ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.11.08 р.
Справа № 39/201пн

Господарський суд Донецької області
у складі судді Морщагіній Н.С.

при секретарі Бахрамовій А.А.

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м. Горлівка

до відповідача: Товариства з
обмеженою відповідальністю “Торгівельно-виробнича фірма “Донбас - ХХІ” м.
Горлівка

про
визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - за
довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_1 м. Горлівка, звернувся до господарського
суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою
відповідальністю “Торгівельно-виробнича фірма “Донбас - ХХІ” м. Горлівка,  про визнання дійсним договору купівлі-продажу
№ 1 від 14.02.2004 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю
“Торгівельно-виробнича фірма “Донбас - ХХІ” м. Горлівка та Суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 м. Горлівка; визнання
права власності на об'єкт незавершеного будівництва, а саме споруду (будівлю та
товари згідно додатку № 1 до договору купівлі-продажу № 1 від 14.02.2004 р.),
що розташована на земельній ділянці за адресою вул. Дзержинського,
Центрально-міський район м. Горлівки Донецької області.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на договір купівлі-продажу № 1 від 14.02.2004 р., додаток  №1 до договору купівлі-продажу №1 від
14.02.2004 р., акт приймання-передачі товарів від 14.02.2004 р., договір
підряду б/н від 01.02.2007 р., довідки вартості виконаних робіт (форма КБ3) за
лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень,
листопад, грудень 2007 р., договір суборенди земельної ділянки від 07.02.2007
р., акт приймання-передачі від 27.02.2007 р., лист від 14.01.2008 р.

Відповідач свого представника для
участі в судовому засіданні не направив, через канцелярію суду подав лист,
вимоги позивача вважав безпідставними, проти позовних вимог заперечив у повному
обсязі, просив розглянути справу без участі ТОВ “ТВФ “Донбас-ХХІ”.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника позивача та оцінивши подані докази,
господарський суд встановив.

14.02.2004 р. між відповідачем,
Товариством з обмеженою відповідальністю “Торгівельно-виробнича фірма “Донбас -
ХХІ” м. Горлівка, та відповідачем, Суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_1 м. Горлівка, було
укладено договір купівлі-продажу №1, який за своїм змістом та правовою
природою є договором купівлі-продажу майна та підпадає під правове регулювання
норм статей 655-697 ЦК України.

Згідно даного Договору відповідач в
порядку та на умовах, визначених цим Договором зобов'язався передати у
власність позивача, а позивач, в свою чергу, зобов'язався прийняти та оплатити
будівельну конструкцію (додаток №1 до Договору), яка знаходиться у стані
розпочатого будівництва, та розташована за адресою вул. Дзержинського,
Центрально-міський район м. Горлівки Донецької області.

Переданні Товарів від Продавця
(відповідач) до Покупця (позивач) за умовами п. 3.1 Договору, здійснюється
впродовж 3-календаррних днів з дня укладання цього Договору. Товар за цим
Договором вважається переданим від Продавця Покупцю з моменту складення
сторонами акту прийому-передачі (п. 3.2 Договору).

Згідно статті 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 Цивільного кодексу
України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а
за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання умов Договору
відповідач, на підставі акту приймання-передачі товарів від 14.02.2004 р.,
підписаного та скріпленого печатками з боку обох сторін без зауважень та
заперечень, передав, а позивач прийняв у власність будівельну конструкцію у
складі згідно додатку № 1 від 14.02.2004 р. до договору купівлі-продажу № 1 від
14.02.2004 р.

Вимоги позивача про визнання
дійсним договору купівлі-продажу № 1 від 14.02.2004 р., укладеного між
Товариством з обмеженою відповідальністю “Торгівельно-виробнича фірма “Донбас -
ХХІ” м. Горлівка та Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою
ОСОБА_1 м. Горлівка судом відхиляться з огляду на наступне.

Пункт 1 ст. 16, п. 1 ст. 20 ЦК
України передбачають право кожної особи звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист порушених цивільних прав та
інтересів здійснюється зацікавленої особою у певний, встановлений законом
спосіб.

Перелік способів захисту цивільних
прав визначений п. 2 ст. 16 ЦК України, п. 2 ст. 20 ГК України.

Наразі вимоги позивача щодо
визнання дійсним договору купівлі-продажу № 1 від 14.02.2004 р. визначеному п.
2 ст. 16 ЦК України, п. 2 ст. 20 ГК України переліку способів захисту цивільних
прав не відповідають.

Одночасно аб. 2 п. 2 ст. 16 ЦК України
передбачає право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Так, частина 2 ст. 220 ЦК України
передбачає, коли сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним.

Проте, позивачем при зверненні до
суду не надано правового обґрунтування щодо підстав визнання  дійсним договору купівлі-продажу.

За таких обставин, вимоги позивача
в цій частині є встановленням факту, що має юридичне значення, який може
встановлюватись господарськими судами лише при існуванні та розгляді між
сторонами спору про право цивільне, його встановлення є елементом оцінки
фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог, та є предметом доказування,
а не предметом позову, як випливає зі змісту ст. 16, 20 ЦК України.

З огляду на встановлену ст. 204 ЦК
України презумпцію правомірності правочину,
правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З урахуванням викладеного,  позов Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 м. Горлівка в частині визнання дійсним договору
купівлі-продажу № 1 від 14.02.2004 р., укладеного між Товариством з обмеженою
відповідальністю “Торгівельно-виробнича фірма “Донбас - ХХІ” м. Горлівка та
Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 м. Горлівкаслід
залишити без задоволення.

Крім того, позивачем заявлено
позовні вимоги про визнання права власності на об'єкт незавершеного
будівництва, а саме споруду (будівлю та товари згідно додатку № 1 до договору
купівлі-продажу № 1 від 14.02.2004 р.), що розташована на земельній ділянці за
адресою вул. Дзержинського, Центрально-міський район м. Горлівки Донецької
області.

Відповідно пункту 1 статті 11,
пункту 2 статті 509 Цивільного кодексу України та статті 174 Господарського
кодексу України підставами виникнення зобов'язань, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до статті 202 Цивільного
кодексу України правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин є юридичним фактом та являє
собою вольові дії, спрямовані на досягнення певного результату.

Згідно зі ст. ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627
Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладені договору, виборі
контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

14.02.2004 р. між сторонами
укладено договір купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва -
будівельної конструкції, що розташована за адресою  вул. Дзержинського, Центрально-міський район
м. Горлівки Донецької області.

Згідно ч.1 ст. 328 Цивільного
кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені
законом, зокрема із правочинів.

За умовами п. 3.3 Договору право
власності від Продавця до Покупця на визначений цим Договором товар переходить
з моменту  укладання акту
прийому-передачі, що визначений п. 3.2 Договору.

Спірний об'єкт - будівельна
конструкція у стані розпочатого будівництва по вул. Дзержинського у
Центрально-міському районі м. Горлівки Донецької області, у відповідності з п.
3.1, 3.2 Договору, переданий позивачеві на підставі акту приймання-передачі від
14.02.2004 р.

Таким чином, виходячи зі змісту
норм ст. 328 ЦК України, а також п. 3.3 Договору,  - позивач є добросовісним набувачем та
власником спірного майна, отриманого ним за згаданим Договором.

Частина 1 ст. 316 ЦК України
передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як зазначив позивач, ним впродовж
2007 р. здійснено добудову існуючої будівлі по вул. Дзержинського у
Центрально-міському районі м. Горлівки Донецької області, що підтверджується
договором підряду б/н від 01.02.2007 р., а також довідками вартості виконаних
робіт (форма КБ3) за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень,
серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2007 р.

Крім того, 27.02.2007 р. позивачем
в порядку визначеному Земельним кодексом України, Законом України “Про оренду
землі”, ст.ст. 792-797 ЦК України, а також іншими нормативно-правовими актами
прийнятими на їх виконання, укладено договір суборенди земельної ділянки,
згідно якого останній отримав у платне строкове користування земельну ділянку
(для роздрібної торгівлі та комерційних послуг), яка знаходиться за
адресою  вул. Дзержинського,
Центрально-міський район м. Горлівки Донецької області.

Одночасно, відповідач своїм листом
від 14.01.2008 р. повідомив позивача про необхідність звільнення займаного
приміщення , оскільки вважав укладений між
ними договір недійсним.

Безпідставність тверджень позивача
в частині недійсності укладеного між сторонами договору купівлі-продажу
повністю спростована наявними в матеріалах справи доказами та висновками суду.

Приписи ст. 321 ЦК України
зазначають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник
може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого
ст. 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. За нормами ст.392 ЦК України, власник наділений правом
захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами
такого права власності.

Статтею 16 Цивільного кодексу України
передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та інтересу.

За приписом ст.1 Господарського
процесуального кодексу України підприємства,
установи,  організації, інші
юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому
порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право
звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських
справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом
інтересів.

За своїм загальноправовим змістом,
вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на об'єкт незавершеного
будівництва, а саме споруду (будівлю та товари згідно додатку № 1 до договору
купівлі-продажу № 1 від 14.02.2004 р.), що розташована на земельній ділянці за
адресою вул. Дзержинського, Центрально-міський район м. Горлівки Донецької
області - є засобом захисту цивільного права у вигляді визнання права,
передбаченого ст.ст. 16, 392 ЦК України, 20 ГК України.

Оскільки згідно правової позиції,
відповідач не визнає право власності позивача на спірне майно, суд доходить
висновку, що позивач правомірно звернувся до суду з позовом про захист свого
права власності.

За таких обставин, вимоги Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м. Горлівка, в частині
визнання за ним права власності на об'єкт незавершеного будівництва, а саме
споруду (будівлю та товари згідно додатку № 1 до договору купівлі-продажу № 1
від 14.02.2004 р.), що розташована на земельній ділянці за адресою вул.
Дзержинського, Центрально-міський район м. Горлівки Донецької області,
підлягають задоволенню.

Судові витрати за клопотанням
позивача підлягають віднесенню на нього.

На підставі ст.ст. 202, 328, 391,
392, 525, 526, 626, 627, 655-697 ЦК України, ст. ст. 173, 180, 181, 193,
Господарського кодексу України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 47, 49, 75,
82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м. Горлівка - задовольнити
частково.

Визнати за Суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 м. Горлівка  право власності на об'єкт незавершеного
будівництва, а саме споруду (будівлю та товари згідно додатку № 1 до договору
купівлі-продажу № 1 від 14.02.2004 р.), що розташована на земельній ділянці за
адресою вул. Дзержинського, Центрально-міський район м. Горлівки Донецької
області.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

В судовому засіданні оголошено
повний текст рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через
господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів
з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня
набрання рішенням законної сили.

Суддя