ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"09" грудня 2008 р.

Справа
№  17/98

Господарський
суд Кіровоградської області в складі судді С. В. Таран, розглянувши матеріали
справи №17/98

за
позовом: фізичної особи - підприємцяОСОБА_1 смт. Калинівка Броварського району
Київської області

до
відповідача: фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Новоукраїнка
Кіровоградської області, м.Новоукраїнка Кіровоградської області

про
стягнення 70000,00 грн. моральної шкоди та про зобов'язання вчинити певні
дії

ПРЕДСТАВНИКИ:

від
позивача - участі не брали;

від
відповідача -ОСОБА_3, довіреність №3529 від 31.10.2008р., представник;

від
відповідача - ОСОБА_4, довіреність №3817 від 09.12.2008р., представник.

Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1подано позов до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2.  про стягнення  70000 грн. моральної шкоди, про зобов'язання
останнього доставити на ремонтну базу позивача паливний насос ТНВД 1175-40 ЄВРО
для виявлення браку в ремонті та про зобов'язання відповідача вибачитись перед
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1. за заподіяні йому незручності в роботі та
приниження його ділової репутації.

Позивачем
11.11.2008р. до господарського суду подано "пояснення по справі" б/н
та б/д (вх. №02-14/34221 від 11.11.2008р.), які за своїм змістом є заявою про
зміну предмету позову. Згідно вказаної заяви позивач просить: стягнути з
відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 70000 грн.; визнати
недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують  ділову репутацію позивача документи, які
надані фізичною особою - підприємцемОСОБА_2 до позовної заяви; визнати наклепом
дії фізичної особи - підприємцяОСОБА_2, щодо поширення недостовірної інформації
відносно неякісно проведеного позивачем ремонту паливного насосу марки ТНВД
1175 - 40 ЄВРО; зобов'язати фізичну особу - підприємцяОСОБА_2 принести фізичній
особі  - підприємцю ОСОБА_1. вибачення за
розповсюдження інформації, яка ганьбить ділову репутацію останнього (а.с.
78-83).

Позивач
участі в судовому засіданні 09.12.2008 р. не брав,  хоча був належним чином  повідомлений про час та місце  проведення судового засідання, що
підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №395223 від
22.11.2008 р. (а.с.101), при цьому надіслав до суду клопотання про перенесення
розгляду справи на більш пізній термін  в
зв'язку з проведенням незалежної технічної експертизи паливного насосу
(а.с.102).

Відповідач
висловив заперечення проти задоволення вказаного клопотання, при цьому звернув
увагу суду на той факт, що в попередньому судовому засіданні, яке відбулося
19.11.2008 р., розгляд справи вже відкладався за клопотанням позивача
(а.с.106).

Клопотання  фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 №1/17-03
від 02.12.2008 р. (вх.№02-14/36776 від 08.12.2008 р.) задоволенню не підлягає,
оскільки позивачем не подано доказів, що підтверджують викладені в ньому
обставини, а також з огляду на те, що позивач мав достатньо часу для надання
документів, витребуваних господарським судом. До того ж, ухвалою господарського
суду про відкладення розгляду справи від 19.11.2008 р. явка повноважних
представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась. Відсутня у
господарського суду і об'єктивна можливість відкладення розгляду справи,
пов'язана зі спливом строку, встановленого статтею 69 Господарського
процесуального кодексу України для розгляду господарської справи.

Відповідач
у відзиві на позовну заяву просить відмовити в задоволенні позовних вимог,
мотивуючи тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження заподіяння йому
моральної шкоди та приниження ділової репутації (а.с.71-72).

Розглянувши
матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому
засіданні докази, заслухавши пояснення представників позивача, господарський
суд встановив наступне.

Між
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.
існували цивільно-правові відносини, що підтверджується наступними документами:
рахунком-фактурою №СВ00000047 від 12.05.2008 р., актом прийому-здачі виконаних
робіт від 14.05.2008 р., платіжним дорученням №14 від 12.05.2008 р. (а.с.38,
41, 61).

Відповідно
до вказаних документів позивачем було проведено ремонт паливного насосу
відповідача на загальну суму 7251 грн.

Відповідно
до пункту 1 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятись усно
або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше
не встановлено законом.

Згідно
статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору, а також угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Дані
дії сторін свідчать про виникнення між позивачем та відповідачем зобов'язання з
договору підряду, в силу яких одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно
до вимог частини другої статті 837 Цивільного кодексу України договір підряду
може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання
іншої роботи з переданням її результату замовнику.

Отже,
сторони договір підряду не уклали, але їх дії свідчать про те, що між ними
виникли зобов'язання з договору підряду.

Як
вбачається із матеріалів справи  при
установці відремонтованого паливного насосу на автомашину, відповідачем було
встановлено факт його несправності. Дана обставина    слугувала
підставою  для  звернення
приватного  підприємцяОСОБА_2 з
позовом до приватного підприємця ОСОБА_1 про стягнення  завданої йому
шкоди.

Позивач
вважає, що зазначені дії відповідача принижують його ділову репутацію як
громадянина та підприємця, а тому просить зобов'язати останнього принести
вибачення за розповсюдження інформації, яка ганьбить його ділову репутацію, та
визнати наклепом дії відповідача щодо недостовірної інформації відносно
неякісно проведеного ремонту насосу.

Приниженням
ділової репутації суб"єкта господарювання (підприємця) є поширення у
будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, що дискредитують
спосіб ведення чи результати  його
господарської (підприємницької) діяльності у зв"язку з чим знижується
вартість його нематеріальних активів (пункт 6 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 28.03.2007 р. №01-8/184 "Про деякі питання
практики застосування господарськими судами законодавства про
інформацію").

Під
наклепом розуміють повідомлення винним невизначеній кількості осіб або хоча б
одній людині завідомо неправдивих вигадок про начебто вчинений потерпілим
протипраний чи аморальний вчинок або інших відомостей, що ганьблять потерпілого
(пункт 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 28.09.90 р. №7
"Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності
і ділової репутації громадян та організацій").

Згідно
правил статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Позивачем
не доведено належним чином факт поширення відповідачем відомостей, які порочать
ділову репутацію приватного підприємця ОСОБА_1; відсутні в матеріалах справи
також докази зниження вартості нематеріальних активів позивача. В той же час не
може бути визнано наклепом звернення
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2. з позовом до суду, оскільки згідно
вимог частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права
та інтересу.

Відтак
в задоволенні позовних вимог в частині визнання наклепом дій фізичної особи -
підприємцяОСОБА_2 щодо поширення недостовірної інформації відносно неякісно
проведеного позивачем ремонту паливного насосу та в частині зобов'язання
відповідача вчинити певні дії, а саме: принести фізичній особі  - підприємцю ОСОБА_1. вибачення за розповсюдження
інформації, яка ганьбить ділову репутацію останнього, слід відмовити.

Не
підлягають задоволенню і позовні вимоги
в частині визнання недостовірними та такими, що не відповідають
дійсності, порушують  ділову репутацію
позивача документи, які надані фізичною особою - підприємцемОСОБА_2 до позовної
заяви з огляду на абстрактність зазначеної позовної вимоги та невідповідність
предмету позову в цій частині встановленим законом  способам захисту цивільного  права чи інтересу.

Господарський
суд ухвалою суду від 19.11.2008 р. зобов'язав позивача зазначити які саме
документи та до якої саме позовної заяви він просить визнати недостовірними,
при цьому вимагав надати правове обґрунтування
позовних вимог в цій частині. Зазначені вимоги суду залишені позивачем
без реагування.

Крім
того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 70000 грн.
моральної шкоди.

Згідно
з частиною першою та  пунктом 9 частини
другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа може звернутись до
суду  з вимогою про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення права інтелектуальної
власності.

Моральна
шкода полягає, зокрема, в приниженні честі, гідності, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи, а її відшкодування здійснюється грішми, іншим майном
або в інший спосіб (стаття 23 Цивільного кодексу України).

Вирішуючи
даний спір, господарський суд виходить з того, що для відшкодування моральної
шкоди необхідна наявність наступних елементів: шкоди, протиправності дій
особи,  яка її заподіяла, причинного
зв'язку між  шкодою та протиправними
діями особи, яка її заподіяла, а також вини останньої в її заподіянні (п.9
Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 10.06.2004 р.
№04-5/1107 “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом
прав інтелектуальної власності”, п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України
від 31.03.1995 р. №4 “Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди”).

Між
тим суду не подано доказів, які б підтверджували факт заподіяння позивачеві
втрат немайнового характеру, що настали, за твердженням позивача, у зв'язку з
приниженням його ділової репутації. Не надано, як зазначалось вище, і
документів, які свідчать про приниження його ділової репутації та про поширення
відповідачем відомостей, які порочать позивача. Судом не встановлена також в
діях відповідача вина та протиправна поведінка.

За
таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення 70000 грн. моральної шкоди
заявлені необґрунтовано і задоволенню не підлягають.

Витрати
по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу  відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись
ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позовних вимог відмовити.

У
відповідності з п. 3 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне
мито” від 21.10.1993 р. №7-93 повернути позивачеві надмірно сплачене державне
мито в сумі 700 грн., перераховане за платіжним дорученням №61 від 25.09.2008
р., яке залишається у справі.

Довідку
видати після набрання рішенням законної сили.

Згідно
частини 3 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення  господарського суду  набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні  було оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення, з дня   підписання
рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального
кодексу України.

До
набрання рішенням законної сили воно може бути оскаржено до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області
в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя