ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 04-05/34/70-63
За позовом - Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м. Маріуполь
до відповідача - Маріупольської
міської ради, м. Маріуполь
зацікавлена особа - Бюро технічної
інвентаризації, м. Маріуполь
про скасування рішення Маріупольської
міської ради від 23.10.2007року №5/15-2826 та визнання права власності на
Суддя господарського суду Донецької
області Кододова О.В.
Позивач, Суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_1,
м. Маріуполь, звернувся до господарського суду Донецької області з
позовною заявою до Маріупольської міської ради, м. Маріуполь про скасування
рішення Маріупольської міської ради від 23.10.2007року №5/15-2826 та визнання
права власності на нежиле приміщення .

Відповідно до вимог п.3 ст.57 ГПК
України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату
державного мита у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до п.33 Інструкції про
порядок обчислення та справляння державного мита, затв. наказом Голови ДПІ
України від 22.04.1993р. №15, з позовних заяв, що носять одночасно майновий та
немайновий характер, державне мито сплачується за ставками, встановленими для
позовних заяв майнового характеру і за ставками, встановленими для позовних
заяв немайнового характеру.

Згідно  ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про
державне мито” (із змінами) з позовних заяв майнового характеру, які подаються
до господарського суду державне мито сплачується у розмірі 1% від ціни позову,
але не менш 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. З позовних заяв, що містять
позовні вимоги немайнового характеру стягується державне мито у розмірі 5
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 85грн.

При зверненні із позовом позивачем
було заявлено дві вимоги майнового та немайнового характеру та сплачене
державне мито у розмірі 102,00грн, як при зверненні із позовом майнового
характеру про визнання права власності, тобто позивачем не сплачено державне
мито за вимогами немайнового характеру, а саме про скасування рішення
Маріупольської міської ради від 23.10.2007року №5/15-2826, оскільки даний спір
є немайновим. Крім того вартісна оцінка майна, а отже і ціна позову позивачем в
позовній заяві не визначена і розрахунок
ціни позову не наданий.

Крім того у квитанції від
03.11.2008року на суму 102,00грн. як призначення платежу зазначено „держмито по
цивільній справі”, однак даний позов поданий до господарського суду та дана
справа є господарською.

Таким чином як вбачається з огляду
наданих суду документів, у позовній заяві відсутні документи, які свідчать про
сплату  позивачем державного мита у
встановленому розмірі.

Стаття 32 ГПК України визначає, що
доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд
у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на
яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 36 ГПК України,
письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що
мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в
оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має
значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до п.5.27 Національного
стандарту України „Вимоги до оформлення документів” ДСТУ 4163-2003р.,
затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003р № 55,
відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів „Згідно з
оригіналом”, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

З наданого суду позову вбачається,
що копії доданих до позовної заяви документів взагалі не засвідчені, тому суд
не може вважати їх належними доказами по справі.

Відповідно до п.п. 3,4
Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано
обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують
викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної
суми, не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку і
розмірі, доказів надсилання відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї документів.

За
таких обставин, позовну заяву та додані до неї матеріали слід повернути
позивачеві.

Крім того у позовній заяві
позивачем було зазначено Бюро технічної інвентаризації, як зацікавлену особу,
однак господарським процесуальним кодексом України не передбачено у справі
участь зацікавлених осіб.

Одночасно позивачеві
повідомляється, що після усунення обставин, що зумовили повернення позовної
заяви, він має право повторно звернутися з нею до господарського суду в
загальному порядку.

На підставі викладеного та
керуючись п.3,4 ст.63 Господарського процесуального кодексу України,
господарський суд,

У
Х  В  А
Л  И  В  :

Повернути позовну заяву Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м. Маріуполь,   без розгляду.

Додаток: позовна заява з додатками на 35 арк.,
у тому числі оригінали квитанції про сплату державного мита у розмірі
102,00грн., про сплату інформаційно-технічного забезпечення у розмірі
118,00грн., поштова квитанція на 1 арк., поштовий конверт.

Суддя