ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15.07.08
Справа №10/156/07

Колегія суддів
Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя
Яценко О.М. судді  Яценко О.М.    , Кагітіна Л.П.  , Хуторной В.М.

при секретарі -
Акімова Т.М.

за участю
представників:

позивача: Орловський
С.О., довіреність № б/н від 01.04.2008 року;

відповідача: не
з'явився;

третьої особи: Джембрі
Н.М., довіреність серія: ВЕМ № 041200 від 24.01.2007 року;

розглянув у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю
«Он Лайн Азов», м. Бердянськ Запорізької області на рішення господарського суду
Запорізької області від 23.04.07р. по справі №10/156/07

за позовом: Товариства
з обмеженою відповідальністю «Он Лайн Азов», м. Бердянськ Запорізької області

до відповідача:  Бердянської міської ради, м. Бердянськ
Запорізької області

третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний
підприємець ОСОБА_1, м. Бердянськ Запорізької області

про визнання права
власності на об'єкт самочинного будівництва

Ухвалою Запорізького апеляційного
господарського суду від 05.07.2007 року у даній справі провадження було
зупинено до розгляду господарським судом Запорізької області справи №14/139/07.

17.06.2008 року провадження по справі
поновлено у зв'язку з тим, що провадження у справі №14/139/07 закрито ухвалою
господарського суду Запорізької області.

Розпорядженням голови Запорізького
апеляційного господарського суду за № 1186 від 17.06.2008р. справу передано на
розгляд колегії суддів: головуючий - Яценко О.М., суддів: Кагітіна Л.П.,
Хуторной В.М..

Колегія суддів прийняла справу до
провадження.

За згодою представників позивача та
третьої особи оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Рішенням господарського суду Запорізької
області від 23.04.2007 року (суддя Алейнікова Т.Г.) у задоволенні позовних
вимог відмовлено. Рішення суду мотивовано частиною 5 статті 376 Цивільного
кодексу України, відповідно до положень якої на вимогу користувача земельної
ділянки, суд може визнати за ним право на власності на нерухоме майно,
самовільно побудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Так,
господарський суд дійшов висновку про те, що визнання права власності на
самовільну будівлю за позивачем порушує законні права і інтереси відповідача та
третьої особи, оскільки забудова земельної ділянки суперечить умовам договору
оренди земельної ділянки наданої позивачеві. Також суд першої інстанції
послався на положення статі 22 Закону України «Про основи містобудування».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Он
Лайн Азов» (позивач у справі) з рішенням господарського суду не погодилось та
звернулося до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною
скаргою. В поданій апеляційній скарзі заявник зазначає, що судом першої
інстанції не повно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, у даних
правовідносинах жодним чином не було порушено прав та інтересів ПП ОСОБА_1.,
звертає увагу на те, що рішення було прийняте за відсутності у судовому
засідання представника позивача, що є підставою для скасування оскаржуваного
судового акту.

У судовому засіданні Запорізького
апеляційного господарського суду 15.07.2008 року представник позивача підтримав
вимоги та заперечення викладені в апеляційній скарзі, наполягає на скасуванні
рішення господарського суду Запорізької області від 23.04.2007 року. Пояснив
суду, що ТОВ «Он Лайн Азов» на законних підставах надана суміжна земельна
ділянка за адресою м. Бердянськ, Хіміків, 13, і спірна будівля збудована на
суміжній земельній ділянці необхідна для обслуговування будівлі розташованій на
вул. Хіміків, 13. Просить винести нове рішення, яким визнати за ТОВ «Он Лайн
Азов» право власності на самочинно збудоване адміністративне приміщення
сезонного кафе, яке розташоване за адресою: м. Бердянськ Запорізької області, по
вул. Хіміків в районі будинку №11 та зобов'язати Бердянську міську раду видати
необхідні правовстановлюючі документи та присвоїти адміністративному приміщенню
адресу, а також зобов'язати Бердянське комунальне підприємство по технічній
інвентаризації провести державну реєстрацію права власності на приміщення
сезонного кафе.

Бердянська міська рада у запереченні на
апеляційну скаргу зазначає, що визнання права власності на самочинно збудовану
будівлю за ТОВ «Он Лайн Азов» порушує права та інтереси ПП ОСОБА_1., оскільки
остання є орендарем земельної ділянки, на якій самочинно зведена споруда, у
літній період, а ТОВ «Он Лайн Азов» у зимовий. Наявність самочинної будівлі, на
думку представника Бердянської міської ради, перешкоджає передачі земельної
ділянки у літній період Приватному підприємцю ОСОБА_1., що уможливлює визнання
права власності за позивачем, відповідно до статті 376 Цивільного кодексу
України. Оскаржуване рішення господарського суду є законним та обґрунтованим,
просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Бердянська міська рада повноважного
представника до судового засідання не направила, про причини неявки не
повідомила, про  час та місце проведення
судового засідання повідомлена належним чином.

У зв'язку з процесуальною обмеженістю
строку розгляду справи апеляційній інстанції за наявності необхідних документів
у матеріалах справи для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе
розглядати справу за відсутності представника відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
- Приватний підприємець ОСОБА_1 вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а
доводи, викладені в ній такими, що не відповідають дійсності. Зазначає, що
будівництво на земельній ділянці будівлі суперечить умовам договору оренди, на
підставі якого ділянка надана позивачеві, також звертає увагу на те, що
зведення цієї будівлі перешкоджає реалізації її прав, як орендаря цієї ділянки
у літній період. Повноважний представник у судовому засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги, надав суду рішення постійно діючого Третейського суду від
31.10.2007 року № 43/4, яким за позивачем визнано право власності на спірну
будівлю. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без
змін.

Згідно статті 99 Господарського
процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи
рішення в апеляційному порядку, користується правами,  наданими суду першої інстанції.

У відповідності до статті 101
Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого
суду у повному обсязі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість
рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи та апеляційної
скарги, вислухавши пояснення представників позивача та третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ:

На земельній ділянці
площею 0,03 га в м.Бердянськ по вул. Хіміків (в районі житлового будинку №11)
наданій в оренду позивачу для розміщення та обслуговування сезонного кафе на
зимовий період з 02.10. по 30.04. строком до 2012 р. позивачем самовільно
збудовано будівлю. Визнання права власності на зазначену будівлю було предметом
розгляду у суді першої інстанції.

Колегія суддів,
проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного
законодавства при винесенні рішення суду, знаходить апеляційну скаргу такою,
що  не підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Ст. 376 ЦК України
визначає можливість визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме
майно в разі наявності обставин, передбачених частинами третьою, п'ятою цієї
статті.

З положення,
передбаченого частиною третьою ст. 376 ЦК України право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй  відведена для цієї мети, за умови надання
земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме
майно.

З аналізу вказаної
норми вбачається, що право власності на самочинне будівництво може бути визнано
в судовому порядку лише в тому випадку, якщо особа, яка здійснила таке
будівництво, отримає в установленому порядку земельну ділянку розташовану під
збудованим нерухомим об'єктом, такого цільового призначення, яке передбачає
можливість будівництва на ній відповідного об'єкту.

За змістом частини
п'ятої цієї ж статті на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд
може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване
на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Тобто необхідними умовами
узаконення самочинно побудованого об'єкту є: відведення для цієї мети в
установленому порядку забудовнику земельної ділянки; відсутність заперечень з
боку власника земельної ділянки; відсутність порушення в результати самочинної
забудови прав інших осіб.

Як свідчать матеріали
справи, згідно до договору оренди землі від 30.01.2007р. земельна ділянка
площею 0,03 га в м.Бердянськ по вул. Хіміків (в районі житлового будинку №11)
надана в оренду позивачу для розміщення та обслуговування сезонного кафе на зимовий
період з 02.10. по 30.04. строком до 2012 р.

Разом з цим, на
підставі договору оренди земельної ділянки від 23.06.2003р. в  користуванні ПП ОСОБА_1. (третя особа за
даною справою) перебуває земельна ділянка площею 0,03 га розташована під
спірним об'єктом, призначена для розміщення та обслуговування літнього
кафе.

Відповідно до пунктів
1.1, 5.1. вищевказаного договору земельна ділянка передається третій особі в
оренду для розміщення та обслуговування літнього кафе на літній період з 01.05
по 01.10.

Тобто одна та сама
ділянка на підставі договорів оренди передана позивачу та третій особі з тим
самим цільовим призначенням (розміщення кафе), але на різні періоди часу: на
зимовий період-позивачу, на літній-третій особі.

Рішенням Бердянської
міської ради від 24.11.2005р. №17 ПП ОСОБА_1. поновлено договір оренди
вищевказаної земельної ділянки в тих же розмірах та 16.02.2006р. переукладено
договір оренди строком до 01.10.2009р., договір оренди з позивачем укладено на
строк до 2012 року.

Суд першої інстанції
цілком правомірно зазначив, що спірний об'єкт має статус самовільно
побудованого, оскільки будівництво здійснене позивачем з порушенням  дозвільного порядку здійснення будівництва
встановленого Цивільним кодексом України, Законом України „Про основи
містобудування”, законом України „Про планування та забудову території”,
Законом України „Про архітектурну діяльність”, що не оспорюється самим
позивачем, та підтверджується письмовими поясненнями представника відповідача,
приписом інспекції державного архітектурно-будівельного контролю департаменту
архітектури, містобудування та земельних ресурсів виконавчого комітету
Бердянської міської ради  від
03.03.2007р. № 31/2007 про зупинення будівельних робіт на земельній ділянці в
м. Бердянськ по вул. Хіміків, 11, у зв'язку із тим, що будівельні роботи
проводяться ТОВ „Он Лайн Азов” без належного дозволу на виконання будівельних
робіт.

Відповідно до ст. 22
Закону України „Про основи містобудування” забудова земельних ділянок, що
надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права
власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому
законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Позивачем ТОВ “Он Лайн
Азов” спірне приміщення побудовано з порушенням умов використання земельної
ділянки, оскільки земля йому надана на умовах оренди лише для розміщення
тимчасового кафе в зимовий період, а не для будівництва капітальної будівлі.

Колегія суддів не
приймає до уваги доводи представника заявника апеляційної скарги заявлені у
судовому засіданні, щодо законодавчої невизначеності терміну «розміщення кафе»,
що дозволяє, його трактувати, в тому числі, і як будівництво кафе. Договір
оренди, як зазначалось вище діяв, по суті півроку кожного року, а відтак не є
можливим на піврічно діючий строк договору оренди звести будівлю, а на інші
півроку її зносити.

Крім того, згідно умов
договору оренди  від 30.01.2007 року
пункт 9.3., до прав орендаря віднесено можливість зведення будівель, але за
письмовою згодою орендаря. Як свідчать матеріали справи, орендодавець заперечує
проти задоволення позовних вимог, наполягає на незаконному зведенні спірної
будівлі. Доказів письмової згоди відповідача на будівництво спірного об'єкту
позивачем не надано.

Як вище зазначалось
обов'язковою умовою, для задоволення судом позовних вимог про визнання права
власності на спірну земельну ділянку, є відсутність порушення, у зв'язку з цим
прав третіх осіб. Порушення у зв'язку із будівництвом спірної споруди прав
третьої особи, як орендатора цієї самої земельної ділянки - очевидне.
Повноважний представник ПП ОСОБА_1., пояснила, що після того, як розпочалось
будівництво, її довірительниця фактично позбавлена права здійснювати оренду
земельної ділянки, і відповідно, господарська діяльність не ведеться. ПП ОСОБА_1.
захищає свої порушені права шляхом звернення до суду із різними позовами, в
тому числі, про знесення самовільно збудованої споруди.

Доводи апеляційної
скарги спростовуються вищевикладеним, а також наступним:

Згідно умов договору
оренди земельної ділянки від 30.01.2007 року, на якій згідно тверджень
позивача, зведено будівлю визнання права власності на яку є предметом даного
спору, а саме пункту 2.2., земельна ділянка на якій нібито зведено спірне
приміщення вільна від забудови (а.с.8). Державну реєстрацію, за наявності якої
позивач має право приступати до використання земельної ділянки, договір пройшов
05.02.2007 року. Вільна від забудови земельна ділянка передана позивачу на
підставі акту прийому-передачі земельної ділянки віл 30.01.2007 року, наявності
будь-яких будівель згідно акту не зафіксовано, а вже 19.02.2007 року (тобто
через 20 днів з дня укладення договору оренди земельної ділянки, і через 14
днів після його реєстрації) Бердянське БТІ видає технічний паспорт на спірну
споруду (а.с.14-16) із зазначенням року побудови 2007р., 12.02.2007 року
Держуправління охорони навколишнього природного середовища надає відповідь на
лист позивача від 09.02.2007 року (через 10 днів після укладення договору) року
що спірне приміщення до об'єктів понищеної екологічної небезпеки не відноситься
(а.с.17).

Надані заявником
апеляційної скарги документи в підтвердження факту будівництва, колегією суддів
не приймаються до уваги, оскільки вони датовані переважно 2001,2003,2006, та
січнем 2007 року (а.с. 20-63 ), в той час як договір оренди земельної ділянки
на якій, згідно тверджень позивача, збудовано спірне майно укладений лише
30.01.2007 року.

Колегія суддів не
приймає до уваги рішення постійно діючого третейського суду від 31.10.2007 року
по справі № 43/4 надане представником третьої особи, оскільки по -перше сторони
по зазначеній справі інші ніж приймають участь у даній справі, по-друге,
зазначене рішення оскаржується, і виконавчий лист виданий на підставі значеного
рішення, виконавчою службою не прийнятий до виконання. Крім того, з тексту
рішення третейського суду не вбачається, чи йде мова про те саме майно що і у
даній справі, оскільки адреса у майна, як пояснив представник позивача
відсутня, а формулювання в районі вул. Хіміків, будинок, 11 не є достатньою підставою
вважати, що мова йде про те саме майно. Крім того, згідно рішення третейського
суду, предметом спору було визнання права власності на нежитлову будівлю для
зберігання тари, в той час як згідно позовних вимог по даній справі позивач
просить визнати право власності на адміністративну будівлю. Той факт, що
будівлі знаходяться в районі вул. Хіміків, 11 не ототожнює їх як те саме майно,
доказів в підтвердження цього факту позивачем не надано.

Доводи заявника
апеляційної скарги щодо категорії земель на яких знаходиться спірне майно,
колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ці аргументи, не мають значення
при вирішенні питання щодо права власності на самовільно збудоване майно.

Суд першої інстанції
цілком правомірно залучив до участі у справі ПП ОСОБА_1., всупереч запереченням
заявника апеляційної скарги, оскільки самовільно збудоване майно знаходиться на
земельній ділянці, яка виділена, в тому числі, і їй для здійснення
підприємницької діяльності, що повністю підтверджено матеріалами справи.
Задоволення позовних вимог, позбавило б можливості третю особу користуватись
спірною земельною ділянкою, яку вона правомірно займає на підставі договору
оренди, а не залучення до участі у справі було б підставою для скасування
рішення господарського суду на підставі статті 104 ГПК України, згідно якої
обов'язковою підставою для скасування рішення є прийняття господарським судом
рішення про права та обов'язки особи, що не була залучена до участі у справі.

Доводи скаржника про
неповідомлення його про час та місце розгляду справи судом відхиляються,
оскільки, як вбачається з матеріалів справи, представники позивача були
присутні у всіх судових засіданнях крім останнього, при цьому на
передостанньому судовому засіданні 20.04.2008 року повноважний представник
позивача приймав участь та був повідомлений про оголошення перерви до
23.04.2008 року.

Апеляційна скарги в
частині зобов'язання Бердянського комунального підприємства по технічній
інвентаризації провести державну реєстрацію права власності на приміщення
сезонного кафе колегією суддів не задовольняються, оскільки останнє не є
стороною по справі, позовні вимоги в цій частині не розглядались судом першої
інстанції.

Зважаючи на викладене
апеляційна інстанція дійшла висновку про відсутність порушень господарським
судом норм матеріального права, необґрунтованість доводів скаржника щодо
неповного з'ясування обставин справи, а тому підстав для скасування судового
рішення у цій справі не має.

Керуючись ст. 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Он Лайн Азов», м.Бердянськ Запорізької області на рішення
господарського суду Запорізької області від 23.04.07р. по справі №10/156/07
залишити без задоволення

Рішення господарського суду Запорізької
області від 23.04.07р. по справі №10/156/07 залишити без змін.

Головуючий суддя
Яценко О.М.

судді
Яценко О.М.

Кагітіна Л.П.
Хуторной В.М.