суд
_________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

9 грудня 2008
року                                                                                Справа
№ 8/49

За скаргою боржника:
Закритого акціонерного товариства „Ніжинське пиво”, вул.Синяківська, 79,
м.Ніжин, Чернігівська область, 16611

Орган державної виконавчої служби,
дії якого оскаржуються: Відділ Державної виконавчої служби
Ніжинського міськрайонного управління юстиції, пл.Заньковецької, 4, м.Ніжин,
Чернігівська область, 16600

Стягувач:
Суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (адреса уповноваженого
представника ОСОБА_2:  АДРЕСА_2)

Скарга на дії
органу Державної виконавчої служби

Суддя   Т.Г.Оленич

ПРЕДСТАВНИКИ  СТОРІН:

від скаржника (боржника): Богма
Д.Д. -представник, довір.№958 від 04.11.08р.

від органу ДВС: Неволін
В.Ю. -заст.начальника відділу, довір. № 03-32/20336 від 04.12.08р.

від стягувача: не
з'явився

Боржником подано скаргу на дії
Відділу Державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління
юстиції щодо виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від
09.10.2008р. №8/49, виданого на примусове виконання рішення господарського  суду від 28.03.2008р. у справі №8/49.

В обґрунтування своїх вимог
скаржник зазначає, що державним виконавцем в порушення вимог ст.19 Закону
України „Про виконавче провадження”  не
надано боржнику належним чином завірену копію виконавчого документа та його
повні реквізити, а також в порушення ст.24 вищевказаного Закону без заяви
стягувача та належного повідомлення боржника безпідставно накладено арешт на
майно боржника та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що
порушує законні права боржника як юридичної особи.

В письмових поясненнях Відділ
Державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції проти
скарги заперечує, зазначає, що дії державного виконавця по виконання наказу
№8/49 від 09.10.08р. вчинені з дотриманням вимог, встановлених Законом України
„Про виконавче провадження”.

Стягувач письмових пояснень щодо
суті скарги не надав. Представник стягувача в судове засідання не з'явився, що
не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши подані документи та
матеріали, вислухавши пояснення представників боржника та  органу державної виконавчої служби, суд
встановив:

Рішенням Господарського суду
Чернігівської області від 28.03.08р. у справі №8/49, з Закритого акціонерного
товариства „Ніжинське пиво” стягнуто на користь Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 26050грн.34коп. попередньої оплати,
260грн.50коп. державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись, з вказаним
рішенням відповідач -ЗАТ „Ніжинське пиво”, оскаржив його, однак апеляційною та
касаційною інстанціями рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

Для примусового виконання рішення
від 28.03.08р., яке набрало законної сили 24.06.08р., Господарським судом
Чернігівської області видано наказ №8/49 від 09.10.08р.

Відповідно до ст.116 Господарського
процесуального кодексу України наказ видається стягувачеві або надсилається
йому після набрання рішенням законної сили.

В силу ст.85 Господарського
процесуального кодексу України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною
інстанцією.

Вказана норма кореспондується із
приписами ст.105 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до
якої постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття,
та ст.107 вищевказаного Кодексу, відповідно до якої сторони у справі мають
право подати касаційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке
набрало законної сили, та постанову апеляційного суду.

Таким чином, враховуючи, що
відповідачем - ЗАТ „Ніжинське пиво” рішення місцевого господарського суду
оскаржувалося, за наслідками перегляду залишено апеляційною та касаційною
інстанціями без змін, а тому набрало законної сили з дня прийняття Київським
апеляційним господарським судом постанови, а саме 24 червня 2008 року.

А тому, посилання відповідача у
скарзі, щодо неспівпадання дати набрання чинності рішенням Господарського суду
Чернігівської області (24.06.08р.) та дати видачі наказу на примусове його
виконання (09.10.08р.), що зазначені у постанові про відкриття виконавчого
провадження, є безпідставним, не відповідає приписам чинного законодавства та
не порушує його права та законні інтереси.

Як свідчать матеріали виконавчого
провадження №548 дослідженні в судовому засіданні, наказ №8/49 від 09.10.08р. в
установленому законом порядку був пред'явлений стягувачем 16.10.08р. до
виконання Відділу Державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного
управління юстиції.

Постановою заступника начальника
відділу від 20.10.08р. відкритого виконавче провадження з виконання наказу
господарського суду від 09.10.08р. №8/49, накладено арешт на майно боржника та
заборонено боржнику здійснювати відчуження будь-якого майна, що йому належить
лише в межах суми боргу.

Боржник, посилаючись на ст.19 Закону
України скаржиться на те, що йому не надано належним чином завірену копію
виконавчого документа та його повні реквізити. Однак вказана стаття не містить
норми, яка б зобов'язувала орган Державної виконавчої служби надсилати копію
виконавчого листа та його повні реквізити боржнику, а містить лише вимоги щодо
порядку оформлення виконавчого документа та відомостей, які він має містити.

Посилання боржника, що накладення
арешту на його майно та заборона його відчуження порушує його законні права як
юридичної особи, також є безпідставним.

Так, згідно із ст.24 Закону України
за  заявою  стягувача, з метою забезпечення виконання
рішення про   майнові   стягнення,
державний  виконавець  постановою
про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт  на
майно боржника  (крім  коштів) та оголосити заборону на його
відчуження.

Як свідчать матеріали виконавчого
провадження №548, в заяві про прийняття виконавчого документа до виконання від
16.10.08р., стягувач просив накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та
оголосити заборону на його відчуження. Тобто, саме відповідно до заяви
стягувача державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника у
постанові про відкриття виконавчого провадження і такі дії не суперечать
приписам  ст.24 Закону України „Про
виконавче провадження”.

А також суд приймає до уваги, що
згідно із ст.5 вищевказаного Закону на державного виконавця покладено обов'язок
вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно, повно
вчиняти виконавчі дії, здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного
виконання рішень.

Так, для виконання покладених на
нього обов'язків, державному виконавцю, зокрема, надано право накладати арешт
на майно боржника. А ст.55 Закону передбачено, що арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та
оголошується заборона на його відчуження. Державним виконавцем  за постановою про відкриття виконавчого
провадження  або  за
постановою  про  арешт
майна  боржника   та оголошення  заборони на його відчуження може бути
накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими  документами
з  урахуванням витрат,  пов'язаних
з  проведенням виконавчих дій на
виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника.

Враховуючи вищевикладене, суд не
вбачає в діях органу Державної виконавчої служби порушень вимог чинного
законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст.5,19,24,55 Закону України
“Про виконавче провадження”, ст. ст.85,86,105,107,116,121-2  Господарського  процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги відмовити
повністю.

Суддя
Т.Г.Оленич