ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2008 р.

№
13/27

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Грейц
К.В.,

суддів:

Бакуліної
С.В.,

Глос
О.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги

Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1

на
постанову

від
04.09.2008 року Луганського апеляційного
господарського суду

у
справі  господарського суду

№ 13/27
Луганської області

за
позовом

Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1

до

Закритого
акціонерного товариства “Старобільський завод замінника незбираного молока”

про

стягнення
52690,35 грн.

за
зустрічним позовом

Закритого
акціонерного товариства “Старобільський завод замінника незбираного молока”

до

Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1

про

визнання
договору доручення від 23.02.2007 року неукладеним

в
судовому засіданні взяли участь представники :

від
позивача:

не
з'явились

від
відповідача:

не
з'явились

В С Т А Н О В И В:

Рішенням
Господарського суду Луганської області (суддя Яресько Б.В.) від 21.07.2008
року, залишеним без змін постановою Луганського апеляційного господарського
суду (головуючий суддя -Журавльова Л.І., судді -Баннова Т.М., Семендяєва І.В.)
від 04.09.2008 року, у справі № 13/27 в задоволенні первісного позову Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1. до ЗАТ “Старобільський завод замінника незбираного
молока” про стягнення

29649,00
грн. відмовлено повністю; в задоволенні зустрічного позову ЗАТ “Старобільський
завод замінника незбираного молока” до Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1. про
визнання неукладеним договору доручення від 23.02.2007 року відмовлено
повністю.

В
касаційній скарзі Фізична особа -підприємець ОСОБА_1. просить скасувати
ухвалені по справі судові акти та прийняти нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги по первісному позову, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст.837, 853 ЦК України, ст.43
ГПК України.

Відзиву
на касаційну скаргу відповідач за первісним позовом не надіслав.

Сторони
не скористалися наданим процесуальним правом на участь в засіданні суду
касаційної інстанції.

Перевіривши
повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в
постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого
господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивачка
звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача збитків в сумі
29694,00 грн., заподіяних у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань за договором доручення, які полягали у неперерахуванні грошових
коштів для виплати населенню за здане ним молоко. Розмір збитків обґрунтовано
вартістю зданого за договором підряду молока, виходячи з мінімально допустимого
рівня цін за 1 тонну молока другого сорту. Позов обґрунтовано посиланням на
ст.ст.20, 193, 224, 228 ГК України.

Судами
встановлено, що 23 лютого 2007 року між сторонами у справі були підписані
договори підряду та доручення. За договором підряду позивач - Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 зобов'язалася виконувати роботу по збору від населення
молока та доставки його відповідачу - Закритому акціонерному товариству “Старобільський
завод замінника незбираного молока”. За договором доручення відповідач -
Закрите акціонерне товариство “Старобільський завод замінника незбираного
молока” доручив позивачу - Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1. здійснювати
роздачу населенню коштів за прийняте молоко, що підлягає передачі відповідачу.

Пунктом
2.1. договору доручення сторони встановили, що відповідач щодекадно видає
позивачу встановлену суму готівкових коштів для видачі населенню за молоко, що
було здано відповідачу, а позивач здійснює видачу готівкових коштів з
оформленням відомості встановленого зразку та звіту про витрачені суми.

Відмовляючи
в первісному позові, суди мотивували свою позицію недоведеністю позивачкою
факту передачі молока, прийнятого нею від населення, за яке у зв'язку з
неперерахуванням грошових коштів відповідачем вона здійснила розрахунок
власними коштами, повноважному представнику відповідача.

Так,
за висновком суду, надані позивачем товарно-транспортні накладні, на які він
посилається як на докази одержання відповідачем молока в кількості 29694кг, не
містять інформацію про одержання молока відповідачем. Відповідні графи
передбачені в накладних, які підлягають заповненню з зазначенням посади,
прізвища ім'я по батькові, номеру довіреності на одержання матеріальних
цінностей взагалі не заповнені. Зазначені накладні не є належним доказом саме
факту одержання повноважним представником відповідача молока від позивача. Факт
знаходження автотранспорту з молоком на території заводу, що належить
відповідачу, про що свідчать відмітки на накладних, не може підтверджувати
одержання зазначеного молока саме відповідачем.

Колегія
суддів вважає такий висновок таким, що не ґрунтується на повно встановлених
обставинах справи, з огляду на таке.

Згідно
ст.ст.32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює
наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення
справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись
іншими засобами доказування.

Товарно-транспортна
накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ,
що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх
переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи
(Мінтранс, Наказ “Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні” від 14.10.1997 року №363). Тому, беззаперечним є те, що
факт передачі молока позивачем відповідачу за договором підряду мав
підтверджуватись даними товарно-транспортних накладних, які були надані
позивачем і безпідставно не прийняті в якості доказів судами обох інстанцій.
При цьому, виключно та обставина, що надані накладні не заповнені у повній
відповідності з графами, не може сама по собі спростовувати факт отримання
молока співробітниками відповідача.

Касаційна
інстанція звертає увагу, що відповідач не висловив своєї позиції щодо заявлених
до нього позовних вимог. В такому випадку суд мав з'ясувати його відношення до
викладених у позові (поясненнях до нього) обставин, зокрема щодо порядку
здійснення передачі молока позивачем відповідачу (а.с.78).

В
разі недостатності даних належних доказів, суд мав витребувати додаткові докази
у відповідача, зокрема, докази про: пропуск автотранспорту позивача на територію
заводу, лабораторні випробування, оприбуткування (злив) молока в цеху, промив
автомобільних цистерн на мойці, виїзд машини з території заводу, станом на
дати, зазначені у накладних, оскільки такі дані можуть додатково
підтвердити або спростувати викладені у позові обставини.

Суди
обох інстанцій не дали оцінки посиланням позивачки на п.2.5 договору підряду,
яким сторони домовились, що момент прийому-передачі визначається закінченням
приймання молока на підставі лабораторних випробувань молока в лабораторії
замовника, про здійснення яких (випробувань)
вбачається з наданих накладних. Враховуючи наведене, а також те, що за
умовами договору позивач передає молоко уповноваженому представнику відповідача
після доставки його на завод відповідача, не виключено, що цим
повноважним представником на території заводу був лаборант або майстер
цеху (підписи цих осіб містяться у накладних без розшифровування підпису).
Взагалі то, суд мав запросити у відповідача пояснення щодо встановленого на
заводі порядку прийняття молока від підрядників, зокрема, щодо виписування
довіреності на кожний фактичний відпуск при прибутті транспорту з молоком.

Враховуючи
викладене, колегія суддів вважає, що ухвалені судові акти підлягають скасуванню
в частині первісного позову з направленням справи на новий судовий розгляд.

Стосовно
зустрічного позову, то колегія суддів погоджується з висновком судів про
відмову у задоволенні позову у зв'язку з невірним обранням способу захисту.

Керуючись
ст.ст.1115, 1117, 1118, п.1, п.3 ч.1 ст.1119,
ч.1 ст.11110, ст.11111 ГПК України, Вищий господарський
суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну
скаргу Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1б/н та б/д на постанову Луганського
апеляційного господарського суду від 04.09.2008 року у справі № 13/27
задовольнити частково.

Постанову
Луганського апеляційного господарського суду від 04.09.2008 року та рішення
Господарського суду Луганської області від 21.07.2008 року у справі № 13/27
-скасувати в частині первісного позову.

Справу
в частині позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1до Закритого
акціонерного товариства “Старобільський завод замінника незбираного молока” про
стягнення збитків в сумі 29694,00 грн. направити на новий розгляд до
Господарського суду Луганської області.

В
іншій частині постанову Луганського апеляційного господарського суду від
04.09.2008 року у справі № 13/27 залишити без змін.

Головуючий-суддя

К.Грейц

С у д д і

С.Бакуліна
О.Глос