ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2008 Справа№ 20/186-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідача)

суддів: Виноградник О.М., Джихур О.В.

при секретарі судового засідання: Лозовський К.І.

за участю представників сторін:

від позивача –Кулюхін Олександр Федорович, дов. № б/н від 02.12.2008р.;

від відповідача – Рогатинський Михайло Зіновійович, дов. № б/н від 06.03.2008р.;

від відповідача –Данилов Владислав Олександрович, дов. № 1 від 15.08.2008р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Метхімснаб", м. Дніпродзержинськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.08р. у справі № 20/186-08

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Метхімснаб", м. Дніпродзержинськ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Інтермет ЛТД", м. Дніпродзержинськ

про стягнення 371702,44 грн.

За згодою представників сторін в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Метхімснаб” звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “Інтермет ЛТД” про стягнення суми боргу з врахуванням індексу інфляції в сумі 352090 грн. (основний борг 229225,26 грн.), 3% річних в сумі 19612,44 грн. та судові витрати.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2008 року по справі № 20/186-08 (суддя Пархоменко Н.В.) в позові відмовлено, в зв’язку з тим, що судом було встановлено, що позивач лише під час розгляду справи судом 02.10.2008 року направив відповідачу вимогу про оплату, тобто на момент звернення позивача до суду його права не були порушені.

Не погодившись із рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Метхімснаб” подало до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на наступне.

Судом не враховано вимог статті 1, частини 1 статті 6, статті 32 Господарського процесуального кодексу України, а саме через наявність заборгованості за договором від 07.02.2005 року № 36/02-05 підприємство звернулося до господарського суду за захистом порушених прав та законних інтересів ще в кінці серпня 2008 року, тобто в межах строку позовної давності визначеної статтею 530 Цивільного кодексу України.

Заборгованість за договором № 36/02-05 від 07.02.2005 року погашалася відповідачем частково і фактично не була сплачена у повному обсязі лише остання накладна № 42 від 23.09.2005 року. Факт часткової оплати за зазначеною накладною відповідачем не заперечується та підтверджується наданим ним відзивом на позов.

Відповідач таким чином підтверджує факт існування заборгованості та отримання вимоги про сплату боргу та відповідно до вимог статті 264 Цивільного кодексу України строк позовної давності переривався вчиненням відповідачем дії спрямованої на визнання боргу, а саме здійснення платежів від 28.09.2005 року, платіжне доручення № 250 на суму 34588,50 грн. та 13.10.2005 року платіжне доручення № 262 на суму 209271,24 грн.

Суд не прийняв як належний доказ накладну № 42 від 23.09.2005 року про отримання товару і рахунку № СФ-0000042 від 23.09.2005 року про оплату товару, для визначення прав вимоги слід було оцінити часткові оплати товару та повторно заявлену вимогу № 1 від 19.09.2008 року, яка подана в межах строку позовної давності на момент судового засідання 03.11.2008 року відповідачем не сплачена у повному обсязі.

Судом не враховано як вимогу про сплату боргу позовну заяву, яка була направлена відповідачу і ним отримана, що підтверджується поштовою квитанцією та описом вкладення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтермет ЛТД” вважає доводи скаржника безпідставними, просить залишити рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

07 лютого 2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю “Метхімснаб” та товариством з обмеженою відповідальністю “Інтермет ЛТД” було укладено договір постачання № 36/02-05, відповідно до умов договору позивач зобов’язався поставити товар, а відповідач прийняти і оплатити товар.

Позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 8445406,50 грн., що підтверджується видатковими накладними, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Відповідач товар оплатив частково у сумі 8216181,24 грн., неоплаченим залишився товар на суму 229225,26 грн.

Згідно пункту 3.1. договору № 36/02-05 оплата за товар здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця у терміни визначені згідно з специфікаціями до даного Договору, у специфікаціях (пункти 2, 3) визначено умови оплати за кожну заявлену партію по моменту оплати замовником, строк поставки –на протязі 3-х банківських днів з моменту отримання попередньої оплати.

Як вбачається з п.2 наданих до справи специфікацій, які є невід’ємною частиною договору № 36/02-05 від 07.02.2005р. (а.с.15-25) умовою оплати за кожну заявлену партію є момент оплати замовником. Тобто, умови оплати договором не встановлені.

Частиною 2 ст.530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Під час розгляду справи, до винесення рішення по справі, 02.10.2008р. позивач направив відповідачу вимогу про сплату боргу. Доказів звернення з вимогою про оплату боргу до 02.10.2008р. позивач не надав.

Частиною 4 ст.22 ГПК України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Оскільки до винесення рішення позивач звернувся з вимогою про сплату боргу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до невірного висновку відносно відмови у стягненні суми основного боргу, в зв’язку з чим рішення в цій часині підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних слід зауважити, що оскільки вказані суми розраховані за період з 13.10.2005р. по 20.08.2008р., а як зазначалось вище з вимогою про сплату боргу позивач звернувся тільки 02.10.2008р., то позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Державне мито за перегляд справи по апеляційній скарзі покладається на сторін відповідно до статті 49 ГПК України.

Керуючись статтями 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Метхімснаб", м. Дніпродзержинськ –задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2008 року по справі № 20/186-08 скасувати частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Інтермет ЛТД", м. Дніпродзержинськ на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Метхімснаб", м. Дніпродзержинськ 229 225 грн. 26 коп. основного боргу, 2292 грн. 22 коп. державного мита, 72 грн. 80 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Інтермет ЛТД", м. Дніпродзержинськ на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Метхімснаб", м. Дніпродзержинськ 1146 грн. 10 коп. державного мита, сплаченого за перегляд справи по апеляційній скарзі.

В решті –рішення залишити без змін.

Видачу наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М.Лисенко

Суддя О.М.Виноградник

Суддя О.В.Джихур