донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

29.09.2008 р.
справа №20/57

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Стойка  О.В.

суддів

Волкова Р.В. , Колядко  Т.М.

за участю представників сторін:

від позивача:

Вашуткіна С.В., за довіреністю,

від відповідача:

ОСОБА_2, за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Відкритого акціонерного
товариства "Донецькобленерго" в особі Макіївського об'єднаного
району електричних мереж, м.Макіївка Донецької області

на рішення (ухвалу)
господарського суду

Донецької області

від

12.06.2008 року

по справі

№20/57 (Донець О.Є.)

за позовом

Відкритого акціонерного
товариства "Донецькобленерго" в особі Макіївського об'єднаного
району електричних мереж, м.Макіївка Донецької області

доФізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Макіївка Донецької області

про

стягнення 15297,20 грн.

В С Т А Н О В
И В:

У березні 2008 року до
господарського суду звернулось Відкрите акціонерне товариство
"Донецькобленерго" в особі Макіївського об'єднаного району
електричних мереж, м.Макіївка Донецької області (позивач) із позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Макіївка Донецької області (відповідач) про   стягнення
заборгованості  в  сумі 8020,67грн. за  спожиту
електричну  енергію  та  заборгованості
за  перевищення договірних величин у  сумі
7276,53грн.

Рішенням  господарського  суду Донецької області  від 12.06.08р. у  задоволенні
позовних  вимог  позивача
відмовлено за  недоведеністю.

Позивач, не  погодившись
з  прийнятим  рішенням,
подав  апеляційну  скаргу,
в  якої  просить
спірне рішення
господарського  суду  скасувати,
обґрунтовуючи  свої    вимоги
порушенням  судом  першої
інстанції  норм  матеріального
права.

Відповідач вважає  рішення
господарського  суду  законним
та  обґрунтованим.

Відповідно до статті 101
Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає
справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду
у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, заслухавши  представників  сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга  не підлягає
задоволенню, виходячи із наступного.

Як
вбачається, 01.07.2001р. між
позивачем  та  відповідачем був укладений договір  на користування   електричною енергією № 912  (далі-Договір) предметом якого є умови
постачання, порядок реалізації електричної енергії та її використання на межі
балансової належності електромережі між сторонами.

Також сторонами   було
укладено Додаткову  угоду до
Договору, якою  було  змінено
розділ  перший Договору,
відповідно  до  якого
позивач зобов'язався   постачати
відповідачу електричну енергію, а відповідач, відповідно, - оплачував її
вартість та здійснювати інші платежі згідно з умовами договору та додатками до
нього.

Строк  дії
Договору   сторонами
встановлено  з 01.07.01р. по 31.12.01р.
та визначено, що Договір вважається
продовженим, якщо  за  місяць
до  закінчення  строку
дії  договору  не
послідкує  заяви  однієї
зі   сторін  про
відмову  від  договору або
його  перегляду.

Предметом  позову є
вимоги  про   стягнення
з  відповідача  заборгованості  у
сумі  8020,67грн. за  спожиту
електричну  енергію  за
період  з   грудня 06р.
по  березень 2007р. (з 06.12.06р.
по 28.02.07р.),суму  якої позивач
нарахував,  виходячи  з
середньодобового  об»єму  споживання енергії  за
попередній  розрахунковий  період та
потужності енергоприладів,  у  зв»язку
з  тим, що  відповідач
не  з»являвся  у
зазначений  період  для
виконання  розрахунків  за
електроенергію.  Також  позивач
вимагає  стягнути  з відповідача
суму в 7276,53грн., за
перевищення    договірних  величин електроспоживання з  грудня 2006р по  березень 2007р. Позивач   вимагає
стягнути   спірну  заборгованість, за  наступні
періоди: з 06.12.06р. по 05.01.07р. у
розмірі 1743,83 грн. (розрахунок
вартості  виконано  за
середньодобовим  об»ємом  споживання за   наступний
розрахунковий  період),  з
06.01.07р. по 05.02.07р у  розмірі
2608,74грн.,  з 06.02.07р. по 28.02.07р.
у  розмірі  3758,51грн. (розрахунок  здійснено
за  величиною встановленої  потужності).

Відповідач  проти
заявлених  позовних  вимог
заперечує та  посилається  на  те,
що об»єкт,  на  який
здійснювалось  постачання  енергії
за  Договором (приміщення  магазину
та  кафе за  адресою м.Макіївка, кв-л Шахтарський,
41),  ним
було  продано  іншій особі 28.12.06р., про що він  повідомив
відповідача, вимагаючи    довідку
про відсутність  заборгованості  за
спожиту  електричну  енергію
на спірний  період.

Позивач  звертає
увагу  суду  на  те,
що  відповідач  з
заявою  про  розірвання
Договору  звернувся лише
23.02.07р., у зв»язку  з  чим
28.02.07р.   позивачем  здійснено
відключення  об»єкта  від
електропостачання. Позивач
вважає, що Договір між  сторонами  діє та
не  розірваний.

Як вбачається з матеріалів  справи, а
саме Довідки БТІ м.Макіївки №18954701 від 26.05.08р.,           відповідачем  28.12.06р.було  продано
спірний  об»єкт (магазин  та
кафе)іншій особі.

Відповідач
28.12.06р. звернувся  до  позивача
з  заявою  про  видачу довідки для  пред»явлення ії до КП БТІ про  відсутність
заборгованості  у  зв»язку
з  продажем  будівлі у зв»язку  з  чим
позивачем було  видано  Довідку для БТІ №001973 від 28.12.06р. про
те, що за  об»єктом, що  належить
ЧП ОСОБА_1 заборгованості
станом  на  28.12.06р. за
використану  електричну енергію  немає (а.с.56).

Вбачається, що  28.12.06р. представниками   позивача
на  об»єкті  споживача за
адресою м.Макіївка. кв-л Шахтарський
41,  проведено  технічну
перевірку, про що  складено акт
№207480, в  якому  зазначені
показання  лічильника  типу САЧ-И678   за
№ 426922 -43095 кВт/год.

Також 28.02.07р. позивачем  було
проведено  контрольний  огляд
розрахункових  електролічильників
за тією ж адресою, про що   складено  акт
№404901, в  якому  зазначено покази  того ж лічильника  у
розмірі 44900 кВт/год. та
здійснено  відключення  споживача
від  електропостачання.

За приписами п.6.18. Правил, у разі
звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування
електричною енергією споживач зобов'язаний повідомити постачальника електричної
енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну
організацію або основного споживача не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня
звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною
енергією та надати заяву щодо розірвання договору, і в цей самий термін
здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до
заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення
користування електричною енергією включно.

Постачальник електричної енергії
зобов'язаний припинити постачання електричної енергії за договором, а
електропередавальна організація (основний споживач) - передачу електричної
енергії (спільне використання технологічних електричних мереж) з заявленого
споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування
електричною енергією.

У разі неповідомлення або
несвоєчасного повідомлення споживачем постачальника електричної енергії та (у
разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або
основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточного припинення
користування електричною енергією споживач зобов'язаний здійснювати оплату
спожитої на таких об'єктах електричної енергії та інших платежів, виходячи
з умов відповідних договорів.

Оскільки відповідач  не
надав  доказів  повідомлення позивача  в
порядку  п.6.18.Правил до
23.02.07р., судова  колегія   вважає,
що відповідач зобов»язаний
сплатити  за спожиту на  вищевказаний
об»єкт  електричну  енергію
на  умовах Договору від 01.07.06р.
у  період
з 28.12.06р. по 28.02.07р.

У зв»язку з  ненаданням
відповідачем  відомостів  про
обсяг  споживання  електричної
енергії після  28.12.06р.,
позивач  здійснив нарахування  споживачу
обсяг  спожитої  електричної
енергії за  середньодобовим
обсягом  та за  встановленою потужністю  електроприладів відповідача, посилаючись   на
п.6.39 Правил.

За приписами п. 6.39. Правил у разі
неможливості отримання постачальником електричної енергії даних про спожиту
електричну енергію в зазначений термін (за винятком порушення роботи
розрахункового обліку) визначення обсягу спожитої електричної енергії за
поточний розрахунковий період здійснюється за середньодобовим обсягом
споживання за попередній розрахунковий період з подальшим перерахунком у разі
надання даних протягом наступного розрахункового періоду. Тривалість періоду
розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії до отримання
показів розрахункових засобів обліку має не перевищувати одного повного
розрахункового періоду, після чого розрахунок обсягу спожитої електричної
енергії здійснюється постачальником електричної енергії за величиною дозволеної
потужності струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого
перерахунку. У цьому разі відновлення розрахунків за розрахунковими засобами
обліку здійснюється після спільного складання акта, у якому фіксуються покази
розрахункових засобів обліку електричної енергії.

Також пунктом 16 Додатку №11 до
Договору передбачені аналогійні  умови.

Разом з тим, позивач не надав
доказів  неможливості  отримання таких даних. Сам факт ненадання
відповідачем в  січні 2007р.  відомості щодо обсягу споживання  електричної
енергії (показів електролічильника) не є обставиною, що свідчить
про  неможливість їх  отримання, оскільки лічильник споживача
працював  належно, обставин перешкоджання
у  доступі до  нього не
встановлено.

Отже судова  колегія вважає, що   позивач,
застосувавши при   розрахунку  обсягу
спожитої  електричної  енергії вимоги п. 6.39 Правил  припустився
помилки, оскільки  приписи   зазначеного пункту (а також п.16 Додатку №11
до Договору)    застосовуються  у
разі неможливості отримання постачальником електричної енергії
даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін.

Навпаки, наявність двосторонніх
актів від 07.12.06р., 28.12.06р. та 28.02.06р. (де  зафіксовані
покази  електролічильника)  свідчать про
наявність достатніх  відомостей
про  фактичне споживання  електроенергії за  вказаною
адресою в  спірний  період.

Також Додатковою угодою (п.4.4.1)
до  Договору, встановлені випадки  оплати відповідачем вартості  електричної
енергії,  розрахованої,
виходячи  з  приєднаної
потужності токоприймачів та
кількості  часів  їх
використання. Наявність  таких  обставин в
межах  спірного  періоду також
не  встановлено.

Факт  порушення
відповідачем  умов  Договору
щодо  ненадання відомостей в  січні-лютому 2007р. щодо  показів лічильника не  є
підставою  до автоматичного  застосування наслідків п.6.39 Правил при  розрахунку суми  заборгованості.

Додатком №11 до Договору  встановлено, що  споживач
здійснює  оплату в  залежності
від  об»єму місячного  споживання в
передбачені  умовами   Договору
строки.

За
таких підстав судова колегія
вважає, що  визначення  обсягу
спожитої  електричної  енергію
повинно  здійснюватися  за
показами  електричного  лічильника
у  відповідності  до
вимог Договору,  а  вимоги
про  стягнення  заявленої позивачем  суми як
заборгованості , є  безпідставними
та  не
заснованими  на  законі.

Відповідач  проти
сплати  спожитої  електричної
енергії  за  період з 28.12.06р. по 28.02.07р.   за
показами  лічильника  не
заперечує, але  посилається  на
відсутність  відповідного  рахунку з боку позивача.

Пунктом  4.1.3.Договору  встановлено, що  плата
за  електроенергію  здійснюється
споживачем до  10  числа поточного  розрахункового періоду,  порівняного календарному  місяцю за
рахунком-фактурою позивача. Отже обов»язок  відповідача сплатити суму  за
показами  лічильника №426922 тип
САЧ 4678 станом на 28.02.07р. виникле
після виставлення  позивачем  рахунку на
відповідну  суму.

Щодо   вимог
про  стягнення  заборгованості після 28.02.07р. за  березень 2007р.,  то зазначені
вимоги  є   безпідставними, оскільки  в
зазначений  період  об»єкт
було  відключено   від
електропостачання та  Договір
розірвано.

Отже  висновок
суду  першої  інстанції
про  відмову  у
задоволенні   позовних  вимог
про  стягнення заборгованості  у
сумі  8020,67 грн.  є
вірним.

Крім  того,
позивач  вимагає  стягнути
з  відповідача   нарахування
за  перевищення  договірних
величин електроспоживання  за  грудень 2006р. та   за
січень-березень 2007р.  на  загальну
суму  7276,53грн.

Зазначені  вимоги
задоволенню  також  не
підлягають, оскільки, позивачем
неправильно  визначено  обсяг
спожитої електричної  енергії
у  спірний  період. Доказів   перевищення
договірних   величин за
січень-лютий 2007р.  позивачем  до
матеріалів  справи  не
надано.

Отже  судова
колегія  вважає, що  висновок суду
першої  інстанції  про
відмову  у задоволенні  позовних
вимог  є  вірним
та  обґрунтованим, а  доводи
апеляційної  скарги  цього
висновку  не  спростовують.

Разом з тим, зазначення  в
рішенні  суду  першої
інстанції про недоведення
факту  споживання  саме
відповідачем електричної  енергії
на  об»єкті  за
період  з 28.12.06р. по
28.02.07р., а  отже  й
наявності  у  відповідача обов»язку зі  сплати вартості  спожитої
електричної  енергії є  помилковим
та  таким, що  суперечить
вимогам  п.6.18 Правил. За
встановлених  обставин факт  споживання
електричної   енергії саме
відповідачем   у  вказаний
період  позивач   доводити
не   повинен, а   відповідач
повинен  доводити  факт належного   повідомлення
позивача  про  звільнення
займаного  приміщення у  порядку
вищевказаної  норми. Оскільки
наявність  цього зауваження   не
призвело  до  прийняття
неправильного  рішення, тому  підстав
до  зміни  або
скасування  рішення господарського  суду
судова  колегія  не
вбачає.

З урахуванням вищевикладеного,
судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що
відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу
України  рішення господарського суду
Донецької області від    12.06.08 року по
справі №20/57  ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве
значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального
права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої  інстанції.

Відповідно до вимог ст.49
Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду
апеляційної скарги   відносяться на
позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103,
105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства "Донецькобленерго" в особі Макіївського
об'єднаного району електричних мереж, м.Макіївка Донецької області залишити без
задоволення.

Рішення  господарського суду Донецької області від
12.06.08 року по справі №20/57  залишити
без змін.

Головуючий          О.В.
Стойка

Судді:          Р.В.
Волков

Т.М.
Колядко

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС