ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2008 р.

№
25/434-49/202

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С.- головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Коробенко Г.П.

розглянувши
матеріали

касаційної
скарги

Відкритого
акціонерного товариства "Південбудмеханізація"

на
постанову

Київського
апеляційного господарського суду від 22.04.2008 р.

у
справі

господарського
суду м. Києва

за
позовом

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до

Відкритого
акціонерного товариства "Південбудмеханізація"

про

стягнення
63114, 15 грн.,

в
судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:
не з'явились,

відповідача:
не з'явились,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням
від 14.01.2008 господарського суду м. Києва позов задоволено частково. З
відповідача на користь СПД ОСОБА_1 стягнуто 42738, 45 грн. основного боргу,
23420, 67 грн. інфляційних, 3835, 92 грн. пені та 4275, 85 грн. штрафних
санкцій, в іншій частині в позові відмовлено.

Постановою від 22.04.08 Київського
апеляційного господарського суду вказане вище рішення змінено. В частині
відмови в задоволенні додатково заявлених позовних вимог про визнання недійсною
угоди, стягнення матеріальної та моральної шкоди рішення скасовано, в іншій
частині позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача стягнуто
судові витрати.

Не
погоджуючись з судовими рішеннями, ВАТ "Південбудмеханізація"
звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить
їх скасувати з огляду на порушення судом норм матеріального та процесуального
права, в задоволенні позову відмовити повністю.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі
перегляду  справи в касаційній інстанції,
проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм
матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів
знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити частково.

Як
встановлено попередніми судовими інстанціями, які приймали рішення у даній
справі, відповідно  до умов договору №
Юр-10 від 29.11.2001р., укладеного між
ВАТ “Південбудмеханізація” (замовник) та СПД ОСОБА_1 (виконавець)
останній взяв на себе зобов'язання виконати правову роботу по підготовці
позовних документів, а також матеріалів, необхідних для розгляду господарським
судом позову до боржника замовника.

Відповідно
до пункту 2.6 Договору № Юр-10 від 29.11.2001р. замовник зобов'язаний прийняти
виконану роботу по акту та оплатити її вартість.

Пунктом
3 вказаного договору передбачено, що відповідач повинен сплатити позивачу 15%
відсотків від повернутої суми основного боргу (614460, 00 грн.) та 50% від
суми, яка перевищує суму основного боргу, та буде стягнута з боржника за
рішенням суду.

Судами
з'ясовано, що 10 квітня 2002 року між позивачем та відповідачем було складено
акт прийому-передачі наданих послуг за договором № Юр-10 від 29.11.2001р.

10
жовтня 2004 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1
про внесення змін до акту прийому - передачі наданих послуг за договором №Юр-10
від 29.11.2001р.

Згідно
з угодою № 1 відповідач мав сплатити позивачу винагороду у розмірі 71788,45
грн. за надані юридичні послуги по договору № Юр-10 від 29.11.2001р.

31 грудня
2002 року СПД ОСОБА_1 та ВАТ “Південбудмеханізація” було складено акт звірки
взаєморозрахунків, відповідно до якого станом на 31.12.2002р. заборгованість
ВАТ “Південбудмеханізація” перед СПД ОСОБА_1 становить 67738,45 грн.

31
березня 2005 року СПД ОСОБА_1 та ВАТ “Південбудмеханізація” було складено акт
звірки взаєморозрахунків, згідно з яким станом на 31.03.2005р. заборгованість
ВАТ “Південбудмеханізація” перед СПД ОСОБА_1 становить 49738,45 грн.

Відповідачем
було частково погашено вказану заборгованість в розмірі 7000 грн., що не
заперечувалось позивачем.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України вважає, що суди попередніх інстанцій
дійшли обгрунтованого висновку про те, що позивачем не було пропущено строк
позовної давності, оскільки судами встановлено, що зобов'язання ВАТ
"Південбудмеханізація" щодо сплати СПД ОСОБА_1 винагороди за
договором про надання юридичних послуг в сумі 71 788,45 грн. виникло внаслідок
внесення 10.10.2002 змін до акта виконаних робіт (наданих послуг) від 10.04.2002,
які ВАТ "Південбудмеханізація" підписало 04.11.2002 і з урахуванням
того, що товариством не надано доказів того, що з моменту підписання додаткової
угоди до договору № Юр-10 від 29.11.2001 на його розрахункові рахунки не
надходили кошти, то відповідно до п. 3.2 договору, строк позовної давності слід
обраховувати з 08.11.2002.

При
цьому згідно зі ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до
одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина
вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності
починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до
нового строку не зараховується.

Судами
з'ясовано, що МК № 41 ВАТ "Південбудмеханізація" надіслано на
адресу  СПД - ОСОБА_1 лист № 187 від
18.08.2005 з пропозицією підписати додаткову угоду про продовження строків
розрахунку за договором № Юр-10 від 29.11.2001, з графіком погашення
заборгованості за договором № Юр-10 від 29.11.2001.

З
врахуванням того, що вказана заборгованість була визнана товариством суди
дійшли обгрунтованого висновку, що 18.08.2005 строк позовної давності
перервався і його перебіг почався заново.

Правомірним
вбачається за вказаних обставин висновок судів щодо стягнення з відповідача
передбачених пунктом 4.1 договору в разі порушення терміну оплати, зазначеному
в п. 3.3 цього договору штрафу в розмірі 10% від несплаченої у строк суми,
неустойки (пені) у розмірі 1,0 % відсотка від суми неплатежу за кожний день
прострочки, а також інфляційних, встановлених ст. 625 ЦК України.

Крім
того, судами встановлено, що до прийняття рішення по суті спору СПД - ОСОБА_1
було заявлено клопотання № Юр-07/-77 від 10.11.2007, № Юр-07/15 від 14.03.2007
та № Юр-07/18 від 15.03.2007, в яких, окрім заявлених позовних вимог, він
просив суд стягнути з товариства 11140, 33 грн. збитків у формі упущеної
вигоди, визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 10.10.2002 до акта виконаної
роботи від 10.04.20002 спірного договору, стягнути додатково до основної ціни
позову 124 012,10 грн. майнової шкоди, завданої йому шляхом обману при
укладенні додаткової угоди № 1 від 10.10.2002 до акта виконаної роботи від
10.04.20002, 25 000,00 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок обману та
приниження честі та гідності позивача, а також додатково завдану йому майнову
шкоду у вигляді 15% податку, який має бути сплачений.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України вважає, що судом апеляційної
інстанції обгрунтовано взято до уваги у цьому зв'язку положення ч. 4 ст. 22 ГПК
України, згідно якого позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити
підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови
дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог, у зв'язку з чим дійшов правомірного висновку,
що вказаною нормою не передбачено право позивача доповнювати заявлені позовні
вимоги додатковими позовними вимогами, а тому суд першої інстанції
необгрунтовано прийняв до розгляду додатково заявлені позивачем позовні вимоги.

Разом
з тим, Київський апеляційний господарський суд, скасовуючи рішення в частині
відмови в позові щодо додатково заявлених вимог не прийняв відповідного рішення
в цій частині, що є порушенням ст. ст. 103, 105 ГПК України, не врахувавши при
цьому, що наслідком неправомірно заявлених додаткових вимог може бути відмова в
позові.

З
огляду на викладене постанова Київського апеляційного господарського суду
підлягає скасуванню, а рішення місцевого господарського суду -залишенню без
змін.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119,
11111 ГПК України, Вищий
господарський  суд   України

ПОСТАНОВИВ  :

Касаційну скаргу
задовольнити частково.

Постанову
від 22.04.2008 Київського апеляційного господарського суду у справі №
25/434-49/202 скасувати.

Рішення
від 14.01.08 господарського суду м. Києва залишити без змін.

Головуючий
Божок В.С.

Судді                                                                                                      Костенко
Т.Ф.

Коробенко Г.П.