АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
3/65  тел.(8-0412) 48-16-02
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2008 р.
Справа №  9/83-08

Житомирський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді                                                  Вечірка І.О

суддів:
Зарудяної Л.О.

Ляхевич А.А.

при
секретарі                                                             Кузнєцовій
Г.В. ,

за
участю представників сторін:

від
позивача: Лисих В.М., представника за довіреністю від 05.08.2008р. (приймав
участь в засіданні суду 18.11.2008р.),

від
відповідача:ОСОБА_2, представника за довіреністю від 11.11.2008р.
(приймавучасть в засіданні суду 18.11.2008р.),

розглянувши
апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1,
м.Вінниця

на
рішення Господарського суду Вінницької області

від
"26" серпня 2009 р.  у справі №
9/83-08 (суддя Балтак О.О.)

за  позовом Відкритого акціонерного товариства
"Дизельний завод", м.Кривий Ріг

до
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Вінниця

про
стягнення 54 600 грн.,

з
оголошеною в судовому засіданні 18.11.2008р. перервою до 20.11.2008р., згідно
із ст. 77 ГПК України,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 26.08.2008р. у
справі №9/83-08 частково задоволено позов Відкритого акціонерного товариства
"Дизельний завод", м.Кривий Ріг та стягнуто на його користь з
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 42000,00грн.
боргу, 19768,26грн. пені 617,68грн. витрат по сплаті державного мита та
111,95грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В
задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати рішення господарського суду від 26.08.2008р. з
підстав, наведених у скарзі та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні
позову ВАТ "Дизельний завод". При цьому, скаржник посилається на
неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме:

- відповідно до п. 4.3 договору поставки №08/36-2008 від
20.03.2008р., поставка товару мала бути здійснена протягом 10 днів з моменту
проведення передполати в розмірі 20%. Оскільки передоплата була здійснена
21.03.2008р., то строк виконання зобов'язання з поставки товару настав
31.03.2008р. Проте, відповідач не зміг своєчасно виконати своє зобов'язання по
договору, оскільки з 16.03.2008р. по 08.05.2008р. він перебував на
стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Міської клінічної лікарні №1
м.Вінниці, що підтверджується довідкою №3170 від 08.05.2008р. та випискою з
історії хвороби стаціонарного хворого №3170. Згідно з ст. 614 ЦК України,
обов'язковою підставою відповідальності за порушення зобов'язання є вина особи.
Невиконання зобов'язання відповідачем сталося через його термінову
госпіталізацію, в чому його вини не було. Таким чином, на думку відповідача,
цивільно - правова відповідальність не настає;

- суд не врахував, що позивач, на підставі п. 12.3 договору, в
односторонньому порядку розірвав договір, надіславши претензію від
30.04.2008р., а також нарахував пеню. Частинами 2,4 ст. 653 ЦК України,
передбачені правові наслідки розірвання договору, які полягають в тому, що у
разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються та сторони не мають
права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язаннями до моменту
розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки
зобов'язання сторін припинилися 30.04.2008р., нарахування позивачем та
стягнення судом пені з 01.04.2008р. по 26.08.2008р. є неправомірним;

- задовольняючи позов про стягнення боргу, судом застосовано норму
ст. 526 ЦК України, яка, на думку скаржника, не підлягала застосуванню, з
огляду на те, що у відповідача виникло зобов'язання з поставки товару, а не зі
сплати коштів. Крім того, згідно з ч. 5 ст. 653 ЦК України, якщо договір
розірвано в зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга
сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням
договору. Скаржник вважає, що в даному випадку підлягали застосуванню норми
права, які передбачають правові наслідки розірвання договору.

В засіданні апеляційного господарського суду представник скаржника
підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник в
судовому засіданні просили рішення господарського суду від 26.08.2008р.
залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. У відзиві позивач
вказує на те, що відповідач взяті на себе зобов'язання щодо проведення поставки
товару по договору №08/36-2008р. від 20.03.2008р. не виконав. Знаходження
відповідача на лікуванні в хірургічному відділенні, не є підставою для зміни
умов договору, зокрема, строків поставки, оскільки ні договором, ні
законодавством такої підстави не передбачено. Позивачем, на підставі п. 12.3
договору поставки від 20.03.2008р., було направлено 30.04.2008р. претензію на
суму 48090грн., в якій зазначено про розірвання договору та нарахування пені.
Зобов'язання по проведенню попередньої оплати в сумі 42000грн., позивачем
виконані, проте, відповідач в установлений договором строк товар не передав, у
зв'язку з чим у позивача виникло право вимагати повернення суми попередньої
оплати.

Вислухавши представників сторін, дослідивши доводи апеляційної
скарги та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

20.03.2008р. між Відкритим акціонерним товариством "Дизельний
завод" (покупець) та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_1(постачальник) був укладений договір №08/36-2008 (а.с. 10-13). У
відповідності з п. 1.1 даного договору, постачальник зобов'язався поставити і
передати у зумовлені строки у власність покупцю тепловоз марки ТГМ23В, №1240,
1987 року випуску, відповідно до специфікації, яка є невід'ємною частиною
договору, а покупець зобов'язався прийняти товар та своєчасно здійснити оплату,
відповідно до умов даного договору. 20.03.2008р. сторонами підписано
специфікацію №1, яка є невід'ємною частиною договору №08/36-2008 (а.с. 14).

Згідно п. 5.4 договору №08/36-2008
від 20.03.2008р. та специфікації №1 до
нього, вартість тепловоза складає 210000,00грн.

Пунктом 4.3 договору від 20.03.2008р. передбачено, що поставка
товару має бути здійснена в строк на протязі 10 календарних днів з моменту 20%
передоплати.

На виконання п. 4.3 договору №08/36-2008 від 20.03.2008р., позивач
перерахував відповідачу суму попередньої оплати (20%) в розмірі 42000,00грн.,
що підтверджується платіжним дорученням №3244 від 21.03.2008р. (а.с. 25).

Таким чином, відповідач мав здійснити поставку товару ВАТ
"Дизельний завод" до 31.03.2008р. Проте, у вказаний строк підприємцем
ОСОБА_1товар не поставлений.

Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем є
зобов'язальними, що випливають з договору поставки.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У відповідності до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки
відповідно до договору.

На час звернення позивача з позовом до господарського суду,
підприємцем ОСОБА_1умови договору №08/36-2008
від 20.03.2008р. не виконані, як в частині строків поставки,
передбачених п. 4.3 договору, так і самої поставки товару - тепловоза.

Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав
суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої
оплати.

ВАТ "Дизельний завод" 22.04.2008р. направив на адресу
відповідача лист з вимогою про поставку товару (а.с. 20). Факт направлення
зазначеного листа підтверджується поштовою квитанцією від 23.04.2008р. (а.с.
19).

Відповідач відповіді на лист позивача від 22.04.2008р. не надав,
поставку товару ТОВ "Дизельний завод" не здійснив.

03.05.2008р. позивач направив відповідачу претензію №1/14-31-43
від 30.04.2008р. з вимогою про повернення суми попередньої оплати у розмірі
42000,00грн. та сплати пені у розмірі 6090,00грн. (а.с. 15-16). Факт
направлення претензії з вимогою про повернення суми попередньої оплати
підтверджується фіскальним чеком та вкладенням у цінний лист на ім'я суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (а.с. 17).

Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 вимог позивача по
поверненню суми попередньої оплати в розмірі 42000,00грн. не виконав.

За таких обставин, місцевий господарський суд правомірно стягнув з
відповідача на користь позивача суму попередньої оплати в розмірі 42000,00грн.

Крім стягнення суми попередньої оплати, позивач в позовній заяві,
просив стягнути з відповідача  пеню в
розмірі 6090,00грн. за період з 01.04.2008р. по 29.04.2008р.

В процесі розгляду справи, позивач в заяві від 20.08.2008р.
уточнив свої вимоги щодо стягнення з відповідача пені та просив стягнути пеню в
розмірі 23105,76грн. за період з 01.04.2008р. по 26.08.2008р. (а.с. 42-44).

Місцевий господарський суд частково задовольнив вимоги позивача,
стягнувши на його користь з відповідача 19768,26грн. пені. В задоволенні вимог
про стягнення пені в розмірі 3337,50грн. судом відмовлено. При цьому,
господарський суд в своєму рішенні послався на те, що позивачем в розрахунку
пені за період з 01.04.2008р. по 26.08.2008р. допущено арифметичну помилку, і
сума пені має становити 19768,26грн.

Розглядаючи питання про обґрунтованість рішення господарського
суду від 26.08.2008р. в частині стягнення з відповідача пені в сумі
19768,26грн., колегія суддів апеляційного господарського суду враховує таке.

У відповідності до п. 3 ст.611 ЦК України, у разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом,
зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові
у разі порушення боржником зобов'язання.

Із змісту наведеної норми слідує те, що неустойка (штраф, пеня) не
є зобов'язанням, а являється санкцією за невиконання або неналежне виконання
зобов'язання.

В силу ч. 3 ст. 232 Господарського кодексу України, вимогу щодо
сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник
господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено.

Згідно з п. 10.2 договору №08/36-2008 від 20.03.2008р. за
несвоєчасну поставку товару, постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1%
від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення.

Позивач в претензії від 30.04.2008р. крім вимог, про повернення
попередньої оплати та стягнення з відповідача пені зазначив про те, що договір
від 20.03.2008р. №08/36-2008 вважається розірваним з 30.04.2008р. (а.с. 16).
Проте, пунктом 9.1 договору №08/36-2008 від 20.03.2008р. визначено, що даний
договір діє до 30.04.2008р. Таким чином, договір №08/36-2008 припинив свою дію
30.04.2008р. і фактично мова не може йти про його розірвання однією із сторін.

Слід звернути увагу, що відповідно до ст. 653 ЦК України і у разі
розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Припинення дії договору не позбавляє кредитора права на неустойку,
що нарахована у період з моменту виникнення прострочення виконання зобов'язання
до моменту припинення дії договору.

Оскільки попередню оплату товару позивач здійснив 21.03.2008р., то
відповідач мав поставити товар в строк до 31.03.2008р.

Таким чином, правомірними є вимоги позивача про стягнення з
підприємця ОСОБА_1пені за період з 01.04.2008р.
по 29.04.2008р. включно.

За вказаний період сума пені складає 6090,00грн., яка підлягає
стягненню з підприємця ОСОБА_1на користь ВАТ "Дизельний завод".

Нарахування позивачем пені за несвоєчасну поставку товару після
30.04.2008р.  є неправомірним, оскільки
відповідно до умов договору, припинилась його дія і відповідач не мав
зобов'язань з поставки товару позивачу.

При прийнятті рішення, місцевий господарський суд зазначених
обставин не врахував та безпідставно стягнув з відповідача пеню в розмірі
13678,26грн. за період з 01.05.2008р. по 26.08.2008р.

За наведених обставин, рішення Господарського суду Вінницької
області від 26.08.2008р. підлягає зміні в частині стягнення з відповідача суми
пені та судових витрат.

Посилання скаржника на той факт, що відповідач знаходився на
стаціонарному лікуванні і тому відсутня його вина у несвоєчасному виконанні
зобов'язання не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки відповідач, будучи
повідомленим про розгляд справи в суді першої інстанції, не надав відповідних
відомостей суду та не направив клопотання про зменшення розміру штрафних
санкцій в зв'язку з наявністю поважних причин.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Вінниця підлягає задоволенню частково. З
відповідача підлягає стягненню на користь позивача 42000,00грн. суми
попередньої оплати, 6090,00грн. пені, 480,90грн. витрат по сплаті державного
мита та 87,16грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу.  В задоволенні позову в частині
стягнення пені в сумі 17015,76грн. слід відмовити.

Керуючись ст.ст.
101,103-105 Господарського процесуального кодексу України, Житомирський
апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, м.Вінниця задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 26 серпня
2008 року у справі №9/83-08 змінити, виклавши його резолютивну частину в такій
редакції:

"Позов Відкритого акціонерного товариства "Дизельний
завод", м.Кривий Ріг задовольнити частково.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1, р/р НОМЕР_2 в КФБ "Приватбанк", МФО
302689) на користь Відкритого акціонерного товариства "Дизельний
завод" (вул.Електрозаводська, 34, м.Кривий Ріг 50106, р/р ТОВ
"Фортуна-банк", м.Київ, МФО 300904, ЗКПО 00190957) - 42000,00грн.  суми попередньої оплати, 6090,00грн. пені, 480,90грн.
витрат по сплаті державного мита та 87,16грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

В задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені в сумі
17015,76грн. - відмовити."

3. Справу №9/83-08 повернути до Господарського суду Вінницької
області.

Головуючий - суддя:
Вечірко І.О

судді:

Зарудяна Л.О.

Ляхевич А.А.

Віддрук. 5 прим.

1
- до справи,

2
- ВАТ "Дизельний завод",

3
- підприємцю ОСОБА_1,

4
- представнику відповідача - ОСОБА_2

АДРЕСА_2),

5
- в наряд