ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 303
РІШЕННЯ

Іменем України

18.11.2008

Справа
№2-17/8621-2008

За
позовом Фонду майна АР Крим, м. Сімферополь

До
відповідача Приватного  підприємства  «Ельбарс», с. Строганівка, Сімферопольського
району АР Крим

про
повернення майна  та  стягнення
11 553,87  грн.

По
зустрічному позову  Приватного  підприємства
«Ельбарс», Строганівка, Сімферопольського району АР Крим

До
відповідача Фонду  майна  АР Крим, м. Сімферополь

про   стягнення
133338,99 грн.

Треті
особи без самостійних вимог на предмет спору:

1.          ВАТ «Кримпродмаш», м. Сімферополь

2.          ОСОБА_2, м. Сімферополь

Суддя В.І. Гайворонський

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від
позивача -   Мельніков І.В., представник

Від
відповідача -  ОСОБА_1, представник

Від  ВАТ «Кримпродмаш»  - Герасько Н.Т., ліквідатор

Від  ОСОБА_2 - ОСОБА_2

Сутність
спору: Позивач просить зобов'язати ПП
«Ельбарс» повернути ВАТ
«Кримпродмаш»   передане  йому за договором оренди від 13.09.2005 року
нерухоме майно, що належить Автономній Республіці Крим - нежитлове  підвальне приміщення загальною площею 101,7
кв.м. у триповерховому житловому будинку, розташоване за адресою: м.
Сімферополь, вул. Леніна 7, за актом приймання-передачі, стягнути з  ПП
«Ельбарс»  на користь бюджету
Автономної Республіки Крим заборгованість з орендної плати з врахуванням
індексу інфляції за період з 22.05.2006 року по 26.06.2007 року у розмірі
3788,26 грн., пеню за несвоєчасне внесення орендної плати у розмірі 5510,17
грн., неустойку у розмірі подвійної плати за користування майном за час
прострочення за період  з  27.06.2007 по 12.07.2008 року у розмірі
2255,44 грн., разом - 11553,87 грн.

Відповідач   у
відзиві позов не визнав, та вказує, що
Рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим від
07.02.2007 року по цивільній справі № 2-549/2007 за позовом ОСОБА_2 до ВАТ
«Кримпродмаш», Фонду майна АР Крим, ПП «Ельбарс» про визнання права
користування  нежитловими приміщеннями,
визнання договору оренди недійсним та виселення - визнано за ОСОБА_2 право
користування нежитловими  підвальними
приміщеннями, площею 101,7 кв.м., розташованими за адресою: АДРЕСА_1; договір
оренди нежитлових підвальних приміщень, площею 101,7 кв.м., розташованих за
адресою: АДРЕСА_1, укладений 13.09.2005 року між  ПП «Ельбарс»
та Фондом майна АР Крим - визнано недійсним; ПП «Ельбарс» виселено з
нежитлових  підвальних  приміщень, площею 101,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач  Приватне
підприємство  «Ельбарс»  звернувся із зустрічною позовною заявою,
згідно з якою просить стягнути з Фонду майна Автономної Республіки Крим на
користь Приватного підприємства
«Ельбарс»   відшкодування вартості
сплаченої  ПП «Ельбарс»   орендної плати  з врахуванням індексу інфляції в   сумі
38978,48 грн., збитки, завдані ПП «Ельбарс»   в сумі
34360,51 грн., моральну
(немайнову) шкоду 60000,00, а всього
133338,99 грн., у зв'язку з тим, що йому підлягає відшкодуванню вартість
того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, а саме
сплачена ПП «Ельбарс»   орендна плата з
врахуванням індексу інфляції, збитки, завдані у зв'язку з ремонтом  та реконструкцією об'єкту оренди по
недійсному договору, та завдано моральної шкоди у зв'язку з приниженням ділової
репутації, зниженням престижу, підривом довіри до діяльності товариства.

Відповідач по зустрічному позову відзив
на зустрічний позов не надав.

Суд вважає за необхідне розглянути
справу за наявними у ній матеріалами, при цьому виходить із того, що згідно
ст.129 Конституції України надання доказів є правом стороні, а не
обов'язком.

По справі оголошену вступну та
резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з Договором   оренди нерухомого майна, що належить
Автономній Республіці Крим, і не ввійшло до статутного фонду господарського
товариства від 13.09.2005 року
Орендодавець (Фонд майна АР Крим)
передає Приватному підприємству «Ельбарс»  передає нерухоме майно, що належить Автономній
Республіці Крим - нежитлові підвальні приміщення площею 101,7 кв.м. у
триповерховому житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, що не
ввійшли до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства «Кримпродмаш», а
Орендар (Приватне підприємство «Ельбарс») приймає у стркове платне користування
за актом приймання-передачі (Додаток № 1). Майно передається в оренду з метою
здійснення торгівлі непродовольчими товарами.

Згідно з Актом приймання-передачі від
13.09.2005 року  Приватному  підприємству «Ельбарс»   передані вищезгадані нежитлові підвальні
приміщення.

Суд вважає, що  як первісний позов, так і зустрічний
позови  задоволенню не підлягають,  при цьому виходить з наступних  обставин:

Згідно Рішення Залізничного районного
суду м. Сімферополя АР Крим від 07.02.2007 року по цивільній справі №
2-549/2007 за позовом ОСОБА_2 до ВАТ «Кримпродмаш», Фонду майна АР Крим, ПП
«Ельбарс» про визнання права користування
нежитловими приміщеннями, визнання договору оренди недійсним та
виселення - визнано за ОСОБА_2 право користування нежитловими  підвальними приміщеннями, площею 101,7 кв.м.,
розташованими за адресою: АДРЕСА_1; договір оренди нежитлових підвальних
приміщень, площею 101,7 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1, укладений
13.09.2005 року між  ПП «Ельбарс»  та Фондом майна АР Крим - визнано недійсним;
ПП «Ельбарс» виселено з нежитлових
підвальних  приміщень, площею
101,7 кв.м. за адресою: м.Сімферополь, бульвар Леніна 7.

Зацікавленою особою не надано доказів того,
що вказане рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя  АР Крим
скасоване чи змінене.

Таким чином, не приймати до уваги
вказане рішення при розгляді справи немає підстав.

Рішенням по цивільній справі
встановлено, що оскільки право розпорядження спірними підвальними приміщеннями
належить виключно власникам (користувачам) квартир дому № 7 по бульвару Леніна
і вони не давали згоди на сдачу підвального приміщення в оренду ПП «Ельбарс»,
то  Фонд майна АР Крим неправомірно уклав
договір оренди з ПП «Ельбарс», який визнається недійсним.

Згідно ст. 35 ГПК України вказані
факти не доводяться  знову при вирішенні
других спорів, у яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, Фонд майна АР Крим не
є власником вказаних  приміщень, і
відповідно, підстав для того, щоб вказані приміщення були повернуті  йому, не існує.

Окрім цього, Фонд майна АР Крим не
довів, що в теперішній час ПП «Ельбарс» користується приміщеннями.

Так, третя особа ОСОБА_2  заявляє, що спірні приміщення знаходяться в
її користуванні.

Позовна вимога про стягнення  грошових коштів також задоволенню не
підлягає.

Так, згідно
ч. 1 статті 216 ЦК України недійсний
правочин  не створює юридичних
наслідків,  крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. У разі  недійсності  правочину
кожна  із  сторін зобов'язана повернути другій  стороні
у  натурі  все,
що  вона  одержала
на виконання   цього   правочину,
а   в  разі
неможливості  такого
повернення,  зокрема тоді,  коли одержане полягає  у
користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Однак, згідно заяви ОСОБА_2,  майно знаходиться в її користуванні.

Фондом майна АР Крим  не надано доказів того, що за вказаний у
позові період заборгованості  ПП
«Ельбарс» користувався спірним майном.

Оскільки відповідні докази  не представлені суду до прийняття  цього рішення, немає підстав  їх залучати до матеріалів справи після  прийняття рішення по цій справі.

Окрім цього,  рішенням
Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим    по цивільній справі № 2-549/2007  встановлена недійсність договору  оренди. При цьому вказується, що Фонд майна
АР Крим  не є власником. Таким чином
підстави, за якими ПП  «Ельбарс»
користувався майном  та сплачував Фонду
майна АР Крим орендну плату як власнику (орендодавцю), відпали. Відповідно,
орендну плату вказане підприємство  Фонду
державного майна України сплачувати  вже
не повинно.

Підстав для задоволення зустрічного
позову також не існує.

Так,
ПП «Ельбарс» просить стягнути з  Фонду
майна АР Крим відшкодування вартості сплаченої
орендної плати, з врахуванням індексу інфляції збитки, у зв'язку з
ремонтом  та реконструкцією об'єкту
оренди  за недійсним право чином, та
відшкодування  моральної шкоди, що
настала у зв'язку з  приниженням ділової
репутації ПП «Ельбарс», зниженням престижу, підривом довіри до діяльності
товариства з боку інших суб'єктів господарювання.

Належних
доказів того,  що орендна плата була
сплачена,  ПП «Ельбарс» не надано. Згідно
п. 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в
Україні», переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на
рахунок отримувача, або її видачі йому в готівковій формі.

Надані
позивачем копії квитанції та меморіального ордеру не доказують данної
обставини.

Так,
вказані документи свідчать тільки про те, що кошти спрямовуються на рахунок
отримувача.

Належних
доказів того, що кошти були  зараховані
на рахунок отримувача, позивачем не надано (наприклад,  довідка банку чи казначейства).

При
цьому також необхідно відмітити, що виходячи із закріпленого ст. 129
Конституції України принципа диспозитивності сторін суд не повинен знаходити за
зацікавлену сторону  докази.

Так, згідно ст. 129 Конституції
України сторона вільна у наданні суду доказів та у доказуванні перед судом їх
переконливості, а також закріплений принцип змагальності сторін та їх равенство
перед законом та судом.

Згідно ст. 8 Конституції України,
вона має вищу юридичну силу та її норми є нормами прямої дії.

Про необхідність дотримання принципу
диспозитивності сторін також указується в постанові Верховного Суду України від
20.05.2002 року № 02/132 (справа № Д 12/12), а в постанові Пленуму Верховного
Суду України від 01.11.1996 року «Про застосування норм Конституції України при
здійсненні правосуддя» вказується, що суди вправі застосовувати безпосередньо
норми Конституції як норми прямої дії.

З викладеного виходить, що суд  вправі розглянути спір за тими матеріалами,
що надані  зацікавленими сторонами.

Більш того, знаходження доказів за
ініціативи суду в інтересах однієї із сторін, що спорять, буде грубим
порушенням Конституції України , та інтересів іншої сторони.

Оскільки відповідні докази не надані
зацікавленою стороною до винесення рішення по цій справі, немає підстав їх
залучати до справи після  прийняття  рішення по справі.

З тих матеріалів, що є у справі,  підстав для задоволення зустрічного позову не
існує.

Окрім цього, частиною 2 статі 36
ГПК України передбачено, що  письмові
докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Однак, на
копіях документів, доданих до зустрічної позовної заяви, не вказане  прізвище та посада особи, що засвідчила
копії.

Тобто вказані копії засвідчені
невідомою особою з невідомими повноваженнями.

При цьому необхідно відмітить що
рішення суду не може ґрунтуватися на припущенні. Тобто якщо на копіях не
вказана посада та фамілія особи, що їх завірила, то суд не має права  припускати
таку  особу.

Більш того, на копіях не вказано
про те, що  вони  відповідають оригіналу.

Таким чином, додані до позову копії
документів не можуть  вважатись доказами,
та, відповідно, позивач таким чином не довів обставин, на які посилається.

Крім
цього, ст. 216 ЦК України не передбачено повернення виконаного по договору.

Так,
якщо вважати доказаним те, що  ПП
«Ельбарс» сплачував орендну плату за період користування спірним майном, то
згідно ч. 1 статті 216 ЦК України вона поверненню не підлягає.

Вимога про стягнення збитків  також не може бути задоволена.

Позивач не надав доказів того, що він
поніс витрати, які він вважає збитками.

Так, посилання  на надані ПП «Ельбарс»  копії документів не можуть бути прийняті до
уваги.

До зустрічного позову додані копії
квитанцій до прибуткового  касового
ордеру № 78  від 09 жовтня 2006 року, №
101 від 18 жовтня 2006 року, № 123 від 31.10.2006 року  про сплату
за ремонт підвального приміщення згідно договору підряду ПП
«УкрКримБуд».

Однак, вказані копії не засвідчені
належним чином, оскільки на копіях не вказано, що вони відповідають оригіналу,
а також не вказана посада та прізвище особи, яка їх засвідчила.

Це ж відноситься і до довідки про
вартість  виконаних підрядних робіт та
акту приймання-передачі виконаних підрядних робіт.

Окрім цього, у вказаних довідці та
акті не вказаний договір, за яким вони виконувались, та конкретний будинок.

Окрім цього, вказана довідка та
акт виконаних робіт підписані 31.10.2006 року.

Однак, згідно вказаних квитанцій
сплата за роботи здійснилась ще 09.10.2006, та 18.10.2006 року.

При цьому необхідно відмітити, що
договором підряду від 02.10.2006 року, укладеним між ПП «Ельбарс»   та ПП «УкрКримБуд», не передбачена
передплата.

Окрім цього, згідно п. 4.1 вказаного
договору оплата здійснюється на підставі виставлених рахунків.

Однак, у вказаних квитанціях
відсутнє посилання на рахунки.

Рахунки також не надані  ПП «Ельбарс»    до справи.

Окрім цього, в квитанціях відсутнє посилання
на договір.

Окрім цього, згідно п. 2.1
договору роботи повинні бути передбачені кошторисом.

Однак, кошторис ПП «Ельбарс»    також не наданий.

Окрім цього, згідно ст. 32 ГПК
України доказом є висновок експерта.

Однак, клопотання  про призначення будівельної експертизи ПП
«Ельбарс»  не заявлено.

Згідно статті 129 Конституції
України  суд не повинен призначати з
власної ініціативи  експертизу, так як це
буде зібранням доказів в інтересах однієї із сторін, що спорять.

Більш того, знаходження доказів за
ініціативи суду в інтересах однієї із сторін, що спорять, буде грубим
порушенням Конституції України , та інтересів іншої сторони.

Оскільки відповідні докази не надані
зацікавленою стороною до винесення рішення по цій справі, немає підстав їх
залучати  до справи після  винесення
рішення по справі.

Окрім цього, позовні вимоги
обґрунтовуються тим, що  договір оренди
визнаний недійсним.

Однак, сторони є рівними  при укладенні договору, і  відповідно, Фонд майна АР Крим  не може відповідати  за дії
самого ПП «Ельбарс».

Згідно наданого самим ПП
«Ельбарс»    листа Фонду майна АР Крим
від 10.07.2006 року (вих. № 08-09/4549), саме ПП «Ельбарс»  звернулося до Фонду майна АР Крим  за дозволом
на ремонт об'єкту оренди.

Тобто, Фонд майна АР Крим  не змушував ПП «Ельбарс»  проводити реконструкцію та технічне
переоснащення об'єкту.

Таким чином, надана Фондом майна АР
Крим згода на будівельні роботи для  ПП
«Ельбарс»   не була обов'язковою для
виконання.

ПП «Ельбарс»  вправі був такі роботи  не
виконувати.

Вимога щодо  стягнення моральної шкоди також задоволенню
не підлягає, оскільки у відповідності з ч. 1 статті 216 ЦК України недійсний
правочин не створює юридичних наслідків.

Окрім цього, суд вважає, що моральна
шкода  ПП «Ельбарс»  також не обґрунтована та не доведена.

Так, ПП «Ельбарс»  не обґрунтовало, яким чином визнання договору
недійсним потягло для нього приниження ділової репутації, зниження престижу,
підрив довіри до діяльності товариства.

При цьому необхідно відмітити, що
виходячи із закріпленого ст. 129 Конституції України  принципу диспозитивності сторін, суд не
вправі обґрунтовувати за позивача позовні вимоги, а також  розглядати підстави позову, що не заявлені
позивачем.

Більш того,  розгляд таких підстав буде грубим
порушенням  прав інших учасників процесу,
які вправі знати про підстави позову, та заперечувати проти них.

Окрім цього, в позові не вказано, чим
ці обставини доведені, в порушення ст. 54 ГПК України.

Це ж відноситься  також і до вимоги  щодо стягнення збитків. Так, у позові не
вказано чим підтверджуються збитки.

При цьому необхідно відмітити, що
рішення суду не може засновуватись на припущенні, і що суд не повинен за
позивача  обґрунтовувати  його вимоги.

Таким чином, вимога не обґрунтована, і
відповідно, необґрунтована вимога не може бути задоволена.

Окрім цього, не надані відповідні
докази щодо вимоги про стягнення моральної шкоди.

При цьому необхідно відмітити, що
збитки та моральну шкоду ПП «Ельбарс»
обґрунтовує тим, що  Фонд майна АР
Крим  уклав з ним договір, який  визнаний недійсним.

Однак, ПП «Ельбарс»  був вільний у виборі  укладати договір, чи ні.

Договори у даному випадку укладаються
на договірній основі. В тексті договору
вказано, що об'єкт оренди є підвальним приміщенням. Окрім цього, ще до підписання
договору представники ПП «Ельбарс» вправі були оглянути  об'єкт оренди, та дати йому оцінку з
врахуванням  Рішення Конституційного
Суду  України № 4-рп/2004  від
02.03.2004 року.

Окрім цього,  згідно наданої  самим ПП «Ельбарс»  відповіді Фонду майна АР Крим  від 25.07.2005 року  вих. № 08-09/6813 витікає, що саме ПП
«Ельбарс»   звертається до Фонду майна АР
Крим щодо укладення договору оренди на вказаний об'єкт. Тобто, до укладення
договору представники ПП «Ельбарс»
бачили об'єкт  оренди, і
відповідно, бачив, що він знаходиться в житловому будинку і є підвальним
приміщенням, і відповідно, могли надати оцінку такому об'єкту з врахуванням
Рішення  Конституційного Суду України  № 4-рп/2004
від  02.03.2004 року, та вирішити
чи необхідно звертатись до Фонду майна АР Крим з пропозицією укладати договір
на цей об'єкт, чи ні.

Таким чином, Фонд майна АР Крим  не може відповідати  за те, що ПП «Ельбарс»  добровільно звернувся до нього та підписав
договір, та у зв'язку  з чим, як вказує  ПП «Ельбарс»
несе збитки та  моральну шкоду.

Таким чином, є декілька підстав для
відмови по кожній із вимог як по первісному, так і по зустрічному позову.

Згідно ч.5 статті 49 ГПК України
підстав для відшкодування (повернення)
судових витрат   по первісному та
зустрічному позову не існує.

На підставі вищевикладеного, а також
керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85, ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У первісному позові відмовити повністю.

У зустрічному позові відмовити
повністю.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим
Гайворонський В.І.