ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Справа №3/42-08
За адміністративним позовом Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1
об'єднаної  державної   податкової
третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на
предмет спору - Державна
податкова    інспекція у м.
недійсним податкове повідомлення-рішення Лубенської ОДПІ від 21.01.2008р. №
вартість  в загальній сумі 746 451, 00
грн., в т.ч. основний платіж -497 634, 00 грн. та штрафна (фінансова) санкція -248
у д д я  БУНЯКІНА Ганна Іванівна
е к р е т а р  с у д о в о г о   з а с і д а н н я Хмурчик Андрій
позивача -ОСОБА_2. (див. журнал судового засідання)
відповідача -Решетник С.А., Карпов В.М. (див. журнал судового засідання).
18.09.2008 р. у судовому засіданні відповідно до п. 3 ст. 160
Кодексу адміністративного судочинства України оголошено вступну та резолютивну
частину постанови, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін
виготовлення її повного тексту.
спору : Розглядається позов Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, с. Вищий
Булатець Лубенського району Полтавської області про визнання недійсним
за яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість  в загальній сумі 746 451, 00 грн., в т.ч.
основний платіж -497 634, 00 грн. та штрафна (фінансова) санкція -248 817, 00
позов заперечує, посилаючись на правомірність спірних податкових
повідомлень-рішень за мотивами обґрунтувань, викладених у запереченнях на
адмінпозов від 22.02.2008р. №1275/10/10-018 та доповнень до заперечень  від 19.03.2008р. №2092/10/10-018.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін,
оцінивши надані докази, суд
За висновками виїзної позапланової документальної перевірки
приватного підприємця ОСОБА_1, ідент. номер НОМЕР_1  з питань дотримання вимог податкового та
іншого законодавства за період з 01.07.2006р. по 30.06.2007р., що набрали форму
акту № 51/17-НОМЕР_1 від 14.01.2008р., податкова-відповідач  констатувала про порушення з боку позивача
пп. 7.2.4 п. 7.2 та п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану
вартість"№168/97-ВР від 03.04.97р. ( зі змінами і доповненнями), в зв'язку
з безпідставним віднесенням до складу податкового кредиту податку на додану
вартість в сумі 497 634,00 грн., що потягло
заниження податкового зобов'язання з ПДВ на цю ж суму з розбивкою по
строку сплати ( див. стор. 11 акту).
При цьому ДПС виходила з того, що пп.7.2.4 п. 7.2 ст. 7 ЗУ
№168/97-ВР визначено, право на нарахування та складання податкових накладних
надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку,
передбаченому статтею 9 цього Закону. Цій нормі кореспондує абз. 1 п. 2 Порядку
заповнення податкової накладної, затв. наказом ДПА України від 30.05.97р. №165
та зареєстрованого МЮ України 23.06.97р. за №233/2037, а п. 5 цього Порядку
визначено, що податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення
іншою особою, ніж вказаною у п. 2 даного Порядку. Оскільки ПП ОСОБА_1. до
складу податкового кредиту віднесла суми ПДВ за податковими накладними,
виписаними  протягом листопада 2006 року
-червня 2007 року приватним підприємцем ОСОБА_2 (контрагент -продавець за
договором №57 від 01.07.2006р.), свідоцтво платника ПДВ якого було анульоване
відповідно до акту ДПІ у м. Чернігові №64/17-434 від 26.10.2006р., остання
діяла в супереч відміченим нормам.
даних висновків стало визначення ЛОДПІ-відповідачем позивачу за податковим
податку на додану вартість  в загальній
сумі 746 451, 00 грн., в т.ч. основний платіж -497 634, 00 грн. та штрафна
(фінансова) санкція -248 817, 00 грн.
Позивач не погодився з даним висновком, звернувшись із даним
адміністративним позовом, мотиви обґрунтування якого мають право на увагу з
Підпунктом 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на
додану вартість", визначено, що „податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у
звітному періоді  у зв'язку з придбанням
товарів (робіт, послуг),вартість яких відноситься до складу валових витрат
виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають
платника податку на податковий кредит виникає, у відповідності з
вимогами пп. 7. 5. 1 п. 7.5 ст. 7 Закону України "Про податок на додану
вартість", з дати першої події: списання коштів з банківського
рахунку платника в оплату вартості товарів або з дати отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів.
цьому слід зазначити, що пп. 7. 4. 5 п. 7.4 ст.7 Закону України "Про
податок на додану вартість" забороняється включення до податкового
кредиту лише тих витрат по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними деклараціями.
Оскільки позивач, за умовами договору купівлі-продажу №57 від
01.07.2006р. за відповідними накладними від ПП ОСОБА_2. отримав газовий
конденсат та належно оформлені податкові накладні (залучені до
матеріалів справи), загальна сума ПДВ за якими становить 497 634, 00 грн.
( про це зазначає в акті перевірки та запереченнях і ЛОДПІ), він правомірно
відніс до податкового кредиту відповідних
звітних періодів 2006-07 р.р. зазначену суму ПДВ , тобто діяв в межах
положень вище зазначених підпунктів ст. 7 ЗУ „Про ПДВ”.
Законом України „Про податок на додану вартість ” визначено лише
один випадок не включення до складу податкового кредиту витрат на сплату ПДВ
-відсутність податкової накладної чи вантажної митної декларації. Контрагент
позивача, виконав вимоги Закону про ПДВ (п.7.2) - видав покупцеві, яким є
позивач, належним чином оформлені податкові накладні   на визначені суми податку. При цьому ні
Закон України «Про ПДВ», ні будь-який інший закон з питань оподаткування не
зобов'язує покупця перевіряти статус продавця як платника ПДВ і нести за це
Інших обмежень щодо включення до податкового кредиту сум податку
на додану вартість, сплачених (нарахованих) при придбанні товарів (робіт,
послуг), законодавчо не встановлено, а тому посилання податкової-відповідача на
позбавлення контрагента позивача -ПП ОСОБА_2статусу платника ПДВ за актом про
анулювання свідоцтва платника ПДВ та припущення щодо неможливості за
таких обставин сплати податкового зобов'язання по податку на додану вартість
прямим отримувачем цього податку в ціні товару, а саме ПП ОСОБА_2., суд не
оцінює як суттєві, оскільки :
Статтею 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність
має індивідуальний характер., Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен
зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених
законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких
ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством
(частина перша ст. 19 Конституції України). Чинне законодавство, зокрема Закон
про ПДВ, не встановлює обов'язки покупця сплачувати ПДВ ще й до бюджету, якщо
такий податок не буде сплачено продавцем або іншою особою, з урахуванням суми
податку, отриманого від покупця у складі ціни товару. Відповідно до положень
Закону про ПДВ сума податку на додану вартість, включена до ціни товару, є
податковим зобов'язанням продавця товару, і саме продавець товару ( в нашому
випадку -ПП ОСОБА_2.)  має сплачувати цей
За офіційним повідомлення ДПІ у м. Чернігові, яка залучена до
розгляду цієї справи як третя особа на стороні відповідача -Лубенської ОДПІ в
порядку ч. 2 ст. 53 КАС України, в період з 25.02.2008 р. по 14.03.2008р.
працівниками останньої була здійснена виїзна планова перевірка СПД-фо ОСОБА_2.
з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з
За цим актом встановлено, що у листопаді 2006 року  суб'єкт господарювання ОСОБА_2. реалізував
пічне паливо СГ ОСОБА_1. на загальну суму 422 310,90 грн. (351 925, 75 грн.
обсяг оподатковуваних  операцій без
врахування ПДВ). Отже, маючи обсяги оподаткованих операцій з перевищенням 300
тис. грн. та з огляду на приписи ст. 2 та ст. 9 Закону України «Про ПДВ», з
листопада 2006 року контрагент позивача -ПП ОСОБА_2. набуває статусу платника
ПДВ, не зважаючи на акт анулювання ДПІ у м. Чернігові №64/17-434 від
26.10.2006р., підставою для якого послужила звітність останнього з прочерками
щодо податкових зобов'язань.
За результатами зазначеного
акту перевірки від 14.03.2008р. №213 за відповідним податковим
повідомленням-рішенням ДПІ у м. Чернігові саме контрагенту позивача -Киреєву
М.Ф. донараховані податкові зобов'язання з ПДВ за 2005-2007р. в 651 130, 00
грн., в т.ч. і щодо взаємовідносин з ПП ОСОБА_1.
Враховуючи викладене, суд
має підстави для висновку, що у Лубенської ОДПІ
- відповідача не було підстав для прийняття спірного податкового
повідомлення-рішення щодо донарахування позивачу податкових зобов'язань з
податку на додану вартість як покупцю ТМЦ у ПП ОСОБА_2.
викладеного вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
підставі матеріалів справи та керуючись, ст.ст. 94, 158, 160, 162, 163, п.6
розд. УІІ  “Прикінцеві та перехідні
положення” КАС України ,  суд -
2.          Визнати недійсним податкове
Фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1, с. Вищий Булатець Лубенського району
Полтавської області ідентифікаційний номер НОМЕР_1 визначено податкове
зобов'язання з податку на додану вартість
в загальній сумі 746 451, 00 грн., в т.ч. основний платіж -497 634, 00
грн. та штрафна (фінансова) санкція -248 817, 00 грн.
3.          Копію цієї
постанови надіслати сторонам та третій особі за адресами, зазначеними в її
СУДДЯ
1. Постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги в порядку,
встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.
2. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в
строки, встановлені ст. 186 КАС України.