ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

11.11.08                                                                                           Справа № 15/86

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                        Краєвської М.В.

суддів:                                                                        Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ “Рівненські торгівельні мережі” від 01.10.2008 р. № 01/3

на рішення Господарського суду Рівненської області від 24.09.2008 р.

у справі № 15/86

за позовом ТзОВ “Торговий дім “Софі”, м.Львів

до ТзОВ “Рівненські торгівельні мережі”, м.Рівне

про стягнення 121 613, 88 грн. вартості товару за договором купівлі-продажу від 01.01.2006 р. № 111а/5-р-27

За участю представників сторін:

від позивача –Дмитренко В.П. (представник, довіреність від 23.08.2007 р. № 2398 в матеріалах справи);

від відповідача –не з”явився

Представнику позивача роз”яснено його права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало.

Оскільки позивач не заявляв клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 24.09.2008 р. у справі № 15/86 (суддя Коломис В.В.) позов задоволено повністю за обгрунтованістю.

Відповідач з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, з підстав неповного з”ясування обставин справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги базуються в основному на тому, що господарським судом порушено засади рівності та змагальності сторін; судом першої інстанції не з”ясовано стан заборгованості відповідача перед позивачем.

Суд апеляційної інстанції виконав умови ст.98 ГПК України щодо належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду апеляційної скарги, оскільки відповідно до витягу з ЄДРПОУ ТзОВ “Рівненські торгівельні мережі” зареєстроване як юридична особа за адресою: 33005, м.Рівне, вул.О.Теліги, 2 А, куди і була направлена ухвала Львівського апеляційного господарського суду від 21.10.2008 р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте остання повернена без вручення поштою з відміткою “вибуло”.

До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій (п.4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України “Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році» від 02.06.2006 р. N 01-8/1228 ).

Оскільки явка повноважних представників сторін ухвалою суду апеляційної інстанції від 21.10.2008 р. була визнана необов”язковою, а на власний розсуд, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, то за таких обставин колегія суддів вважає за доцільне переглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами відповідно до ст.101 ГПК України.

У судовому засіданні позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Як встановлено судом першої інстанції, 1 січня 2006 року між сторонами по справі був укладений договір купівлі-продажу № 111а/5-Р-27 (далі –договір, а.с.3-5, Том 1), за яким позивач зобов”язувався передати у власність відповідача товар відповідно до умов договору, а останній –прийняти цей товар і в установленому договором порядку провести за нього розрахунки.

На виконання умов договору позивачем у період з 08.02.2006 р. по 16.01.2008 р. на підставі видаткових накладних (належним чином засвідчені їх копії знаходяться в матеріалах спарви, Томи П-УП) було відпущено відповідачу товар на загальну суму 632540, 26 грн.

Відповідно до п.3.2 договору оплата партій поставленого за договором товару проводиться в гривнях шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця на підставі представлених при поставці накладних, підписаних уповноваженим представником продавця та покупця згідно з додатковими умовами поставки чи замовлення.

Натомість відповідач у період з 13.03.2006 р. по 04.01.2008 р. лише частково провів розрахунки за товар в сумі 538 444, 69 грн. і повернув частину товару по видаткових накладних (повернення) на суму 11 924, 03 грн., відтак залишок заборгованості становить 82 171, 54 грн., що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків від 01.03.2008 р. (а.с.26-44, Том 1). Крім того, як вбачається з матеріалів справи, дана сума не заперечена відповідачем у суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника позивача, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області від 24.09.2008 р. у справі № 15/86 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ “Рівненські торгівельні мережі” - без задоволення.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Згідно з ст.193 ГК України, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов’язання відповідно до ст.610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

На думку колегії суддів, господарський суд дав правильну оцінку первинним документам і фактичним обставинам справи, які свідчать про факт отримання відповідачем продукції та виникнення обов”язку її оплати.

Всупереч ст.33 ГПК України як суду першої, так і суду апеляційної інстанції відповідач не довів належними засобами доказування (платіжними дорученнями на перерахування коштів) факту повної та своєчасної оплати отриманої ним від позивача продукції на підставі накладних. Обов”язок доказування і подання доказів згідно з ст.33 ГПК України покладається на сторін, а не на суд. На останнього покладається обов”язок оцінити достатність доказового матеріалу та в межах цього поданого матеріалу прийняти відповідне рішення.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Оскільки починаючи з лютого 2006 року прострочення виконання з боку відповідача почало мати місце, то позовні вимоги про стягнення з останнього 39 442, 34 грн. інфляціних нарахувань згідно з поданим позивачем розрахунком (а.с.24, Том 1) обгрунтовані та підставно задоволені господарським судом.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві, доводи скаржника документально необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Рівненської області від 24.09.2008 р. у справі № 15/86 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ “Рівненські торгівельні мережі” - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя                                          М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                      Н.А.Галушко

Суддя                                                                                                     Г.В.Орищин