ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

02.12.2008

Справа №2-15/9217-2008

02 грудня 2008 року м. Сімферополь Справа № 2-15/9217-2008

За позовом Управління Державної служби охорони при МВС України в АР Крим, ( 95000 АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Міллера, 4; ідентифікаційний код 08596943)

До відповідача Суб’єкта підприємницької діяльності – фізичної особи Олейнікової Марини Володимирівни, (АР Крим, м. Керч, пров. 1 портовий, 3, кв. 10; ідентифікаційний номер )

Про стягнення 360,23 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача – Дикопавленко Н.І., довіреність № 17/1-2749/Аі від 12.09.2008 р. у справі

Від відповідача – не з’явився

Обставини справи: Управління Державної служби охорони при МВС України в АР Крим звернулося до господарського суду АР Крим з позовом до Суб’єкта підприємницької діяльності – фізичної особи Олейнікової Марини Володимирівни про стягнення 360,23 грн. заборгованості за договором № КЧ 18-1024 від 01.11.2007 р.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов’язань по оплаті наданих послуг за договором про здійснення контролю старшим інспектором МВДСО та надання допомоги в припиненні правопорушень і злочинів на об’єкті від 01.11.2007 р. на суму 300,00 грн. та до часу подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена, що і стало приводом для звернення Управління Державної служби охорони при МВС України в АР Крим з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції в примусовому порядку.

Відповідач явку представника у судове засідання жодного разу не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав, вимоги суду не виконав, про час та місце розгляду справи був поінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Розгляд справи відкладався згідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України. Строк розгляду справи був продовжений в порядку ст.. 69 Господарського процесуального кодексу України.

За такими обставинами, суд вважає, що матеріали справи в достатній мірі характеризують правовідносини, що склалися між сторонами, та вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

01.11.2007 р. між Управління Державної служби охорони при МВС України в АР Крим (Виконавець) та Суб’єктом підприємницької діяльності – фізичною особою Олейніковою Мариною Володимирівною (Замовник) був укладений договір № КЧ 18-1024 про здійснення контролю старшим інспектором МВДСО та надання допомоги в припиненні правопорушень та злочинів на об’єкті (а.с.13-14).

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що Виконавець здійснює технічний нагляд за роботою персоналу Замовника, що виконує обов’язки з охорони об’єкту – магазин «Продукти», м. Керч, шосе Г. Сталінграду, 12 старшим інспектором МВДСО, та забезпечує цілодобове прибуття групи затримання на об’єкт і надає допомогу в припиненні правопорушень і злочинів на об’єкті Замовника.

Сума оплати за даним Договором складає 300 грн. в місяць (п. 5.1 Договору).

Оплата за послуги, надані Виконавцем за даним Договором здійснюється щомісячно до 25 числа поточного місяця за поточний місяць (п. 5.2 Договору).

Акт виконаних робіт підписується сторонами в кінці кожного календарного місяця, а також після закінчення терміну дії Договору (п. 5.3 Договору).

Позивачем у виконання своїх зобов’язань за Договором у листопаді 2007 р. були надані послуги з охорони об’єкту відповідача на суму 300,00 грн., про що свідчить акт № КЧ-0007252 прийому – здачі робіт/послуг за листопад 2007 р. підписаний обома сторонами (а.с.39).

Проте, відповідачем не було сплачено вартість отриманих послуг у відповідності до умов договору у розмірі 300,00 грн. в добровільному порядку та в повному обсязі, в результаті чого за відповідачем склалася заборгованість у розмірі 300,00 грн. за надані послуги, що і стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку.

Листом від 18 грудня 2007 р. відповідача повідомив позивача про дострокове розірвання договору у зв’язку з фінансовими труднощами.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Крім того, відповідно до п. 2 ст. 615 Цивільного кодекау України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідач відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України не представив доказів повної оплати заборгованості за надані послуги з охорони позивачем.

За такими обставинами, матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті 300,00 грн. заборгованості за надані послуги, через що вимоги позивача про стягнення з Суб’єкта підприємницької діяльності – фізичної особи Олейнікової Марини Володимирівни заборгованості у розмірі 300,00 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивач в порядку ст.. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача індекс інфляції за період відповідно до наданого розрахунку позивача з грудня 2007 р. по червень 2008 р. у розмірі 51,60 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Проте, сума інфляційних втрат, що підлягає стягненню з відповідача підлягає зменшенню з огляду на наступне.

Так, у розрахунку інфляційних збитків, позивач визначає та обчислює індекс інфляції за червень 2008 р. з урахуванням індексу інфляції ( у відсотках до попереднього місяця) у розмірі 101,30 %, коли як у червні 2008 р. індекс інфляції ( у відсотках до попереднього місяця) складає 100,80% (опубліковано у газеті «Урядовий кур’єр» № 123 від 09.07.2008).

Таким чином, сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з Суб’єкта підприємницької діяльності – фізичної особи Олейнікової Марини Володимирівни за період грудня 2007 р. по червень 2008 р. становить:

300,00 грн. (сума заборгованості) * 102,1% (індекс інфляції г за грудень 2007 р.)/100 = 6,30 грн.

300, 00 грн. * 102,9 % (за січень 2008 р.) /100 = 8,70 грн.

300,00 грн. * 102,7% (за лютий 2008 р.)/100=8,10 грн.

300, 00 грн. * 103,8 % (за березень 2008 р.) /100 = 11,40 грн.

300,00 грн. * 103,1% (за квітень 2008 р.)/100=9,30 грн.

300, 00 грн. * 101,3 % (за травень 2008 р.) /100 = 3,90 грн.

300,00 грн. * 100,8% (за червень 2008 р.)/100= 2,40 грн.

Таким чином індекс інфляції за період з грудня 2007 р. по червень 2008 р. становить 50,10 грн. та підлягає задоволенню у цій сумі.

У прохальної частини позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача 360,23 грн., проте як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи стягненню підлягає сума основної заборгованості за надані послуги у розмірі 300,00 та 50,10 грн. індексу інфляції, що разом становить 350,10 грн.

Позивач всупереч вимогам статей 33,34 Господарського процесуального кодексу України не надав належних доказів обґрунтованості заявлених вимог щодо стягнення з відповідача саме 360,23 грн., а отже позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 350,10 грн.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 33, 34, 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Суб’єкта підприємницької діяльності – фізичної особи Олейнікової Марини Володимирівни, (АР Крим, м. Керч, пров. 1 портовий, 3, кв. 10; ідентифікаційний номер ) на користь Управління Державної служби охорони при МВС України в АР Крим, ( 95000 АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Міллера, 4; ідентифікаційний код 08596943, р/р 05, МФО 384889 у філії Кримського регіонального управління банку «Фінанси та кредит», м. Сімферополь) 300,00 грн. основного боргу, 50,10 грн. індексу інфляції, 99,13 грн. державного мита та 114,68 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.