позовних вимог відмовлено.

Будучи
незгодними з постановою Господарського суду Харківської області від 28
листопада 2007 року по справі № АС-53/113-07 відповідачі подали апеляційні
скарги від 24.12.2007 року та від 08.01.2008 року, у яких, посилалися на
порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення  питання, просили
скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог
та  в цій частині в задоволені позову
відмовити.

Ухвалою
Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2008 року
апеляційну скаргу відповідачів задоволено частково та постанову Господарського
суду Харківської області від  28
листопада 2007 року по справі № АС-53/113-07 скасовано, справу направлено на
новий судовий розгляд, на тій підставі, що
справу розглянуто та вирішено неповноважним складом суду, оскільки
позивачем оскаржується рішення Державної податкової адміністрації України,
тобто органу, який входить до структури центральних органів виконавчої влади та
згідно положень ч. 1 ст. 24 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено,  що адміністративні справи, предметом
оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Президента України, Кабінету
Міністрів України, міністрів чи іншого центрального органу виконавчої влади,
Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи, виробничої
комісії (комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядається і вирішується
в окружному адміністративному суді у складі трьох суддів, тому дану справу
необхідно розглядати колегією у складі трьох суддів.

Враховуючи
вищевикладене, а також те, що згідно ч. 3 ст. 206  Кодексу адміністративного судочинства
України,  висновки і мотиви апеляційної
інстанції, з яких скасовані судові рішення, є обов"язковими для суду
першої інстанції при новому розгляді справи, ухвалою заступника голови господарського
суду Харківської області від 12.08.2008 р. було призначено колегіальний розгляд
справи № АС-60/46-08 (н.р. АС-53/113-07) у складі головуючого судді Чистякової
І.О., суддів: Мамалуй О.О. та Присяжнюк О.О.

Ухвалою
господарського суду Харківської області від 13 серпня 2008 року було призначено
судовий  розгляд справи № АС-60/46-08
(н.р. АС-53/113-07) на 03 вересня 2008 року о 15:00.

Ухвалою
заступника голови господарського суду Харківської області Черленяка М.І.  від 03.09.2008 р. було призначено до розгляду
справи № АС-60/46-08 (н.р. АС-53/113-07) колегію суддів у складі: головуючого
судді Чистякової І.О., суддів: Лаврової Л.С. та Присяжнюка О.О.

1-ий відповідач
проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі з підстав,
викладених у письмових запереченнях на позов (вх. № 11866 від 12.06.2007 р.),
зокрема посилаючись на те, що перевірка була проведена працівниками ДПА у
відповідності до вимог чинного законодавства, тому рішення прийняте за її
результатами є законним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

2-ий відповідач
проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі з підстав,
викладених у письмових запереченнях проти позову (вх. № 17121 від 09.08.2007
р.), зокрема посилаючись на те, що твердження позивача про порушення ДПА у
Харківській області порядку проведення перевірки безпідставні та не
відповідають положенням діючого законодавства. Такі висновки позивача є
невірними у зв'язку з тим, що фахівцями ДПА було проведено планову перевірку з
метою контролю за здійсненням розрахункових операцій в сфері готівкового та
безготівкового обігу. При проведенні перевірки посадові особи ДПА керувались
ст.9 Закону України "Про державну податкову службу в Україні"
№509-ХІІ від 04.12.1990 р., яка надає ДПА у Харківській області право
здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків
за товари (послуги) у встановленому законом порядку. Вказаною нормою
передбачено, що державні податкові адміністрації в областях виконують функції,
передбачені ст.8 цього Закону, крім функцій, зазначених у пунктах 2, 3, 8, 11,
12, а також п.15 цієї статті у частині забезпечення виготовлення марок
акцизного збору. Так, згідно з ч.1 ст.8 цього ж Закону Державна податкова
адміністрація України здійснює безпосередньо функції, пов'язані зі здійсненням
контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари
(послуги) у встановленому законом порядку. Аналіз  вказаних норм Закону № 509  свідчить про те, що 2-ий відповідач є
уповноваженим Державою органом для здійснення функцій контролю за додержанням
порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому
законом порядку. Крім того 2-ий відповідач вказує, що порядок здійснення такого
контролю визначений статтями 15 і 16 Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг" від 06.07.95 р. № 265/95-ВР (далі - Закон України №265/95-ВР),
де визначено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності
порядку проведення розрахунків за товари (послуги), Інших вимог цього Закону
здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення
планових або позапланових перевірок. При
здійсненні   планової
перевірки  посадові  особі
податкових  органах  у  своїй
діяльності керувались Методичними рекомендаціями  щодо взаємодії між підрозділами органів   державної
податкової  служби   України
при   організації  документальних перевірок юридичних осіб, які
затверджені наказом ДПА України від 11.10.05 р. № 441 (далі - Методичні
рекомендації), якими передбачено, що перевірки контролю за здійсненням
суб'єктами господарювання розрахункових операцій у сфері готівкового обігу
проводяться за окремими планами органів державної податкової служби. З метою
підвищення контролю за здійсненням розрахункових операцій та запобігання
дублюванню перевірок у ДПІ в містах і районах формується та затверджується
щомісячний план проведення зазначених перевірок по Харківській області,
відповідно до якого здійснювалась перевірка. У виконання вимог ст.11-2 Закону
України "Про державну податкову службу в Україні" №509-ХІІ від
04.12.1990 р., якою передбачено порядок проведення перевірки, фахівцями були
пред'явлені відповідні направлення на перевірку та службові посвідчення. Таким
чином, встановлена чинним законодавством процедура перевірки додержання
позивачем порядку проведення готівкових розрахунків за товари була неухильно
дотримана співробітниками ДПА. За результатами перевірки було складено акт, в
якому відповідно відображені встановлені порушення.

2-им
відповідачем у доповненнях до відзиву (вх. № 20520 від 24.09.2007 р.) також
було зазначено, що зберігання в касі готівкових та інших цінностей, що не
належать цьому підприємству, забороняється .

У письмових
поясненнях (вх. № 17765 від 01.10.2008 р.) 2-ий відповідач також вказує, що
оскаржувана перевірка позивача була плановою та порядок проведення перевірки
позивача був неухильно дотриманий посадовими особами ДПА.

Представники
відповідачів у судовому засіданні підтримали свої заперечення проти позову.

Позивач надав
клопотання про зупинення провадження у справі до надходження до суду та
позивача доказів прийняття касаційної скарги до розгляду чи відмови в її
прийнятті.

Представники
відповідачів заперечували проти задоволення даного клопотання позивача.

Колегія суддів,
розглянувши дане клопотання у судовому засіданні 01.10.2008 року відмовила у
його задоволенні як безпідставному, про що винесено ухвалу, яку було занесено
до журналу судового засідання від 01.10.2008 року.

Дослідивши
матеріали справи та вислухавши пояснення представників відповідачів, що були
присутні у судовому засіданні, суд встановив, що 30.10.2006 р. Державною
податковою адміністрацією у Харківській області на виконання плану перевірок за
здійсненням суб"єктом підприємницької діяльності розрахункових операцій у
сфері готівкового обігу було проведено планову перевірку магазину позивача,
який розташований за адресою: Чугуївський р-н, с. Малинівка, вул.
Дзержинського,77А. Перевірка проводилась старшим державним податковим ревізором-інспектором
Пронь О.П. на підставі направлення на планову перевірку № 6648 від 26.10.2006
р. та старшим державним податковим ревізором-інспектором Герасимовим О.В. на
підставі направлення на планову перевірку № 6649 від 26.10.2006 р.

За наслідками проведеної
перевірки було складено акт № 20402651/2380 від 30.10.2006 року, який було
підписано продавцем ОСОБА_3 без зауважень.

Перевіркою (акт
перевірки від 30 жовтня 2006 року № 20402651/2380) магазину (с. Малинівка, вул.
Дзержинського. 77-а), який належить Суб"єкту підприємницької діяльності -
фізичній особі ОСОБА_1, встановлено
незабезпечення   щоденного   друку
на   реєстраторі  розрахункових операцій „Datecs МР-50"
(заводський № ДУ 02010026) фіскального звітного чеку за 19 травня 2006 року.
Сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків згідно з описом наявних
готівкових коштів, що знаходяться на місці проведення розрахунків від 30 жовтня
2006 року, підписаного продавцем ОСОБА_3, склала 1068 грн., а сума готівкових
коштів, яка зазначена в поточному звіті реєстратора розрахункових
операцій,   склала  442
грн.   15  коп.
Перевірка  проводилась  у
присутності продавця ОСОБА_3, яка підписала акт перевірки без зауважень
та зазначила, що з порушеннями згодна.
За розглядом зазначеного акта перевірки Чугуївською об"єднаною
державною податковою інспекцією, з посиланням на пункт 4 статті 17 і статтю 22
Закону України  “Про застосування  реєстраторів
розрахункових  операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг”, прийнято рішення від 10 листопада
2006 року № /0 про сплату застосованих штрафних (фінансових) санкцій
у загальній сумі 3469 грн. 75 коп., у тому числі 340 грн. (двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) за невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку і 3129 грн. 75 коп. ((1068 грн. 10 коп. - 442 грн. 15
коп.) х 5) - п'ятикратний розмір суми, на яку виявлено невідповідність,   за
невідповідність   суми   готівкових
коштів   на   місці
проведення розрахунків сумі
коштів,  яка зазначена  в денному
звіті  реєстратора розрахункових
операцій.

Відповідно до
пунктів 9 і 13 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, із
змінами і доповненнями, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх
зберігання в книгах обліку розрахункових операцій забезпечувати відповідність
сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків і коштів, яка зазначена в
денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання
розрахункової книжки - загальній сумі за розрахунковими квитанціями виданими з
початку робочого дня.

Пунктом 4
статті 17 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій
у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, із змінами і
доповненнями, передбачено, що за порушення вимог зазначеного закону до
суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби
України застосовуються штрафні (фінансові) санкції у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку або його незберігання в книзі обліку розрахункових
операцій.

Статтею 2
Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” визначено, що місце проведення розрахунків
- це місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані
послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги)
готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів
(послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Статтею 22
зазначеного Закону передбачено, що у разі невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному
звіті, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу
за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, до суб'єктів
підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному
розмірі суми, на яку виявлено невідповідність.

Пунктами 1 і 2
статті 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні"
передбачено, що органи державної податкової служби у випадках, в межах
компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право:

1) здійснювати
документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій,
звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та
зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі, а також планові
та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти
нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання
валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими
відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також
фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не
мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок
утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім
Національного банку України та його установ (далі - платники податків);

2) здійснювати
контроль за: додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари
(послуги) у встановленому законом порядку; наявністю свідоцтв про державну
реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів
господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з
наступною передачею матеріалів про виявлені порушення органам, які видали ці
документи, торгових патентів;.

Згідно із
статтями 15 та 16 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” контроль за
додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), інших вимог зазначеного закону здійснюють
органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або
позапланових перевірок згідно із законодавством України. Планові або
позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових
операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій,
здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.

Законом України
від 25 березня 2005 року № 2505 „Про внесення змін до Закону України „Про
державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів'"
статтю 11-1 Закону 'Про державну податкову службу в Україні" доповнено
частиною сьомою такого змісту „Позаплановими перевірками вважаються також
перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених Законами України
“Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг”, “Про державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів”, а в інших випадках - за рішенням суду".

Як свідчать  матеріали справи, перевірка магазину (с.
Малинівка, вул. Дзержинського. 77-а), який належить Суб"єкту
підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1, проводилась згідно з
планом перевірок за здійсненням суб"єктом підприємницької діяльності розрахункових
операцій у сфері готівкового обігу Державною податковою адміністрацією у
Харківській області на жовтень 2006 року, на підставі направлень на перевірки
від 26 жовтня 2006 року № 6648 і № 6496, про що також здійснено відповідні
записи в акті перевірки від 30 жовтня 2006 року № 20402651/2380.

Як вбачається з
матеріалів справи, згідно реєстраційного посвідчення НОМЕР_1 від 20.10.2005 р.
Чугуївською об"єднаною державною податковою інспекцією  здійснено реєстрацію   реєстратора
розрахункових   операцій,   заводський
номер якого ДУ02010026, що належить суб"єкту підприємницької
діяльності - фізичній  особі ОСОБА_1 для
використання в господарський одиниці - магазину, який розташований  за адресою: Чугуївський р-н, смт. Малинівка,
вул.Дзержинського, 77 "а" та також належить суб"єкту
підприємницької діяльності - фізичній
особі ОСОБА_1.

При проведенні
перевірки, був перевірен, саме цей реєстратор розрахункових операцій, про що
зазначено в акті перевірки та в межах вимог Закону України “Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг” перевірка проведена в місці проведення розрахунків, а саме місце, де
здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та
зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а
також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо. Даний факт
засвідчен в акті перевірки від 30 жовтня 2006 року № 20402651/2380 , який
підписан власноручно продавцем ОСОБА_3 без зауважень.

Сума готівкових
коштів на місці проведення розрахунків згідно з описом наявних готівкових
коштів, що знаходяться на місці проведення розрахунків від 30.10.2006 р.
підписаного продавцем ОСОБА_3 склала 1086,10 грн., а сума готівкових коштів,
яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій склала 442,15
грн., про що свідчить денний звіт від 30.10.2006р.

Позивачем
зазначено, що під час первірки працівниками Державної податкової адміністрації
Харківської області було здійснено перелік грошей з двух кас: суб"єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1  в сумі 442,15 грн.
та суб"єкта підприємницької діяльності - фізичної  особи ОСОБА_2. в сумі 625,95 грн.

В судових
засіданнях по данній справі у якості свідків були допитані ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
які дали  свідчення про те, що під час
перевірки грошові кошти перевіряючими були складені з двох кас до однієї, до
якої позивач не має ніякого відношення, оскільки каса належить СПДФО ОСОБА_2.

Згідно
службової записки №29 від 19.12.2007р. надано інформацію, що в інспекції не
зареєстрован реєстратор розрахункових операцій СПД ФО ОСОБА_2. (код НОМЕР_2) та
згідно службової записки він здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування.

Крім того, як
вбачається з опису наявних купюр та монет, який було власноруч складено
продавцем ОСОБА_3 30.10.2008 р., зазначені кошти належать позивачу.

Згідно з п.4.1.
п.4 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке
затверджено постановою Правління Національного банку України від 19 лютого 2001
р. N 72 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 березня 2001 р. за N
237/5428 підприємство повинно мати касу, а його керівники мають обладнати касу
та забезпечити надійне зберігання готівкових коштів у ній. Зберігання в касі
готівки та інших цінностей, що не належать цьому підприємству, забороняється.

Відповідно до
ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші
обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх
представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків
експертів. Згідно ст.70 КАСУ належними є докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування.

Під час
розгляду справи позивачем не було доведено суду факт забезпечення друкування
щоденних фіскальних звітів реєстратора рахрахункових операцій, а саме наявності
Z-звіт за 19.05.2006 року у книзі обліку розрахункових операцій, а тому суд
вважає правомірним застосуванням до позивача фінансової санкції у розмірі
двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян за невиконання щоденного
друку фіскального звітного чеку, а саме 340,00 грн.

Також, суд,
вважає правомірним застосування до позивача фінансової санкції у 5-ти кратному
розмірі суми готівкових коштів, на яку виявлено невідповідність, а саме 3129,75
грн, що підтверджено матеріалам справи та не спростовано позивачем.

Враховуючи викладене, суд вважає доводи
позивача про неправомірність застосування до нього фінансової санкції у 5-ти
кратному розмірі сумі готівкових коштів, на яку виявлено невідповідність, а
саме 3129,75 грн., не обгрунтованими,
документально не підтвердженими,
тому рішення Чугуївської ОДПІ про застосування штрафних санкцій
№/0 від 10.11.2006 року відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких
обставин, позовні вимоги позивача в частині визнання недійсним  рішення Чугуївської  об"єднаної державної податкової
інспекції № /0 про застосування штрафних санкцій не підлягають
задоволенню.

Відповідно до
ст. 17 КАС України встановлено компетенцію адміністративних судів, а саме:

1) спори
фізичних чи  юридичних  осіб
із  суб'єктом  владних повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності;

2) спори з
приводу прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори   між
суб'єктами  владних  повноважень
з  приводу реалізації їхньої
компетенції у сфері  управління,  у
тому  числі делегованих  повноважень,
а також спори,  які виникають з
приводу укладання та виконання адміністративних договорів;

4) спори  за
зверненням  суб'єкта  владних
повноважень  у випадках,
встановлених законом;

5) спори  щодо правовідносин,  пов'язаних з виборчим процессом чи процесом
референдуму.

На вирішення
адміністративного суду може бути переданий спір, який виник між двома
конкретними суб"єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов"язків
у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб"єкт законодавчо
уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб"єктів, а ці
суб"єкти відповідно зобов"язані виконувати вимоги та приписи такого
владного суб"єкта.

У випадку, якщо
суб"єкт у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські
функції щодо іншого суб"єкта, який є учасником спору, такий спір не має
встановлених КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, а тому
відповідно не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Стаття 17 КАСУ
встановлює категорії спорів,на які поширюється компетенція адміністративних
судів щод вирішення адміністративних справ.

Що стосується
позовних вимог в частині визнання недійсним рішення ДПА України №882/Б/25-0315
від 27.02.2007 року за результатами розгляду вторинної скарги, суд вважає за
потрібне провадження у справі закрити в цій частині позовних вимог у
зв"язку з тим, що дані вимоги не підлягають розгляду в порядку,
передбаченому  Кодексом адміністративного
судочинства України, оскільки саме рішення ДПА України № 882/Б/25-0315 від
27.02.2007 року за результатами розгляду вторинної скарги не створюють для
позивача певних прав та обов'язків, та не є
актом ненормативного характеру.

Керуючись
п.4.1. п.4 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в
Україні, яке затверджено постановою Правління Національного банку України від
19 лютого 2001 р. № 72 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15
березня 2001 р. за N 237/5428, статтями 2, 3, 15, 16, 17, 22 Закону України
“Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг”, пунктами 1 і 2 статті 11 Закону України
„Про державну податкову службу в Україні", статтями 4, 7, 8, 17, 69, 86,
94, п.1 ч.1 ст. 157, 160, 163  Кодексу
адміністративного судочинства України , колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити в
задоволенні позову частково.

В частині
визнання недійсним  рішення
Чугуївської  об"єднаної державної
податкової інспекції № /0 про застосування штрафних санкцій
відмовити.

В частині
визнання недійсним рішення ДПА України № 882/Б/25-0315 від 27.02.2007 року за
результатами розгляду вторинної скарги провадження  у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.157
КАС України.

Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції повністю
або частково.

Про апеляційне
оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява.
Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції
викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду
апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про
апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі - з дня
складення в повному обсязі.

Апеляційна
скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Постанова суду
першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого
цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає
законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст
постанови підписаний 06.10.2008 р. о 17:00 год.

Головуючий суддя                                                                     Чистякова
І.О.

суддя           Лаврова Л.С.

суддя           Присяжнюк О.О.