ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

03.11.2008

Справа №2-26/7200.1-2005

За заявою : ТОВ «Таурус», м. Євпаторія, Сімферопольське шосе, 9-й км,пляж «Солнишко» про перегляд рішення Господарського суду АР Крим від 14.06.2005р. у справі 2-13/7200.1-2005 за нововиявленими обставинами.

За позовом ТОВ «Південний торговельний будинок», м. Сімферополь, вул.. Київська, 1-а

До відповідача ТОВ «Таурус», м. Євпаторія, Сімферопольське шосе, 9-й км, пляж «Солнишко»

Про стягнення 57743,79 грн.

Суддя О.Л. Медведчук

Представники:

Від заявника Москаленко Т.П., предст., дов. пост.

Від позивача Дубаненко С.І., предст., дов. від 05.05.08р.

Обставини справи:

ТОВ «Південний торговельний будинок» у 2005р. звернувся до господарського суду АР Крим із позовом до відповідача ТОВ «Таурус» про стягнення заборгованості у сумі 43897,60 грн., суми пені у розмірі 1598,70 грн, суму неустойки у розмірі 6398,76 грн., індекс інфляцій у сумі 4531,80 грн, суму відсотків у розмірі 1316,93 грн., а також стягнення витрат по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішенням Господарського суду АР Крим від 14.06.2005р. у справі № 2-13/7200.1-2005 позов ТОВ «Південний торговельний будинок» було задоволено у повному обсязі.

12.09.2008р. ТОВ «Таурус» подано до суду заяву про перегляд рішення Господарського суду АР Крим у справі № 2-13/7200.1-2005 за позовом ТОВ «Південний торговельний будинок» до ТОВ «Таурус» від 14.06.2005 року за нововиявленими обставинами з клопотання про відновлення строків на подачу заяви про перегляд вказаного рішення/

Ухвалою від 15.09.2008р. суд відновив строк ТОВ «Таурус» на подачу заяви та призначив її розгляд на 23.09.2008р. об 09 год. 40 хв.

Розгляд заяви відкладався.

ТОВ «Південний торговельний будинок» надавались заперечення на заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, а також заява про уточнення та доповнення до позовної заяви від 29.01.2005р. про стягнення заборгованості, у який просив суд постановити рішення про тлумачення змісту правочину укладеного 10.05.2002р. між сторонами та постановити ухвалу про залишення без змін рішення господарського суду АРК від 14.06.205р. у справі № 7200.1-2005.

Стосовно заяви ТОВ «Південний торговельний будинок» про тлумачення правочину слід зазначити, що постановлення рішення судом про тлумачення правочину відбувається за наслідками розгляду відповідної позовної заяви поданої у загальному порядку. У даному випадку розглядається заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами за правилами ст. 112 ГПК України, що у свою чергу унеможливлює постановлення судом в рамках розгляду вказаної заяви рішення про тлумачення правочину. Крім того слід зазначити, що позивач має право змінити підстави або предмет позову лише до прийняття рішення судом у справі (ст. 22 ГПК України), оскільки господарським судом у справі № 2-13/7200.1-2005 було прийнято рішення, подання заяв про доповнення (уточнення) позовної заяви від 29.01.2005р. є неможливим.

Розглянувши заяву й прикладені до неї матеріали, матеріали справи, вислухав пояснення учасників, суд

Встановив

Відповідно до статті 112 Господарського процесуального кодексу (ГПК) України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.

Нововиявлені обставини, як звертається увага у роз’ясненні Вищого господарського суду України N 04-5/563 від 21.05.2002 р., за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

В основу рішення Господарського суду АРК від 08.09.2006р. у справі № 2-26/9905-2006 було покладено наступне.

10.05.2002 року між ТОВ „Південний торгівельний будинок”, м. Сімферополь та ТОВ „Таурус”, м. Євпаторія був укладений договір фінансового лізингу на представлення обладнання лінії фастфуду. Вартість наданого у користування обладнання складає еквівалент 12 000,00 доларів США або 63 987,60 грн. Поставка товару, який є предметом даного договору, повинна була здійснитися до 20.05.2002 року.

ТОВ „Південний торгівельний будинок” виконав перед ТОВ „Таурус” зобов’язання за договором, шляхом поставки обладнання у кількості двох комплектів у строк до 20.05.2002 року на загальну суму 63 987,60 грн. Це підтверджується довіреністю КАР № 779 687 від 10.05.2002 року, а також накладними №№ 7, 8 від 10.05.2002 року про отримання ТОВ „Таурус” від ТОВ „Південний торгівельний будинок” обладнання у кількості 2 штук, у яких маються підписи представників ТОВ „Таурус”.

Відповідно до п. 2.2. договору, строк користування даним обладнанням складає 40 місяців, до повного погашення вартості обладнання. У зв’язку з чим, ТОВ „Таурус” повинен щомісяця уносити плату за користування обладнанням у сумі еквівалентної 300,00 доларам США або 1 599,69 грн.

Відповідно до п. 4.5 договору, внесення плати за перший місяць здійснюється у продовж 27 днів з дати підписання акту приймання обладнання чи з 10.05.2002 року, з дати підписання накладних №№ 7, 8 про приймання обладнання.

Відповідач свої зобов’язання за договором не виконав. Отримавши обладнання, оплату з 10.05.2002р. по 10.05.2005 р. не здійснив, за виключенням 2 000,00 грн., які відповідач сплатив 12.12.2003 року.

31.07.2003 року відповідач повернув 1 комплект обладнання лінії фастфуду, на суму 10 560,00 грн., що підтверджується накладною від 31.07.2003 року, яка підписана обома сторонами.

Згідно до п. 4 „Заключних і перехідних положень” ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, яки виникли після вступу його у дію. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу у дію Цивільного кодексу України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав та обов’язків, які виникли чи продовжують діяти після вступу його у дію.

Судом було також встановлено, що оскільки оплата по договору не була здійснена, то правовідносини між сторонами існували на момент розгляду справи, а таким чином сума основного боргу по договору склала 43 897,60 грн., з урахуванням повернутого відповідачем обладнання на суму 10 560,00 грн., відповідно до накладної від 31.07.2003 року, а також з урахуванням оплати відповідачем 2 000,00 грн. за користування обладнанням.

Враховуючи, що ТОВ „Таурус” не було виконано зобов’язання за договором, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача заборгованості у рахування суми пені, 3% річних, неустойки та індексу інфляції, на загальну суму 57 743,79 грн.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами, мають довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 ГПК України).

Договір фінансового лізингу між ТОВ «Таурус» та ТОВ „Південний торгівельний будинок” був укладений 10.05.02р.

П. 3.1.2 договору Лізингодавець зобов’язався підписати протокол приймання обладнання після вводу його в експлуатацію Лізингоодержувачем.

П. 5.2 договору сторони визначено, що після здійснення монтажу поставленого обладнання складається двосторонній акт приймання, що підписується уповноваженими представниками лізингоодержувача та лізингодавця.

Однак в матеріалах справи відсутні докази виконання Лізингодавцем зобов’язань за договором щодо підписання протоколу приймання обладнання та складання із лізингоодержувачем двостороннього акту приймання.

Судом при попередньому розгляді справи, дані обставини досліджено не було, які у свою чергу спростовують факт виконання ТОВ „Південний торгівельний будинок” своїх зобов’язань за укладеним договором належним чином.

На момент укладення вказаного договору діяли норми Цивільного кодексу України прийнятого 1963р. із змінами станом на 10.05.02р. На момент укладення Договору фінансового лізингу в Цивільному кодексі України була відсутня яка-небудь норма, яка б визначала основні положення договору про лізинг. Станом на 10.05.02р. в Україні діяв закон «Про лізинг» від 16.12.97 р. (в редакції 1999 р.).

Сторонами був укладений договір Фінансового лізингу, суть правовідносин по якому та різниця від інших видів лізингу, викладена в ст. 4 закони України «Про лізинг» (в ред.. 1999р.), а саме: фінансовий лізинг - це договір лізингу, в результаті укладення якого лізингоодержувач на своє замовлення отримує в платне користування від лізингодавця об'єкт лізингу на строк, не менший строку, за який амортизується 60 відсотків вартості об'єкта лізингу, визначеної в день укладення договору. Сума відшкодування вартості об'єкта лізингу в складі лізингових платежів за період дії договору фінансового лізингу повинна включати не менше 60 відсотків вартості об'єкта лізингу, визначеної в день укладення договору. Після закінчення строку договору фінансового лізингу об'єкт лізингу, переданий лізингоодержувачу згідно з договором, переходить у власність лізингоодержувача або викуповується ним за залишковою вартістю.

Таким чином, на відміну від оперативного лізингу, де майно повертається лізингодавцю в обов'язковому порядку, при укладенні договору про фінансовий лізинг об'єкт лізингу в обов'язковому порядку переходить у власність лізингоодержувачу.

Так, п. 5.6. Договору від 10.05.2002р. визначено, що після закінчення терміну дії договору устаткування лінії фастфуд переходить у власність лізингоодержувача.

Отже, правова природа договору фінансового лізингу має характер правовідносин купівлі-продажу, викупу майна в наслідок внесення періодичних платежів в рахунок погашення вартості об'єкту лізингу.

Дані висновки підтверджуються п. 2.2. договору від 10.05.2002р., яким передбачено, що термін користування устаткуванням складає за даною угодою 40 місяців, до повного погашення вартості устаткування.

Відповідно до п.4 «Заключних і перехідних положень» Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс України від 2003р. застосовується до цивільних правовідносин, які виникли чи продовжують діяти після вступу його у дію.

Договір від 10.05.2002р. продовжував свою дію протягом 2003, 2004, 2005 р., тобто під час дії нової редакції Цивільного кодексу України.

Однак згідно п. 2 ст. 806 ЦК України, до відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Лізингові правовідносини також врегульовані спеціальною нормою, а саме законом України «Про лізинг», згідно ст. 16 якого (ред. 1999 р.), лізингові платежі включають зокрема: суму, яка відшкодовує при кожному платежі частину вартості об'єкта лізингу, що амортизується за строк, за який вноситься лізинговий платіж. Аналогічна норма має місце і в новій редакції закону України «Про фінансовий лізинг», якою визначено що лізингові платежі включають суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу.

Таким чином, лізингові платежі є по суті оплатою вартості об'єкту лізингу до повного його погашення і подальшого переходу права власності лізингоодержувача на даний об'єкт.

З наданих до матеріалів справи накладних № 1 та № 2 від 17.05.2005р., ТОВ «Таурус» було повернено ТОВ „Південний торгівельний будинок” комплекти обладнання № 1 та № 2 (а.с. 121; 141), факт повернення обладнання за вказаними накладними не заперечується позивачем, крім того рішенням від 14.06.2005р. також встановлено факт повернення ТОВ „Таурус” устаткування позивачу за накладною від 31.07.2003р.

Отже повернення ТОВ «Таурус» отриманого устаткування лизингодавцю тобто ТОВ „Південний торгівельний будинок”, спростовує факт наявності якої-небудь заборгованості ТОВ „Таурус” перед ТОВ „Південний торгівельний будинок” по лізингових платежах.

З обліком викладеного, керуючись ст. 112, 114, 84-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

1.          Заяву ТОВ «Таурус» про перегляд рішення Господарського суду АР Крим від 14.06.2005р. у справі 2-13/7200.1-2005 за нововиявленими обставинами задовольнити.

2.          Рішення господарського суду АР Крим від 14.06.2005р. у справі 2-13/7200.1-2005 скасувати.

3.          В задоволенні позову ТОВ «Південний торговельний будинок» про стягнення з ТОВ «Таурус» заборгованості у сумі 43897,60 грн., суми пені у розмірі 1598,70 грн., суму неустойки у розмірі 6398,76 грн., індекс інфляцій у сумі 4531,80 грн., суму відсотків у розмірі 1316,93 грн. відмовити.

Рішення оформлене та підписане 10.11.2008р.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Медведчук О.Л.