СУД
РІШЕННЯ

"18" листопада 2008 р.

Справа №  17/246

Господарський суд Кіровоградської
області у складі судді Таран С.В. розглянув матеріали справи № 17/246

за позовом: прокурора Петрівського
району в інтересах держави, в особі Петрівської селищної ради, смт. Петрове
Петрівського району Кіровоградської області

до відповідачів:

-приватного підприємця ОСОБА_1,
смт. Петрове Петрівського району Кіровоградської області,

-приватного підприємця ОСОБА_2, смт.
Петрове Петрівського району Кіровоградської області

про визнання недійсним договору

Представники сторін:

від прокуратури - Коваль О.М.,
прокурор відділу представництва інтересів громадян та держави в судах
прокуратури області, на підставі посвідчення №615;

від позивача - участі не брав, хоча
належним чином  був сповіщений про час та
місце  проведення судового засідання, що
підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №
6286040  від 04.11.2008 р. (том ІІ а.с.
102); надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності (том ІІ а.с.
106);

від відповідача 1 -ОСОБА_1, фізична
особа - підприємець;

від відповідача 2- ОСОБА_3,
довіреність №4-1 від 09.01.07р., представник.

Прокурор Петрівського району в
інтересах держави, в особі Петрівської селищної ради звернувся до
господарського суду з позовною заявою, яка містить вимоги до приватного
підприємця ОСОБА_1 та приватного підприємця ОСОБА_2 наступного змісту:

- визнати недійсним, як такий що не
відповідає вимогам чинного законодавства договір купівлі-продажу від 09.06.2006
року не житлового приміщення колишньої їдальні АДРЕСА_2, розташованого по
АДРЕСА_1, вартістю 42 037,00 грн., укладений між Петрівською селищною радою в
особі голови - гр. ОСОБА_4 та відповідачами;

- зобов'язати кожну із сторін
повернути другій стороні все одержане за угодою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
спірний договір слід визнати недійсним  в
зв'язку з недотриманням позивачем процедури приватизації, при цьому прокурор
посилається на судові рішення по справі №5/248, якими скасовано рішення
селищної ради від 09.06.2006 р. №36/5 "Про приватизацію шляхом викупу
приміщення колишньої їдальні АДРЕСА_1", що слугувало підставою для
укладення оспореного договору (том І а.с 3-5, том ІІ а.с.42-44).

Відповідачі позов заперечили,
посилаючись на відповідність укладеного між сторонами договору вимогам чинного
законодавства (том І а.с.38-39,41-42; том ІІ а.с.65-67, 75-77).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників прокуратури та відповідачів, оцінивши наявні
в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, господарський
суд встановив наступне.

09.06.2006 р. між територіальної
громадою Петрівської селищної ради
("продавець") та
приватними підприємцями  ОСОБА_1
та ОСОБА_2 ("покупці") було укладено договір купівлі-продажу (далі-
договір від 09.06.2006 р.), за умовами якого продавець продав, а покупці купили
нежитлове приміщення (їдальня АДРЕСА_1), що знаходиться в АДРЕСА_1 (том І
а.с.8).

За своєю правовою природою даний
договір  є договором купівлі-продажу.

Відповідно до вимог статті 655
Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається із змісту оспореного
договору та підтверджується матеріалами справи
відчужувана їдальня АДРЕСА_2 належала продавцеві на підставі
свідоцтва  про право власності, виданого
Петрівською селищною радою Кіровоградської області 02.06.2006 р. на
підставі  рішення виконкому Петрівської
селищної ради Кіровоградської області №113 від 07.06.2006 р. та зареєстрованого
в Петрівській дільниці Олександрійського бюро
технічної інвентаризації за №1/71 від 07.06.2006 р.

Договір  посвідчений нотаріально та підписаний
представниками сторін. Зокрема, з боку покупців- приватними підприємцями
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, з боку продавця- головою Петрівської селищної ради, який
діяв на підставі рішення четвертої сесії
Петрівської селищної ради п'ятого скликання від 09.06.2006 р. за №34/5.

Рішенням Петрівської селищної ради
№34/5 від 02.06.2006 р.   надано дозвіл
приватним підприємцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приватизувати шляхом викупу за 42037
грн. приміщення колишньої їдальні АДРЕСА_2 площею 826,4 кв.м., розташоване за
адресою: АДРЕСА_1; кошти перерахувати на рахунок Петрівської селищної ради (том
І а.с.11).

Вказане рішення на даний час (на
день винесення судового рішення) є чинним. Докази його скасування або визнання
недійсним, незаконним, неправомірним в матеріалах справи відсутні, на вимогу
суду - не подані.

Твердження прокурора про скасування
рішення Петрівської селищної ради №36/5 від 09.06.2006 р., яким вирішено
продати  приміщення колишньої їдальні
АДРЕСА_2 відповідачам по справі, (том ІІ а.с.42-44)  не знайшли свого підтвердження, оскільки ті
процесуальні документи по справі №5/248, на які посилався прокурор, скасовано
постановою Вищого адміністративного суду України від 05.12.2007 р. (том ІІ
а.с.69-71). При цьому господарським судом враховано, що підставою для укладення
оспореного договору слугувало рішення Петрівської селищної ради №34/5 від
09.06.2006 р. (том І а.с.11), як то зазначено в договорі від 09.06.2006 р., а
не рішення Петрівської селищної ради №36/5 від 09.06.2006 р.  (том І а.с.15), що було об'єктом дослідження
по адміністративній справі №5/248.

Посилання прокурора  на нібито існуючі порушення законодавства
України про приватизацію при укладенні позивачем та відповідачами договору
купівлі-продажу від 09.06.2006 р. не є підставою для задоволення позову, так як
предметом дослідження по даній справі є договір купівлі-продажу певного майна,
як окремий документ, а не з'ясування дотримання селищною радою вимог Закону
України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)" при приватизації майна,
яке стало об"єктом оспореного договору. Тобто, предметом розгляду в
даній справі є визнання недійсним договору від 09.06.2006 р., а не перевірка
законності/незаконності вчинених позивачем дій під час приватизації приміщення
їдальні АДРЕСА_2.

Згідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу статті 34
Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Прокурором та позивачем  не доведена належним чином, а господарським
судом при розгляді справи не встановлена невідповідність оспореного договору
положенням статті 203 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, а також те,
що зміст  договору від 09.06.2006 р. не
суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства, позовні вимоги заявлені необґрунтовано і
задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 32-34, 43, 44,
49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України рішення господарського  суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного  строку з дня його
прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та
резолютивну частини рішення, воно набирає
законної сили після закінчення десятиденного  строку
з   дня   підписання
рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального
кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд
Кіровоградської області в порядку, встановленому Господарським процесуальним
кодексом України.

Суддя