ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2008 р.

№
2-17/14657-2007

Вищий
господарський суд України у складі: суддя
Селіваненко В.П.-головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув
касаційну скаргу товариства
з обмеженою відповідальністю “АТБ-маркет”, смт Ювілейне Дніпропетровського
району Дніпропетровської області (далі - ТОВ “АТБ-маркет”)

на
рішення господарського
суду Автономної Республіки Крим від 18.02.2008 та постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 29.05.2008

зі
справи №
2-17/14657-2007

за
позовом ТОВ
“АТБ-маркет”

до
редакції
КрасноІНФОРМАЦІЯ_1ської міськрайонної газети “ІНФОРМАЦІЯ_1”,                                   м.
КрасноІНФОРМАЦІЯ_1ськ Автономної Республіки Крим (далі -Редакція газети)

про
визнання відомостей
такими, що не відповідають дійсності та принижують ділову репутацію, та
стягнення 10 000 грн. моральної шкоди.

Судове
засідання проведено за участю представників сторін:

ТОВ
“АТБ-маркет” -Бардаченка І.В.,

Редакції
газети -не з'яв.

За результатами розгляду
касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ТОВ “АТБ-маркет” звернулося до
господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом (з урахуванням
уточнення позовних вимог) до Редакції газети про визнання інформації, поширеної
в газеті “ІНФОРМАЦІЯ_1” від 30.06.2007, такою, що не відповідає дійсності та
принижує ділову репутацію  позивача,
спростування цієї інформації та про стягнення
10 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням названого суду від
18.02.2008 (суддя Гайворонський В.І.) позов задоволено частково: зазначену в
резолютивній частині даного рішення
інформацію, яку було опубліковано в газеті “ІНФОРМАЦІЯ_1” від
30.06.2007, визнано недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію
позивача; в іншій частині позову відмовлено. Рішення мотивовано тим, що вказана
негативна інформація не відповідає дійсності та принижує ділову репутацію
позивача.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 29.05.2008 (колегія суддів у складі: суддя
Маслова З.Д. -головуючий, судді Фенько Т.П., Антонова І.В.) рішення місцевого
господарського суду в даній справі скасовано в частині задоволення позовних
вимог та відмовлено в задоволенні позовних вимог в цій частині. Постанову
апеляційного господарського суду  з
посиланням на приписи частини першої статті 34 Конституції України, частини
першої та другої статті 471 Закону України “Про інформацію” та
частину четверту статті 17 Закону України “Про друковані засоби масової
інформації” обґрунтовано тим, що чинним законодавством не передбачено
відповідальності за висловлювання оціночних суджень.

ТОВ “АТБ-маркет” звернулося до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення
місцевого та постанову апеляційного господарських судів у даній справі
скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю,
посилаючись на порушення попередніми судовими інстанціями норм матеріального і
процесуального права. Скаржник, зокрема, зазначає, що:

- місцевий господарський суд дійшов
помилкового висновку про те, що запропонований позивачем текст спростування
поширеної відповідачем інформації не стосується предмету даного спору,  а тому необґрунтовано відмовив у задоволенні
позову в частині спростування недостовірної інформації;

-
“образливі висловлювання” на адресу позивача не можуть вважатися
оціночними судженнями, до того ж сам факт поширення відповідачем негативної
інформації є законною підставою для стягнення моральної шкоди;

- апеляційним господарським судом
належним чином не досліджено поданий позивачем перелік товарів, які
реалізувалися в магазині ТОВ “АТБ-маркет” у м. КрасноІНФОРМАЦІЯ_1ську на час
опублікування статті, з якого вбачається, що частка товарів, “у ціні яких, крім
вартості в гривнях, є дві дев'ятки”, є незначною; суд апеляційної інстанції не
витребував у позивача оригіналу зазначеного переліку товарів, а між тим
критично оцінив копії цих документів;

- господарськими судами неповно
з'ясовано обставини, пов'язані з доповідними записками працівників ТОВ
“АТБ-маркет”, які свідчать про завдану цьому товариству моральну шкоду.

Відзив на касаційну скаргу не
надходив.

Сторони
відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу
України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши
на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи
правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права,
заслухавши пояснення представників сторін, Вищий господарський суд України
дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з
урахуванням такого.

Попередніми
судовими інстанціями встановлено, що:

-
30.06.2007 у Красноперекопськійській міськрайонній газеті “ІНФОРМАЦІЯ_1”
опубліковано статтю “Супермаркет АТБ: анатомия оболванивания” (далі -стаття), в
якій, зокрема, було зазначено таке: “…Обратите внимание: в состав цены почти
всегда входят две девятки. Ну мы же дураки, дети неразумные и доверчивые. Нас
так легко обмануть…”, “…АТБ, наверное, единственный магазин в нашем городе, где
применяется эта технология оболванивания. Откровенная, некрасивая и просто
мешающая людям точно рассчитать возможности своего кошелька, сбивающая с
толку…”;

- ТОВ
“АТБ-маркет” вважає назву статті та зазначену інформацію недостовірною і такою,
що принижує його ділову репутацію;

- позивач просить спростувати недостовірну,
на його думку, інформацію, відповідним чином змінивши текст статті та
опублікувавши її в газеті “ІНФОРМАЦІЯ_1”; позивач просить внести до статті такі
зміни:  вказати назву статті
-“Супермаркет АТБ: применение передовых технологий в сфере продаж”; замість
відповідного авторського тексу зазначити таке: “… Таким образом, в состав цены
иногда действительно входят две девятки…”, “…АТБ один из первых магазинов в
нашем городе, где в виде эксперимента в процессе реализации в магазине
некоторых видов товаров применяется технология установления цен, в состав
которых входят две девятки…”

-
позивач не вважає, що посилання в статті на зазначену особливість вартості
товару (ціна, крім вартості у гривнях, складається з 99 копійок) порочить
ділову репутацію ТОВ “АТБ-маркет”;

Судом
апеляційної інстанції встановлено таке:

-
статтю було опубліковано за підписом ОСОБА_1; Редакція газети  псевдоніма автора не розкрила;

- як
вбачається зі змісту статті, в ній Редакція газети довела до відома читачів
встановлені ТОВ “АТБ-маркет” ціни на товари
та надала цьому факту критичну оцінку;

-   зазначені в доповідних записках працівників
магазину ТОВ “АТБ-маркет” факти звернення громадян м. Красноперекопськійська
щодо встановлених  “АТБ-маркет” цін на
товари не знайшли підтвердження за результатами дослідження судом журналу заяв
та скарг цього товариства за період з 15.03.2007 по 23.08.2007.

Причиною
виникнення спору зі справи є питання про наявність підстав для визнання
поширеної відповідачем інформації недостовірною, її спростування та стягнення
моральної шкоди.

Відповідно
до приписів статті 91 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) юридична
особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність),
як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише
людині. Таким чином, юридична особа, так само як і фізична особа, має право на
спростування недостовірної інформації відповідно до статті 277 ЦК України та
право на недоторканність ділової репутації
відповідно до статті 299 цього Кодексу.

Частиною
третьою статті 277 ЦК України встановлено, що негативна інформація, поширена
про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе
протилежного.

Разом
з тим, відповідно до частини першої та другої стаття 471 Закону
України “Про інформацію”: ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за
висловлення оціночних суджень; оціночними судженнями, за винятком образи чи
наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі,
що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів,
зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно
до частини першої та другої статті 9 Закону України “Про інформацію”: всі
громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію,
що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та
зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і
законних інтересів, здійснення завдань і функцій; реалізація права на
інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати
громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші
права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних
осіб.

Статтею
10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що: кожна
людина має право на свободу виявлення поглядів; це право включає свободу
дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без
втручання держави і незалежно від кордонів; ця стаття не перешкоджає державам
вимагати ліцензування діяльності радіо-, теле- або кіно підприємств (пункт 1);
здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і
відповідальністю, може бути предметом таких формальностей, умов, обмежень або
покарання, які встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві
в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського
порядку, з метою запобігання заворушенням або злочинам, для захисту здоров'я і
моралі, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання
розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання
авторитету і неупередженості правосуддя (пункт 2).

З
урахуванням наведеного апеляційний господарський суд дійшов вірного висновку
про те, що оспорювана інформація є оціночними судженнями, оскільки вона містить
критичну оцінку встановленого апеляційним господарським судом факту запровадження
позивачем відповідних цін.

Відповідну
правову позицію наведено в згаданому апеляційним господарським судом рішенні
Європейського суду з прав людини в справі Лінгенса (12/1984/84/131), у пункті
41 якого зазначено, що: свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1
статті 10 (Конвенції про захист прав і основних свобод людини), становить одну
з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його
розвитку та умов самореалізації кожної особи; за умови додержання пункту 2
(статті 10 цієї Конвенції) свобода вираження стосується не лише тієї
“інформації” чи тих “ідей”, які отримані належним чином або розглядаються як
необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або
неспокій; такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без
яких “демократичне суспільство” неможливе.

З
огляду на те, що право на спростування інформації виникає безпосередньо з
юридичного факту недостовірності поширеної інформації, вимога позивача про
спростування відомостей, поширених відповідачем у статті, задоволенню не
підлягає.

Відповідно
до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї статті.

Оскільки
судом апеляційної інстанції не встановлено, що дії відповідача щодо поширення
оспорюваної інформації є неправомірними, підстави для стягнення з Редакції
газети моральної шкоди відсутні.

Доводи
касаційної скарги наведеного не спростовують, тому підстави для її задоволення
відсутні.

Керуючись
статтями  1117, 1119
- 11111  Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 29.05.2008 зі справи №
2-17/14657-2007 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю “АТБ-маркет” -без задоволення.

Суддя
В.
Селіваненко

Суддя             І. Бенедисюк

Суддя
Б. Львов