ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

20.11.08
Справа №20/451/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду
у складі:

Головуючий суддя Шевченко Т. М. судді  Шевченко Т. М.    , Колодій Н.А.  , Яценко О.М.

при секретарі Пересаді О.В.,

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Четвертаков Р.В., довіреність № 01-34/2084  від 11.08.08,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали
справи та апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства
«Роса», смт. Приазовське Запорізької області,

на рішення господарського суду Запорізької області від
09.10.2008р. у справі № 20/451/08

за позовом Приватного сільськогосподарського
підприємства «Роса», смт. Приазовське Запорізької області,

до відповідача Приазовської районної державної
адміністрації Запорізької області, смт. Приазовське Запорізької області,

про визнання права користування земельною ділянкою на
умовах оренди.

ПСП «Роса» звернулось до господарського суду Запорізької
області з позовом до Приазовської районної державної адміністрації Запорізької
області про визнання права користування на умовах оренди земельною ділянкою
площею 6,00га, засвідчене Державним актом на право постійного користування
землею 1-ЗП №001504, виданим Приазовською районною радою Запорізької області
02.09.1999р., зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного
користування землею за №76, що розташована згідно даних Технічного звіту
кадастрової зйомки земельної ділянки, складеному приватним підприємством
«Геодезист» 16.10.2007р. (а.с.2-4).

Рішенням господарського суду Запорізької області від
09.10.2008р. (суддя Гандюкова Л.П.) а задоволенні позовних вимог відмовлено
(а.с.53-55).

Рішення суду, із посиланням на положення ст.ст. 116,
118, 124, 125, 126 ЗК України, ст. 30 Закону України «Про землеустрій»,
мотивоване тим, що на даний час рішення про надання позивачу в оренду земельної
ділянки не прийнято, процедура, яка повинна передувати укладенню договору
оренди земельної ділянки, не завершена, проект відведення земельної ділянки не
затверджений, договір оренди не укладений.

Не погоджуючись з прийнятим судовим актом, ПСП «Роса»
(позивач у справі) звернулось до Запорізького апеляційного господарського суду
з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати прийняте по справі рішення та
прийняте нове, яким задовольнити позовні вимоги.

ПСП «Роса» з підстав, викладених в апеляційній скарзі,
стверджує, що рішення господарського суду прийнято з порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального права, в наслідок чого, викладені в рішенні
висновки господарського суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема, заявник вказує, що господарським судом не було
прийнято до уваги наступне.

02.09.1999р. відповідно до рішення Приазовської районної
ради Запорізької області колективному сільськогосподарському підприємству «ім.
Кірова» було видано Державний акт I-ЗП № 001504 на право постійного
користування земельною ділянкою площею 6,00 га на узбережжі Азовського моря для
розміщення бази відпочинку. ПСП «Роса» є правонаступником колективного
сільськогосподарського підприємства «ім. Кірова». Як зазначає позивач,
Конституційний Суд України в своєму рішення №5-рп/2005 від 22.09.2005р. визнав
неконституційним, зокрема, п.6 Перехідних положень ЗК України та зазначив, що
переоформлення права постійного користування землею на право оренди не є
обов'язком, правом кожного суб'єкта цих відносин і не є обмеженим в часі.

Вважає, що ПСП «Роса» відповідно до норм чинного
законодавства подало заяву про передачу земельної ділянки в оренду, тобто,  виконало всі передбачені вимоги для отримання
права на оренду зазначеної земельної ділянки, але це право було безпідставно
обмежене бездіяльністю Приазовської районної державної адміністрації. За
переконанням позивача, відповідач необґрунтовано відмовив йому в задоволенні
заяви, оскільки незгода з деякими положення проекту договору можливо було вирішити
шляхом зміни проекту чи підписання протоколу розбіжностей.

Таким чином, на думку заявника скарги, судом першої
інстанції при розгляді справи та постановленні рішення порушені та неправильно
застосовані положення ст.ст. 8, 14, 41, 64 Конституції України, рішення
Конституційного Суду України №5-рп/2005 від 22.09.2005р., ст. 37 ЦК УРСР,
ст.ст. 27, 28, 43, 61 ЗК України (1990р.), ст.ст. 92, 141, 152 ЗК України
(2002р.), ст. 108, 181 ЦК України.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду
від 29.10.2008р. порушено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПСП
«Роса», слухання справи призначене на 20.11.2008р.

Крім того, заявником до апеляційної скарги додано
клопотання, в якому він просить забезпечити позов шляхом заборони Приазовській
районні державній адміністрації здійснювати будь-які дії щодо передачі спірної
земельної ділянки площею 6,00 га ( або її частини),  розташованої на території
Приморсько-Посадської сільської ради Приазовського району Запорізької області,
у користування  ( власність)  будь-яким юридичним чи фізичним особам, а
також заборони  Приазовському районному
відділу Запорізької регіональної філії державного підприємства “Центр
державного земельного кадастру при Державному комітету України по земельних
ресурсах” проводити державну реєстрацію права користування ( права
власності)  фізичних та юридичних осіб
спірною земельної ділянкою.
Обґрунтовуючи заяву, позивач зазначив, що оскільки відповідач вважає спірну
земельну ділянку вільною, вона може бути передана третім особам у користування
або власність, що, в свою чергу зробить неможливим реалізацію права позивача на
користування  цією ділянкою.

У зв'язку з недоведеністю та відсутністю документального
підтвердження підстав, з якими закон (ст. 66 ГПК України) пов'язує необхідність
застосування заходів забезпечення позову, колегія суддів клопотання не
задовольнила.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного
господарського суду № 2205 від 18.11.2008 р. справу передано на розгляд колегії
суддів у складі: суддя - Шевченко Т.М. (головуючий, доповідач), судді - Колодій
Н.А., Яценко О.М. Зазначеною колегією справу прийнято до свого провадження.

Позивач (заявника скарги) своїм правом на участь в
судовому засіданні не скористався, повноваженого представника в судове
засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи
наявність документальних доказів (поштові повідомлення про вручення
кореспонденції) про своєчасне отримання сторонами ухвали суду про порушення
апеляційного провадження із зазначенням дати слухання справи, колегія суддів
дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника
позивача (заявника скарги) за наявними в справі документами.

Приазовська районна державна адміністрація (відповідач у
справі) письмового відзиву на апеляційну скаргу не надала. Представник
відповідача в судовому засіданні зазначив, що прийняте по справі рішення
господарського суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування
немає. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського
суду без змін.

За заявою представника відповідача судове засідання
проводилось без застосування технічних засобів фіксації судового процесу За
його згодою в судовому засіданні 20.11.2008р. оголошено вступну та
резолютивну  частини  постанови.

Відповідно до ст. 99 ГПК України апеляційний
господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується
правами,  наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у
справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд
не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного
рішення місцевого господарського суду, розглянувши матеріали справи та
апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника відповідача, Запорізький
апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

02.09.1999р. КСП «ім. Кірова» Приазовською районною
радою Запорізької області було видано Акт на право постійного користування
землею І-ЗП № 001504 та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право
постійного користування землею за № 76 (а.с.9-10).

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію
юридичної особи (серія АОО № 208483 від 24.03.2000р.) проведено державну
реєстрацію Приватного сільськогосподарського підприємства «Роса» (а.с.28).

Згідно з п.1.1 статуту ПСП «Роса» є правонаступником КСП
«ім. Кірова»(а.с.44).

Господарським судом встановлено і підтверджено
матеріалами справи, що  в 2007 році
Приватне сільськогосподарське підприємство «Роса» зверталось до господарського
суду Запорізької області з вимогами про визнання за  ним, на підставі  вказаного вище Державного акта на право
постійного користуванні землею І-ЗП № 001504, права постійного користування
земельною ділянкою площею 6,00 га  що
розташована згідно даних Технічного звіту кадастрової зйомки земельної ділянки,
складеному приватним підприємством «Геодезист» 16.10.2007р. За результатами
розгляду позову (справа №8/581/07) рішенням господарського суду Запорізької
області  від 17.01.2008р., залишеним без
змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 30.07.2008р.,
в задоволенні позову відмовлено (а.с.36-40).

29.05.2008р. Приазовська райдержадміністрація листом
№1386, у відповідь на заяву ПСП «Роса» від 24.04.2008р. №29 щодо передачі в
користування на умовах оренди земельної ділянки, повідомила, що не може по суті
вирішити питання щодо передачі в користування на умовах оренди земельну ділянку
площею 6,00га на узбережжі Азовського моря, оскільки відповідно до змін, які
були внесені до ст. 124 Земельного кодексу України та до Закону України «Про
оренду землі» Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення
змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р.,  набуття права оренди земельних ділянок, що
перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється виключно на
аукціонах, крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна
(а.с.34).

В подальшому, листом від 08.07.2008р. №01-20/1702,
Приазовською райдержадміністрацію було відмовлено ПСП «Роса» в укладенні
договору оренди землі  у зв'язку з
невідповідністю проекту договору в частині визначення розміру та строків
внесення орендної плати законодавству України (а.с.35).

З матеріалів справи не вбачається, що в установленому
порядку зазначені відмови відповідача були оскаржені позивачем.

Предметом розгляду даної справи стали вимоги ПСП «Роса»
визнати за ним право користування на умовах оренди земельною ділянкою площею
6,00га, засвідчене Державним актом на право постійного користування землею 1-ЗП
№001504, виданим Приазовською районною радою Запорізької області 02.09.1999р.,
зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування
землею за №76, що розташована згідно даних Технічного звіту кадастрової зйомки
земельної ділянки, складеному приватним підприємством «Геодезист» 16.10.2007р.

Колегія суддів, дослідивши на підставі фактичних обставин
справи  застосування господарським судом
норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення,
знаходить апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Приписи ст. ст. 13, 41 Конституції України закріплюють,
що від імені Українського народу права власності здійснюють органи державної
влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією, що
усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до п.12 Перехідних положень Земельного
кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності
повноваження щодо розпорядження землями за межами населених пунктів здійснюють
відповідні органи виконавчої влади.

Частиною 1 ст. 93 Земельного кодексу України
передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі
строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною
орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються
законом (ч.6 ст. 93 ЗК України).

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на
підставах і в порядку,  передбачених  Земельним
кодексом  України, Цивільним
кодексом України, Господарським кодексом України,  цим та іншими законами України і договором
оренди землі (ст.6 Закону України «Про оренду землі»).

У статті 116 Земельного кодексу України (в редакції на
момент звернення позивача до суду, враховуючи характер позовних вимог)
закріплено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права
користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності
за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами здійснюється
шляхом  передачі  земельних
ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок передачі земельних ділянок в користування
(оренду) встановлений ст.ст. 123, 124 Земельного кодексу України. Передача в
оренду земельної ділянки відбувається лише за рішенням органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування.

Право оренди землі оформлюється договором, який
реєструється відповідно до закону (стаття 126 ЗК України).

Згідно з ч.2 ст.125 Земельного кодексу України право на
оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його
державної реєстрації.

Отже, нормами матеріального права встановлюється право
громадян та юридичних осіб набувати земельну ділянку у приватну власність чи
користування (оренду). Реалізація цього права здійснюється за визначеними
правилами в установленому порядку.

Відповідно до положень названих вище статей, які
стосуються набуття та виникнення права на землю, правовою підставою, зокрема,
набуття та виникнення права оренди земельної ділянки, що знаходиться в
державній чи комунальній власності, є рішення власника (орендодавця) в особі
відповідних органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування та договір
оренди земельної ділянки.

Подання особою, яка бажає отримати земельну ділянку в
оренду, заяви до уповноваженого органу не є, в розумінні норм земельного
законодавства (ст.ст. 116, 124, 125 ЗК України), підставою для набуття та
виникнення права на оренду, як помилково вважає позивач, оскільки прийняттю
рішення уповноваженого органу (орендодавця в даному випадку) про надання
земельної ділянки в оренду та укладення договору передує проходження суб'єктами
земельних правовідносин певної процедури, передбаченої земельним
законодавством.

Як свідчать матеріали справи, Приазовською державною
адміністрацією (відповідачем) не приймалось рішення про передачу ПСП «Роса»
земельної ділянки в оренду, договір про оренду земельної ділянки не укладався.
Отже, позивач не набув у встановленому законом порядку право на оренду
земельної ділянки.

Зважаючи на те, що необхідною умовою укладення договору
оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній чи комунальній власності, є
наявність рішення повноважного органу виконавчої влади або місцевого
самоврядування про надання земельної ділянки в оренду, рішення інших осіб (в
тому числі судів) щодо розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває у
державній чи комунальній власності, в тому числі шляхом визнання права користування
земельною ділянкою на умовах оренди за відсутності відповідного рішення органу
виконавчої влади чи  органу місцевого
самоврядування, є порушенням виключного, передбаченого Конституцією України,
права цього органу на здійснення права власності від імені Українського народу
та управління землями, яке підлягає захисту.

За таких обставин, вимоги позивача про визнання за ним
права користування земельною ділянкою на умовах оренди є безпідставними та
такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Щодо посилання позивача на те, що він є правонаступником
КСП «ім. Кірова», якому було видано Державний акт на право постійного
користування, колегія суддів вважає за необхідно зазначити наступне.

Статтею 27 Земельного кодексу України (від 18.12.1990 р.
№561-ХІІ, що був чинним на момент створення ПСП «Роса») встановлені підстави
припинення права користування землею, зокрема, в разі припинення діяльності
підприємства, установи, організації.

Відповідно до законодавства України, що діяло на час
створення позивача, закон передбачав дві форми припинення підприємства:
ліквідацію і реорганізацію.

Реорганізація, як один із способів припинення
підприємства, являє собою виникнення на основі діючого підприємства одного або
більше нових підприємств як суб'єктів права. У разі реорганізації підприємства
усі його права та обов'язки переходять до правонаступника (правонаступників).

Як зазначено в п.1.1 статуту ПСП «Роса», ПСП «Роса»
створюється шляхом перереєстрації КСП «ім. Кірова» та є його правонаступником.
Таким чином, КСП «ім. Кірова» припинило свою діяльність.

Однак, чинним на момент створення ПСП «Роса» Земельним
кодексом України було визначено, що право власності або право користування
земельною ділянкою переходить до особи лише у випадку переходу права власності на
будівлю або споруду. В інших випадках право на земельну ділянку підлягає
оформленню в порядку, визначеному Земельним кодексом України.

Отже, діючим на той час земельним законодавством України
та Земельним Кодексом, що вступив в дію у 2002 році, не передбачається перехід
права користування землею до правонаступників колишніх землекористувачів. Таке
право набувається у передбачений земельним законодавством спосіб на загальних
підставах. Тому Державний акт на право постійного користування землею, виданий КСП
ім. Кірова, не є визначеною законом правовою підставою для набуття позивачем
право користування спірною земельною ділянкою, в тому числі на умовах оренди.
Це право набувається у загальному порядку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком
господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову про визнання
за позивачем права користування земельною ділянкою на умовах оренди.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до
висновку про необґрунтованість доводів, зазначених в апеляційній скарзі та про
відсутність підстав для скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по
сплаті державного мита за апеляційною скаргою покладаються на позивача у
справі.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського
підприємства «Роса», смт. Приазовське Запорізької області, на рішення господарського
суду Запорізької області від 09.10.2008р. у справі № 20/451/08 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від
09.10.2008р. у справі № 20/451/08 залишити без змін.

Постанову оформлено відповідно до ст.84 ГПК України  26.11.2008.

Головуючий суддя Шевченко Т. М.

судді  Шевченко Т. М.

Колодій Н.А.  Яценко О.М.