ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2008 р.

№
15/14пд

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:

Полякова
Б.М., Коваленка В.М., Продаєвич Л.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні

касаційну
скаргу

Акціонерного
товариства закритого типу "Луганськшахтобудіндустрія" в особі
ліквідатора

на
постанову

Луганського
апеляційного господарського суду від 05.06.2008

у
справі

№
15/14пд господарського
суду Луганської області

за
позовом  до

Акціонерного
товариства закритого типу "Луганськшахтобудіндустрія", м. Луганськ
Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Чумак", м.
Луганськ

про

визнання
договору недійсним та визнання права власності

за
участю представників сторін:

від
позивача:               від відповідача:

не
з'явилися  Власов О.М. за дов. від
28.03.2008,  Сєдих В.І. за дов. від
29.08.2008

ВСТАНОВИВ:

Ліквідатор
Акціонерного товариства закритого типу "Луганськшахто-будіндустрія"
(надалі -АТЗТ "Луганськшахтобудіндустрія") у січні 2008 року
звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма "Чумак" (надалі -ТОВ
"Фірма "Чумак") про визнання недійсним договору від 03.08.2004
№03/08-04 купівлі-продажу 44/100 частини будівлі тресту, що знаходиться за
адресою:

Доповідач:
Продаєвич Л.В.

м.
Луганськ, вул. Леніна, 149а, із застосуванням реституції та про визнання права
власності.

Позов
вмотивовано тим, що згідно зі статтею 207 Господарського кодексу України та
статтею 215 Цивільного кодексу України порушення вимог частини 13 статті 13
Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання
його банкрутом" зумовлює недійсність укладеної угоди.

Рішенням
господарського суду Луганської області від 21.03.2008  (суддя: Пономаренко Є.Ю.) позов задоволено з
огляду на те, що оспорюваний правочин укладено в процедурі розпорядження майном
у справі про банкрутство АТЗТ "Луганськшахтобудіндустрія" без
погодження з розпорядником майна, як-то передбачено частиною 13 статті 13
Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання
його банкрутом".

За
апеляційною скаргою ТОВ "Фірма "Чумак" вказане судове рішення
переглянуто в апеляційному порядку і постановою Луганського апеляційного
господарського суду від 05.06.2008 (судді: Єжова С.С. -головуючий, Бойченко
К.І., Семендяєва І.В.) скасоване, у задоволенні позову відмовлено.

Постанова
суду апеляційної інстанції вмотивована тим, що керівник боржника в межах своїх
повноважень відповідно до статті 13 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" уклав з
відповідачем спірний договір, який погоджений з керуючим санацією.

Не
погоджуючись з прийнятою у справі постановою суду апеляційної інстанції, АТЗТ
"Луганськшахтобудіндустрія" звернулося до Вищого господарського суду
України із касаційною скаргою про її скасування через неправильне застосування
норм статей 13, 17, 18, 20 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та неправильною
оцінкою судом листа від 22.09.2004 №172.

Відповідно
до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України
учасники судового процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання
суду (ухвала Вищого господарського суду України від 12.08.2008, надіслана
сторонам у справі -14.08.2008), проте, позивач не скористався наданим йому
статтею 22 Господарського процесуального кодексу України правом щодо участі у
засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України, перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши правильність застосування апеляційним господарським судом норм матеріального
та процесуального права, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні
представників відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, дійшла
висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Із
матеріалів справи вбачається та господарськими судами встановлено, що:

-
ухвалою господарського суду Луганської області від 08.12.2003 у справі №10/211б
про банкрутство АТЗТ "Луганськшахтобудіндустрія" введено процедуру
розпорядження майном та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого
ОСОБА_1.;

-
02.08.2004 ТОВ "Фірма "Чумак" звернулося до розпорядника майна
ОСОБА_1. з листом №252/1, в якому висловило пропозицію щодо купівлі частини
будівлі тресту по АДРЕСА_1

-
03.08.2004 між АТЗТ "Луганськшахтобудіндустрія" (продавець)  в особі директора Базиляк Н.С. та ТОВ
"Фірма "Чумак" (покупець) укладено договір № 03/08-04
купівлі-продажу 44/100 частини будівлі тресту, розташованого за
адресою:АДРЕСА_1, який рішенням третейського суду від 30.12.2004 визнаний
дійсним;

-
ухвалою господарського суду Луганської області від 13.08.2004 у справі №10/211б
введено процедуру санації боржника та призначено керуючим санацією арбітражного
керуючого ОСОБА_1.;

-
листом від 22.09.2004 №172 арбітражний керуючий ОСОБА_1., уже як керуючий
санацією повідомив ТОВ "Фірма "Чумак" про розгляд його листа від
02.08.2004 №252/1, погодив продаж частини будівлі тресту, розташованого за
адресою:АДРЕСА_1, та зауважив, що договір купівлі-продажу частини будівлі
тресту буде оформлений після затвердження судом плану санації;

-
постановою господарського суду Луганської області від 29.11.2007 у справі
№10/211б ліквідатором АТЗТ "Луганськшахтобудіндустрія" призначено
ОСОБА_1.

17.01.2008 ліквідатор ОСОБА_1. звернувся до
господарського суду Луганської області з позовом про визнання вищезазначеного
договору недійсним.

Апеляційний
господарський суд, розглянувши ті ж самі докази, що і суд першої інстанції,
оцінив їх на свій розсуд та дійшов правильного висновку про скасування рішення
місцевого господарського суду та про відмову в задоволенні позову про визнання
угоди недійсною, зазначивши, що продаж 44/100 частини будівлі тресту за ціною,
визначеною у договорі купівлі-продажу, був погоджений з керуючим санацією.

Судова
колегія, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, які
не надають їй право збирати нові докази або додатково перевіряти докази, та
погоджуючись з висновком суду апеляційної інстанції, зазначає наступне.

Статтею
203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину. До таких умов відносяться: законність змісту
правочину, наявність в особи, яка його вчиняє, необхідного обсягу цивільної
дієздатності, вільне волевиявлення учасника правочину, відповідність форми
вчинення правочину вимогам закону, певна спрямованість правочину.

Підстави
недійсності правочину визначені у статті 215 Цивільного кодексу України, якими
є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього
Кодексу.

За
встановлених Луганським апеляційним господарським судом обставин справи, за
якими розпорядник майна АТЗТ "Луганськшахто-будіндустрія" ОСОБА_1.
був обізнаний про намір відповідача викупити 44/100 частини будівлі тресту; відбулося
укладення договору від 03.08.2004 із зазначенням ціни, яка пізніше була
запропонована керуючим санацією ОСОБА_1. у листі від 22.09.2004 №172, та
здійснена оплата вартості об'єкта нерухомості за платіжними дорученнями від
27.08.2004 №12, від 30.08.2004 №13, від 30.08.2004 №1019, від 13.12.2004 №1454
(останній платіж здійснено під час процедури санації АТЗТ
"Луганськшахто-будіндустрія"), що свідчить про схвалення укладеного
договору керуючим санацією, судом апеляційної інстанції зроблено правильний висновок
про відсутність підстав для визнання угоди недійсною.

Закон
України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом" на стадії розпорядження майном боржника передбачає систему
заходів щодо нагляду та контролю за управлінням та розпорядженням майном
боржника,  з метою забезпечення
збереження та ефективного використання майнових активів боржника та проведення
аналізу його фінансового становища.

Як
було зазначено вище, АТЗТ "Луганськшахтобудіндустрія" на час
укладення спірного договору знаходилося у процедурі розпорядження майном, при
якій встановлюється спеціальна правосуб'єктність підприємств-боржників, а саме:
вимога щодо обов'язковості погодження керівником боржника укладення певних угод
з розпорядником майна у силу частини 13 статті 13 Закону України "Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно
до статті 17 вказаного Закону з дня винесення ухвали про санацію боржника
припиняються повноваження органів управління боржника - юридичної особи;
управління боржником переходить до керуючого санацією. Останній згідно з
частиною 5 цієї статті має право, зокрема, розпоряджатися майном боржника з
урахуванням обмежень, передбачених цим Законом; укладати від імені боржника
мирову угоду, цивільно-правові, трудові та інші угоди.

Матеріали
справи свідчать про те, що при укладенні спірної угоди не було порушено
приписів частини 13 статті 13 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Мотиви,
з яких подана касаційна скарга, стосуються переоцінки доказів, а саме: листа
від 22.09.2004 №172, інших обставин, які вже були предметом розгляду в суді
апеляційної інстанції і яким надана належна правова оцінка.

Посилання
скаржника на порушення норм матеріального та процесуального права при прийнятті
оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи
викладене, касаційна інстанція вважає, що підстави для зміни або скасування
оскаржуваної постанови з мотивів, викладених у касаційній скарзі, відсутні.

Керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Акціонерного товариства закритого типу
"Луганськшахтобудіндустрія" -залишити без задоволення.

Постанову
Луганського апеляційного господарського суду від 05.06.2008 у справі № 15/14пд
-залишити без змін.

Головуючий:
Б.Поляков

Судді:                                                                                         В.Коваленко

Л. Продаєвич