ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"05" серпня 2008 р.
Справа № 7/341-08

Господарський суд Київської області
у складі судді Антонової В.М., розглянувши справу

За позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Суми

до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Газовик”, м. Вишневе

про стягнення 22 697, 18 грн.

За участю представників:

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2 (Дов. №
10-39/17-Д/77 від 09.07.2008 р.);

відповідача -не з'явився;

Обставини
справи:

До господарського суду м.Києва
надійшла позовна заява Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Газовик”  про стягнення  22 697, 18 гривень.

20.06.2008 року господарським судом
м. Києва винесено ухвалу, якою позовну заяву із додатками передано за
підсудністю до господарського суду Київської області.

Ухвалою господарського суду
Київської області від 01.07.2008 року порушено провадження у справі № 7/341-08
та призначено її розгляд на 22.07.2008 року.

В обґрунтування своїх позовних
вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем обов'язку по
оплаті за отриманий товар згідно умов договору б/н купівлі-продажу від
25.01.2007 року.

У судовому засіданні 22.07.2008
року відповідачем надано відзив на позовну заяву, яким він проти позову
заперечує, мотивуючи це тим, що після купівлі-продажу під час експлуатації
крану кс-2571-а, що є предметом договору, виявлено у ньому технічні недоліки,
із якими є неможливим його використання за призначенням. На цій підставі
відповідач вважає стягнення з нього заборгованості та штрафних санкцій
неправомірним.

У судовому засіданні
22.02.2008р.  оголошувалась перерва до
05.05.2008 р.

01.08.2008 року позивачем через
загальний відділ господарського суду подано пояснення по справі та уточнення
позовних вимог № 17-ЮР від 20.07.2008 року. Даною заявою позивач здійснив
перерахунок та просив суд стягнути з відповідача 22 478, 66 грн. основної
заборгованості і штрафних санкцій та 224, 79 грн. державного мита і 118 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позивач у судовому засіданні
05.05.2008 року позовні вимоги з урахуванням уточнених позовних вимог
підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають
задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове
засідання 05.05.2008 року не з'явився, натомість перед початком судового
засідання через загальний відділ господарського суду було подано
клопотання    № 1397 від 05.08.2008 року
за підписом генерального директора ТОВ «Газовик»про відкладення розгляду справи
у зв'язку із відрядженням представника Адаменка В.В. до Житомирської області,
надавши до при цьому копію посвідчення про відрядження в якості доказу.

Суд визнав клопотання відповідача
про відкладення розгляду справи необґрунтованим і відхилив його, оскільки  у своїй заяві він не повідомив ні про нові
докази, ні про обставини, існування яких могло б слугувати підставою для відкладення
розгляду справи. Докази, наявні у матеріалах справи, є достатніми для вирішення
спору, і крім того, згідно ст. 28 Господарського процесуального кодексу України
відповідач не обмежений у праві на представництво у судовому розгляді справи
кількома представниками або у виборі нового представника. До того ж відповідача
у даній справі міг би представляти керівник.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд,

встановив:

25.01.2007 року між Суб'єктом
підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1  (надалі -позивач) та Товариством з обмеженою
відповідальністю „Газовик” (надалі -відповідач) був укладений договір б/н
купівлі-продажу (надалі -договір). Згідно п. 1.1. договору позивач зобов'язався
передати у власність відповідача товар, а саме кран кс 2571-а, вартістю 55 000
гривень, а відповідач у свою чергу зобов'язався прийняти та оплатити його.

Строк передачі товару договором не
встановлений.

Факт передачі позивачем відповідачу
товару підтверджується актом
прийому-передачі крану кс 2571-а від 12.06.2007 року, підписаним
сторонами по справі та скріпленим печатками.

П. п. 4.1., 4.2. договору
передбачено, що порядок розрахунків між сторонами здійснюється у формі
попередньої оплати в розмірі 100 % вартості товару безготівковим розрахунком.

Відповідачем до передачі товару
було лише частково оплачено його вартість: 20.03.2007 року -17 000 грн.,
04.04.2007 року -18 000 грн. -всього на суму 35 000 гривень, що підтверджують
виписки з особового рахунку позивача.

Строк виконання відповідачем
обов'язку по оплаті товару у договорі не встановлений.

Ст. 193 Господарського кодексу
України передбачає, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог
щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених
цим Кодексом.

Ст. 526 Цивільного кодексу України
встановлено, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково
або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата),
покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу
України закріплено, що якщо строк (термін) виконання  боржником обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його
виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач неодноразово звертався до
відповідача із вимогою сплатити повну вартість товару, а саме 31.10.2007
вимогою-претензією № 35 від 01.11.2007 року та 05.05.2008 року
вимогою-претензією б/н від 16.04.2008 року. Відповідач у судовому засіданні
підтвердив отримання даних вимог-претензій.

Оскільки строку оплати товару
договором не встановлено, то відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України
такий обов'язок повинен був виконаний відповідачем до 07.11.2007 року
(включно).

Судом встановлено, що відповідач в
порушення умов договору не виконав у повному обсязі обов'язку по оплаті товару,
сплативши лише його вартість частково у розмірі 35 000 грн. Станом на момент
розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем складає 20 000 грн.

Посилання відповідача на той факт,
що після купівлі товару були виявлені технічні недоліки, що унеможливлюють його
використання за призначенням, не звільняють відповідача від обов'язку оплатити
вартість товару, так як в момент його передачі жодних недоліків виявлено не
було, що підтверджує акт прийому-передачі крану кс 2571-а від 12.06.2007 року.

Крім того, відповідач виявив дані
недоліки без участі позивача та не надав доказів повідомлення позивача про них,
і доказів звернення до позивача із вимогою їх усунення.

З огляду на вищевказане, суд
приходить до висновку про правомірність і обґрунтованість вимог позивача про
стягнення із відповідача заборгованості по оплаті вартості товару за договором
б/н купівлі-продажу від 25.01.2007 року у розмірі 20 000 гривень.

Крім того, позивач просить стягнути
із відповідача інфляційні витрати за весь період прострочення зобов'язання за
період з 01.11.2007 (момент пред'явлення претензії) -01.06.2008 року (момент
звернення до суду) -243 дня у розмірі 84, 69 грн.

Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Розрахунок інфляційних втрат
позивача від суми заборгованості становить:

Період заборгованості -з листопада
2007 року -по травень 2008 року -7 місяців.

Індекс інфляції: листопад 2007 р.
-102, 2 %, грудень 2007 року -102, 1 %, січень 2008 р. -102, 9 %, лютий 2008 р.
-102, 7 %, березень 2008 р. - 103, 8 %, квітень 2008 р. -103, 1 %, травень 2008
р. -101,3 %.

20 000 х 102, 2 % х 102, 1 % х 102,
9 % х 102, 7 % х 103, 8 % х 103, 1 % х 101, 3 % /100 % = 23 908, 81 грн.

Отже, інфляційні втрати позивача за
період прострочення склали 3 908, 81 грн.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення
з відповідача інфляційних втрат у розмірі 84,69 грн. (відповідно до розрахунку,
здійсненому у його заяві про уточнення позовних вимог). За таких обставин
позовні вимоги щодо стягнення
інфляційних втрат підлягають задоволенню
саме у розмірі 84,69 грн..

Також, позивач просить стягнути із
відповідача 3-и відсотки річних за прострочення оплати товару за період з
01.11.2007 (момент пред'явлення претензії) -01.06.2008 року (момент звернення
до суду) -243 дня у розмірі 399, 45 грн.

Вимога позивача про стягнення із
відповідача 3-ох відсотків річних за прострочення оплати товару є такою, що
ґрунтується на законі і підлягає задоволенню частково у відповідності до
наступного розрахунку:

Період, за який підлягає стягнення,
08.11.2007 (через 7 днів з моменту пред'явлення вимоги) -01.06.2008 року
(момент звернення до суду) -206 днів.

20 000 х 0,03 х 206/365 = 338, 63
гр.

Отже, розмір 3-ох відсотків річних,
що підлягає стягненню із відповідача становить 338, 63 грн.

Крім того позивач просить стягнути
із відповідача пеню за прострочення оплати товару у розмірі 1 994, 52 грн.

У відповідності до ст. 548
Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлюється договором або законом.

Ст. 546 Цивільного кодексу України
визначено види забезпечення виконання зобов'язань, до яких і відноситься пеня.

У договорі купівлі-продажу від
25.01.2007р., укладеному між позивачем та відповідачем відповідальності за
прострочення виконання зобов'язання у
вигляді пені, не встановлено.

Закон України „Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” не встановлює пеню за
прострочення виконання зобов'язань, а лише обмежує розмір пені, яка
встановлюється за згодою сторін.

Тому суд приходить до висновку про
відмову в задоволенні позову в частині стягнення із відповідача пені.

Таким чином, враховуючи
вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню
частково.

Судові витрати відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Газовик” (вул. Жовтнева, 35, кв.26,  (м. Вишневе, Києво-Святошинський район,
Київська область, 08132; ідентифікаційний код 30161072) на користь Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) 20 000,0 (двадцять тисяч) грн. заборгованості, 84 (вісімдесят
чотири) грн. 69 коп. інфляційних втрат, 338 (триста тридцять вісім) грн. 63
коп. 3-х відсотків річних та судові витрати 204 (двісті чотири) грн. 56 коп.
державного мита та 107 (сто сім) грн. 38 коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

3. В іншій частині позову  відмовити.

4. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Суддя
Антонова В.М.