ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2008 р.

№
2-1/9082-2006

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Т.
Дроботової - головуючого  Н.
Волковицької Т. Костенко

за
участю представників:

прокуратури

не
з'явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)

скаржників

ОСОБА_1.І.
-довіреність від 22.08.2008 р.

позивача

ОСОБА_2.
-довіреність від 27.08.2008 р. Петроченков О.Д. -генеральний директор

відповідача

ОСОБА_1.І.
-довіреність від 27.08.2008 р.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Засновників
Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована пересувна
механізована колона-575" ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

на
рішення

від
04.05.2006 господарського суду Автономної Республіки Крим

у
справі

№
2-1/9082-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим

за
позовом

Товариства
з обмеженою відповідальністю “НТС”

до

Товариства
з обмеженою відповідальністю “Спеціалізована пересувна механізована
колона-575”

за
участю

Прокурора
Київського району міста Сімферополя

про

визнання
угоди дійсною та визнання права власності

В С Т А Н О В И В :

У
квітні 2006 р. ТОВ "НТС" звернулось до господарського суду Автономної
Республіки Крим з позовом до ТОВ "Спеціалізована пересувна механізована
колона -575"  про визнання дійсною
угоди купівлі -продажу від 08.02.2006 р. цілісного майнового комплексу -виробничої
бази, розташованої за адресою: АРК. М. Сімферополь, вул. Бородіна  - 18а, на земельної ділянці площею 1,26га
(державний акт на право користування
землею серія б № 013980) та визнання права власності на спірне майно.

Рішенням
господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.05.2006 р. позовні вимоги
задоволені у повному обсязі, з посиланням на те, що сторонами у справі умови
договору купівлі -продажу від 08.02.2006р. виконані, сам договір у
встановленому законом порядку не розірваний, не визнаний недійсним, у зв'язку з
чим, позовні вимоги про визнання договору дійсним є обґрунтованими.

Вказане
судове рішення від 04.05.2006 р. неодноразово оскаржувалось до Вищого
господарського суду України та постановами від 03.10.2006 р., від 19.12.2006 р.
було залишено без змін.

У
березні 2008 р. засновники ТОВ "Спеціалізована пересувна механізована
колона-575"  ОСОБА_3., ОСОБА_4. та
ОСОБА_5, в порядку статті 107 Господарського процесуального кодексу України,
подали до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просять
рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.05.2006 р.
скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції,
обґрунтовуючи доводи касаційної скарги порушенням судовим рішенням їх майнових
інтересів як засновників ТОВ "Спеціалізована пересувна механізована
колона-575", оскільки оскаржуване рішення стосується їх часток в
статутному капіталі товариства.

У
відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Спеціалізована пересувна механізована
колона-575" просило вимоги касаційної скарги задовольнити, рішення
господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.05.2006 р. скасувати та
відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши
доповідь судді -доповідача та пояснення присутніх у судовому засіданні представника
скаржників, представників сторін, перевіривши правильність застосування
господарським судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до статті 107 Господарського процесуального кодексу України право касаційного
оскарження надано, зокрема, особам, яких не було залучено до участі у справі,
якщо суд прийняв рішення чи постанову, що стосується  їх прав та обов'язків.

Відповідно
до статей  1119, 11110
цього ж кодексу касаційна інстанція має право скасувати рішення у справі, а
справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо господарський
суд припустився такого порушення процесуальних норм як прийняття рішення, що
стосується прав і обов'язків осіб, які не були залучені до участі у справі.

Зі
змісту наведених вище норм випливає, що обов'язковою умовою задоволення
касаційної скарги особи, яку не було залучено до участі у справі шляхом
скасування рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення прийнятим
рішенням прав та обов'язків такої особи.

Обґрунтовуючи
доводи касаційної скарги скаржники посилаються на порушення судовим рішенням їх
майнових прав і інтересів як засновників товариства, оскільки судове рішення
стосується їх часток у статутному капіталі ТОВ "Спеціалізована пересувна
механізована колона-575".

Як
вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі була вимога ТОВ
"НТС" до ТОВ "Спеціалізована пересувна механізована колона
-575"  про визнання дійсною угоди
купівлі -продажу від 08.02.2006 р. цілісного майнового комплексу -виробничої
бази, укладеної між сторонами, та визнання права власності на спірне майно.

Згідно
зі статтями 79, 80, 81 Господарського кодексу України, положення яких
кореспондуються зі статтями 113, 114, 152 Цивільного кодексу України,
визначено, що господарськими товариствами є підприємства або інші суб'єкти
господарювання, створені юридичними особами та / або громадянами шляхом
об'єднання їх майна для участі в підприємницькій діяльності товариства з метою
одержання прибутку.

До
господарських товариств, зокрема, відносяться і товариства з обмеженою
відповідальністю.

За
приписами статті 50 Закону України "Про господарські товариства"
товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має
статутний (складений) капітал, розділений на частки, розмір яких визначається
установчими документами.

Відповідно
до статті 12 Закону України "Про господарські товариства", статті 115
Цивільного кодексу України господарське товариство є власником майна,
переданого йому засновниками (учасниками) у власність як вклад до статутного (
складеного) капіталу.

Учасники
товариства несуть відповідальність в межах їх вкладів (частина 3 статті 50
Закону України "Про господарські товариства").

Статтею
167 Господарського кодексу України встановлено, що корпоративні права -це права
особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської
організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні
господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а
також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Зі
змісту наведених норм законодавства вбачається, що учасник товариства є лише
власником частки статутного капіталу товариства та не відповідає за
зобов'язання юридичної особи учасником якої він є, крім того, учасник не
наділений суб'єктивним правом щодо здійснення повноважень власника майна
товариства, що унеможливлює ототожнення власних прав та інтересів учасника
товариства з правами та інтересами самого товариства з обмеженою
відповідальністю.

Враховуючи
викладене, судова колегія вважає доводи скаржників щодо порушення судовим
рішенням їх прав та інтересів, як учасників ТОВ "Спеціалізована пересувна
механізована колона-575", виходячи з предмету спору, необґрунтованими та
такими, що не відповідають приписам чинного законодавства, у зв'язку з чим
касаційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення підлягає залишенню
без змін.

Керуючись
пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110,
11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення
господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.05.2006  у справі № 2-1/9082-2006 залишити без змін, а
касаційну скаргу засновників ТОВ "Спеціалізована пересувна механізована
колона-575" ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5. - без задоволення.

Головуючий
суддя
Т. Дроботова

Судді:
Н. Волковицька

Т.
Костенко