ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

24 листопада 2008
р.           Справа 14/100-08

Господарський
суд Вінницької області у складі: судді Залімського І.Г. при
секретарі  судового засідання Петрук
О.А., розглянув матеріали справи

:

за
позовом: Товариства
з обмеженою відповідальністю "ТІДІСІ Україна" (02089, вул. Радистів,
73а, м. Київ)

до: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

про
стягнення 18 824,40 грн.

За
участю представників сторін:

позивача :   Гуль В.І., прдставник за дорученням

відповідача : не з"явився

інші : ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ :

Посилаючись
на умови договору поставки № 1484/2007 від 11.10.2007 р.,укладеного між
сторонами, позивач просить стягнути з відповідача 18824,40 грн., з яких 11754
грн. сума основного боргу та 7070,40 грн. штрафу.

Розгляд
справи неодноразово відкладався в зв'язку з необхідністю встановлення місця
фактичного перебування відповідача та ненадання сторонами необхідних для
розгляду справи доказів.

Ухвалою
від 10.11.2008 р. розгляд справи був призначений на 24.11.2008 р.

На
визначену дату відповідач не з'явився, витребуваних попередніми ухвалами суду
документів не подав, не зважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, про що свідчить вихідна кореспонденція суду № 8540,
8541 від 13.11.2008 р., а факт належного повідомлення підтверджується поштовим
повідомленням № 42219 від 18.11.2008 р.

За
вказаних обставин суд вважає, що ним вжито усіх заходів для забезпечення
відповідачу права на судовий захист своїх інтересів.

Враховуючи
викладене, беручи до уваги відсутність клопотання відповідача про відкладення
розгляду справи, справа розглядається без участі представника відповідача за
наявними у справі документами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Представником
позивача подано клопотання про незастосування технічної фіксації судового
процесу, яке підлягає задоволенню як таке, що не суперечить вимогам ч.7 ст.81-1
ГПК України.

Заслухавши
представника позивача, дослідивши матеріали справи, надавши юридичну оцінку
наданим  доказам,  в судовому засіданні встановлено наступне.

11.10.2007
р. між сторонами було укладено договір № 1484/2007 П відповідно до умов якого
Товариство з обмеженою відповідальністю "ТІДІСІ Україна"
(Постачальник) зобов'язувався поставити Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1
(Покупець) автомобільні товари згідно з асортиментом, що вказаний у
специфікації до договору поставки № 1484/2007 П від 11.10.2007 р.

Відповідно
до п. 3.1 вказаного договору оплата за отриманий товар повинна здійснюватись
шляхом авансового перерахування грошових коштів Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок ТОВ "ТІДІСІ Україна" в розмірі 14,29
% від вартості, вказаної у додатку до договору поставки № 1484/2007 П від
11.10.2007 р., а наступна помісячна оплата проводиться у відповідності з
графіком, що також визначений у додатку до договору поставки. Пунктом 3.2
вказаного договору передбачено, що підставою для оплати є видаткова накладна,
які видаються Постачальником Покупцю.

Як
вбачається з наданої позивачем видаткової накладної № ЕБК 10100011 від
11.10.2007 р. на виконання умов договору № 1484/2007 П від 11.10.2007 р.,
відповідачу поставлено шини на загальну суму 16502 грн.

Відповідач
вказані зобов'язання за договором № 1484/2007 П від 11.10.2007 р. виконав
частково, оплативши поставлену продукцію на загальну суму 5217,43 грн., що
засвідчується банківськими виписками № 11890_297 від 24.10.2007 р., № 11890_320
від 16.11.2007 р. та № 11890_106 від 15.04.2008 р. Окрім того, факт часткової
сплати відповідачем суми заборгованості відповідно до умов договору  № 1484/2007 П від 11.10.2007 р. в судовому
засіданні визнано представником позивача.

Таким
чином, судом встановлено, що позивачем помилково заявлено до стягнення 11784
грн. боргу, оскільки на момент подання позовної заяви з врахуванням часткової
сплати останній становить 11284,57 грн., що також підтверджується наданим
представником позивача акту звірки взаємних розрахунків, погодженого сторонами
18.11.2008 р.

Разом
з тим, 07.04.2008 р. на адресу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 було
надіслано претензію за № 427 з вимогою сплати в строк до 20.04.2008 р. борг в
сумі 11784 грн., відповіді на яку отримано не було.

Відповідно
до ст.ст.525, 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор -прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно
зі статтею 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону,  інших
правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання
нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно
до ч.1 ст. 530, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання,
то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно
ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами
цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи
викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення суми
основного боргу підлягають частковому задоволенню в сумі 11284,57 грн. В
частині ж стягнення 499,43 грн. слід відмовити як безпідставно заявлених через
їх помилкове обрахування.

Крім
суми основного боргу позивач заявив до стягнення 7070,40 грн. штрафу відповідно
до п. 10.3 договору  № 1484/2007 П від
11.10.2007 р., де зазначено, що у випадку порушення зобов'язання за вказаним
договором поставки, сторони несуть відповідальність визначену договором та
чинним законодавством.

Відповідно
до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання
шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором.

Стаття
611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання
внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата
неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

У
разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання
відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України він зобов'язаний сплатити штрафні санкції
(неустойка, штраф, пеня).

Неустойкою
(штрафом, пенею) відповідно до положень ст. 549 ЦК України є грошова сума або
інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом
10.3 договору поставки № 1484/2007 П від 11.10.2007 р. передбачено, що за
затримку платежів на термін, який перевищує 30 днів, покупець сплачує
постачальнику штраф в розмірі 60 % від загальної вартості невиконаного
зобов'язання.

Таким
чином, беручи до уваги встановлену судом суму заборгованості в розмірі 11284,57
грн., позовні вимоги в частині стягнення штрафу підлягають частковому
задоволенню в сумі 6770,74 грн. В частині ж стягнення 299,66 грн. відмовити.

Згідно
ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і
ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а в силу статей
32, 33 вказаного Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень шляхом подання
доказів.

На
підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення
18824,40 грн. підлягають частковому задоволенню в сумі 18055,31 грн., в частині
ж стягнення 769,09 грн. слід відмовити.

Згідно
положень ст. 49 ГПК України,  судові
витрати підлягають  покладенню на сторони
пропорційно  розміру задоволених вимог.

Керуючись 33, 34, 36, 43, 44, 49,
82-84, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ :

1.
Позов задовольнити частково.

2.
Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, п/р НОМЕР_1 в
Вінницькому центральному відділенні "Промінвестбанку", МФО 302571) на
користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІДІСІ Україна"
(вул. Радистів, 73а, м. Київ, 02890, п/р 1241 в Міжрайонному відділенні
Київської міської філії АКБ "Укрсоцбанк" м. Києва, МФО 322012)
11284,57 грн. (одинадцять тисяч двісті вісімдесят чотири грн. 57 коп.)
основного боргу, 6770,74 грн. (шість тисяч сімсот сімдесят грн. 74 коп.)
штрафу, 180,55 грн. (сто вісімдесят грн. 55 коп.) витрат на сплату державного
мита; 15,30 грн. (п"ятнадцять грн. 30 коп.) витрат на інформаційно -
технічне забезпечення судового процесу.

3. В
решті позовних вимог відмовити.

4.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5.
Копію рішення надіслати сторонам.

Суддя
Залімський І.Г.

Повний текст рішення суду оформлено і
підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК України  27 листопада 2008 р.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу

3 - відповідачу