ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
Справа
суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:
судді: Бєляновського
Суддів: Мирошниченко М.А.,
участю представників:
позивача: Юхтенко Л.Р., Севостьянова С.О
Від  відповідача: ОСОБА_2.
у відкритому судовому засіданні
Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради
рішення
господарського суду Одеської області

від
06.08.2008 року

у
справі №
16/29-06-620 за заявою суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду
Одеської області від 25.04.2006 року

за
позовом
Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради

до суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1

про розірвання договору оренди,
виселення та стягнення 18996,32 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2006 року Представництво по
управлінню комунальною власністю Одеської міської ради звернулося до
господарського суду Одеської області з позовом до суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особиОСОБА_1про розірвання договору оренди № 48/98 від
04.03.2002 року нежитлового приміщення першого поверху площею 233 кв.м.,
розташованого в м. Одесі, вул. Генерала Бочарова, 52, укладеного між
сторонами,  виселення відповідача із
займаного приміщення та стягнення заборгованості по орендній платі за період з
01.12.2003р. по 30.11.2004р. в сумі 18996,32 грн. Позовні вимоги
обґрунтовувалися неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за
договором оренди щодо своєчасного та в повному обсязі внесення орендної плати
та страхування об'єкта оренди.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 25.04.2006 року  у справі
(суддя - Желєзна С.П.) позов задоволено частково,  відповідача виселено із займаного нежитлового
приміщення з мотивів доведеності та обґрунтованості позовної вимоги в цій
частині, провадження у справі за вимогою в частині стягнення 18996,32 грн.
припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України в зв'язку зі сплатою
відповідачем під час розгляду даної справи в добровільному порядку
заборгованості по орендній платі, в частині розірвання договору оренди № 48/98
від 04.03.2002 року в задоволенні позову відмовлено з огляду на припинення
даного договору у зв'язку із закінченням строку, на якій його було укладено.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 13.03.2007р. зазначене рішення господарського суду
Одеської області було залишено без змін, а апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особиОСОБА_1без задоволення.

В основу вказаних рішення та
постанови покладені висновки, що на момент вирішення даного спору підстави для
визнання знаходження відповідача правомірним у нежитловому приміщенні,
зазначеному у договорі оренди, відсутні і він підлягає виселенню з нього у
примусовому порядку, оскільки 07.02.2006 року позивач надіслав відповідачеві
повідомлення за № 01-15/213 у якому повідомив, що строк дії договору оренди №
48/98 від 04.03.2002 року закінчується 01.02.2006 року, на новий строк
продовжуватися не буде та виклав вимогу передати займане приміщення за актом
приймання -передачі до 25.02.2006 року. Доказом надходження до відповідача
зазначеного повідомлення є повідомлення № 133645 відділення поштового зв'язку,
яке беззаперечно свідчить про те, що вищевказане повідомлення було вручено
10.02.2006 року відповідачеві особисто під розпис.

19.03.2007 року відповідач звернувся
до господарського суду Одеської області з заявою про перегляд рішення
господарського суду Одеської області від 25.04.2006 року за нововиявленими
обставинами в межах виселення з орендованого приміщення та встановлення факту
припинення орендних відносин. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що відповідно
до рішення Одеської міської ради № 4837-IV від 09.11.2005р. об'єкт  комунальної власності - пункт прийому
склотари, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Бочарова,  52, підлягав продажу орендаревіОСОБА_1ще у
2005 році, про що остання була сповіщена листом Представництва по управлінню
комунальною власністю Одеської міської ради № 01-13/4320 від 10.04.2006р. Однак
зазначений пункт прийому склотари не був проданий суб'єкту підприємницької
діяльності  - фізичній особіОСОБА_1,
оскільки Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської
ради звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до останньої
про розірвання договору оренди
нежитлового приміщення № 48/98 від 04.03.2002р., виселення із займаного
приміщення та стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 18996,32
грн.

За повідомленням позивача від
07.06.2006р. № 01-15/714 у зв'язку з реконструкцією кварталу суб'єкту
підприємницької діяльності - фізичній особіОСОБА_1було відмовлено в продовженні
договору оренди і на думку заявника, саме ця обставина і викликала таку
поведінку позивача щодо розірвання договору оренди та виселення, однак пункт
прийому склотари розташований на іншій стороні вулиці та не заважає відведенню
земельних ділянок під забудову. Заявник стверджував, що всі зазначені в заяві
обставини є нововиявленими, оскільки були наявні на час розгляду даної справи
та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, окрім того, ці
обставини повністю спростовують факти, які були покладені в основу рішення у
даній справі.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 06.08.2008 року у справі (суддя -Желєзна С.П.) заяву суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особиОСОБА_1про перегляд за
нововиявленими обставинами рішенням господарського суду Одеської області від
25.04.2006року задоволено, зазначене рішення скасовано, провадження у справі за
позовом Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської
ради до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особиОСОБА_1в частині
стягнення 18 996,32 грн. припинено відповідно до п. 1-1 частини 1 статті 80 ГПК
України у зв'язку з відсутністю предмета спору, оскільки судом було
встановлено, що під час розгляду даної справи згідно з квитанціями № 33 та № 34
від 13.03.2006р. відповідач у добровільному порядку сплатив заборгованість по
орендній платі, яка утворилася за період з 01.12.2003 року по 30.11.2004 року,
в частині розірвання договору оренди № 48/98 від 04.03.2002р. та виселення
відповідача із займаного нежитлового приміщення відмовлено.

Рішення обґрунтоване  тим, що судовими рішеннями від 03.11.2006
року та від 20.04.2007 року в адміністративних справах підтверджується
протиправне ухилення позивача від відчуження відповідачеві спірного нежитлового
приміщення шляхом укладення договору купівлі - продажу і ці обставини мають
істотний вплив на наслідки вирішення даної справи. Окрім того, висновком №
13770/02 від 05.05.2008р. судової почеркознавчої експертизи, призначеної
ухвалою суду від 20.11.2007 року, відповідно до якого підпис від іменіОСОБА_1у
повідомленні про вручення поштового відправлення № 133645, дата вручення 10
лютого, виконаний неОСОБА_1, а іншою особою, спростовується встановлений судами
першої та апеляційної інстанцій факт отримання відповідачем повідомлення
позивача від 07.02.2006р. за № 01-15/213 про відсутність у орендодавця наміру
щодо продовження договору оренди на новий строк. За висновком суду докази
існування наведених обставин були відсутні у відповідача при розгляді даної справи,
отже є нововиявленими.

В апеляційній скарзі Представництво
по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради посилаючись на
неповне  з'ясування обставин справи,
порушення норм матеріального і процесуального права просить рішення господарського
суду Одеської області від 06.08.2008 року скасувати частково та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги про розірвання договору оренди та виселення
задовольнити, а в частині припинення провадження у справі залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу від
відповідача не надходив.

За правилами встановленими ч. 3 ст.
77 ГПК України в засіданні суду оголошувалася перерва до 14.10.2008р.

Обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши
матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 112 ГПК України
господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало
законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для
справи і не могли бути відомі заявникові. Порядок, строк подання заяви про
перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та наслідки їх
недотримання регламентовано ст. 113 ГПК.

Зокрема, відповідно до ч. 1 та п. 1
ч. 5 ст. 113 ГПК судове рішення господарського суду може бути переглянуто за
нововиявленими обставинами за заявою сторони не пізніше двох місяців з дня
встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. Заява
сторони про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, подана
після закінчення встановленого строку без клопотання про його відновлення або у
разі відхилення такого клопотання господарським судом, до розгляду не
приймається і повертається заявнику, про що виноситься ухвала. Отже, в
залежності від результатів розгляду судом клопотання про відновлення
процесуального строку подана стороною заява про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами повертається заявникові - у разі відхилення
клопотання, чи приймається до розгляду - у разі задоволення клопотання. Про
прийняття заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
господарський суд виносить ухвалу, в якій повідомляється про час і місце
розгляду заяви (ч. 1 ст. 113-1 ГПК України).

Таким чином, у процесі перегляду
судового рішення за нововиявленими обставинами законодавець встановив
спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника з такою заявою,
відновлення яких, у разі їх пропуску, є
можливим за умови дотримання вимог, передбачених ст. 53 ГПК України.

Відповідно до зазначених норм
процесуального права, а також згідно з роз'ясненнями, що містяться в
роз'ясненнях президії Вищого господарського суду України від 21.05.2002 року №
04-5/563 „Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами” про відновлення пропущеного процесуального строку
має бути зазначено в рішенні, ухвалі чи постанові господарського суду. У
випадку ж відмови у відновленні такого строку, суд повинен винести відповідну
ухвалу.

Тобто, з вищенаведеного випливає, що
питання про наявність чи відсутність підстав для відновлення пропущеного
процесуального строку в будь -якому випадку має стати предметом судового
дослідження в процесі розгляду заяви, а результати цього дослідження, в свою
чергу, мають бути відображені у відповідному судовому акті.

Як вбачається з оскаржуваного
судового рішення, задовольняючи заяву відповідача господарський суд першої
інстанції вищезазначених питань не досліджував, а відповідно до цього і не
з'ясовував коли саме заявник довідався про обставини, що стали підставою для
перегляду судового рішення. У цьому ж зв'язку суд не встановив, чи був
пропущений заявником строк подачі заяви про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами, і якщо був, то чи підлягає цей строк відновленню.

Разом з тим, із змісту заяви
відповідача про перегляд судового рішення від 25.04.2006 року за нововиявленими
обставинами вбачається, що в якості нововиявлених обставин заявник посилався на
наявність в нього права на викуп орендованого приміщення відповідно до рішення
Одеської міської ради № 4837- ІV від 09.11.2005р., а також на повідомлення
позивача від 07.06.2006р. № 01-15/714 про відмову у продовженні договору оренди
у зв'язку з реконструкцією кварталу, на підставі рішення Одеської міської ради
№ 5293- ІV від 06.03.2006р. Але, наявні у справі матеріали свідчать про те, що
зазначені рішення Одеської міської ради оприлюднювалися та були опубліковані в
газеті “Одеський вісник”. Отже, обставини, якими заявник обґрунтовував перегляд
судового рішення, повинні були стати йому відомі ще під час розгляду даної
справи по суті.

Не дослідивши вищенаведених обставин
та не дійшовши певних висновків щодо встановленого законом процесуального
строку для подання заяви відносно обставин цієї справи, місцевий господарський
суд не мав і процесуальної можливості визначитися по суті із заявленими в заяві
вимогами.

Наведене свідчить про те, що
обставини справи, пов'язані з подачею заяви про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами господарський суд дослідив неповно.

Як вказано у  пункті
5  постанови  Пленуму
Верховного  Суду України "Про
практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал
і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили" від 27 лютого
1981 року за N 1, не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що
виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини,
на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях,
касаційній скарзі або які могли бути встановлені при виконанні судом вимог
процесуального закону.

Аналогічне роз'яснення міститься у
пункті 1 Роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 21 травня
2002 року за N 04-5/563 "Про деякі питання практики перегляду рішень,
ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", відповідно до якого до
нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення
для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.
Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час
розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові
на час розгляду справи.

У визначенні обставини нововиявленою
необхідно виходити з такого.  На підставі
статті 112 ГПК судове рішення може бути переглянуто за двох умов: істотність
нововиявлених обставин для вирішення спору або розгляду справи про банкрутство
і виявлення їх після прийняття судового рішення зі справи. Виникнення нових або
зміна обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство не
можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами
Розділу XIII ГПК. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними
даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в
основу судового рішення.

Відповідно до п. 1.3 цього ж
Роз'яснення не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на
підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами, у разі подання таких
доказів у процесі перегляду судового рішення за правилами Розділу XIII ГПК
України, господарський суд має прийняти ухвалу про залишення судового рішення
без змін

Між тим, місцевий господарський суд
не зважив на те, що названі заявником обставини, а саме: наявність права на
викуп орендованого приміщення та повідомлення орендодавця про відмову від
продовження договору оренди вже були предметом дослідження при розгляді даної
справи господарськими судами першої та апеляційної інстанцій згідно з
визначеною законом юрисдикцією. Окрім того, на думку колегії суддів,
вищезазначені документи не містять нових істотних відомостей, які спростовують
факти, покладені в основу рішення господарського суду Одеської області від
25.04.2006 року, а відтак викладені у цих документах обставини не є
нововиявленими.

Перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами відрізняється від його перегляду в апеляційному та
касаційному порядку певними особливостями процесуальних форм розгляду. У
перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами слід враховувати такі
особливості процесуальної форми зазначеного перегляду. Законом не передбачено
здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у повному
обсязі. Отже господарський суд вправі переглянути судове рішення за
нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на
суть рішення. Згідно з ст. 113 ГПК України судове рішення господарського суду
може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони, поданням
прокурора. Отже, господарський суд не вправі переглядати судове рішення за
правилами Розділу XIII ГПК України за власною ініціативою.

Разом з тим, зміст заяви відповідача
про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами свідчить про те, що
в обгрунтування своїх вимог заявник не посилався на неотримання від позивача
повідомлення від 07.02.2006 року за № 01-15/213 про відмову від продовження
договору оренди № 48/98 від 04.03.2002 року, як на нововиявлену обставину. Такі
доводи наводилися відповідачем в апеляційній скарзі на рішення господарського
суду першої інстанції від 25.04.2006 року, досліджувалися судом апеляційної
інстанції та були відхилені як не доведені.

Проте, місцевий господарський суд в
порушення наведених вимог процесуального закону за власною ініціативою
безпідставно та немотивовано розширив перелік вказаних заявником обставин,
призначив у справі почеркознавчу експертизу, залучив її висновок до матеріалів
справи та на підставі цього нового доказу, який не був своєчасно поданий
стороною в обгрунтування своїх заперечень, встановив як нововиявлену обставину
неотримання відповідачем повідомлення орендодавця про відсутність в нього наміру
щодо продовження орендних відносин.

Таким чином, в порушення положень
Розділу ХІІІ ГПК України, підставою для перегляду рішення господарського суду
Одеської області від 25.04.2006 року стали не нововиявлені обставини, а
обставини, які досліджувалися господарськими судами першої та апеляційної
інстанціями при розгляді даної справи, які могли бути встановлені судами як
докази за умови виконання ними норм процесуального закону та які не
спростовують висновків судів по суті вирішення цього спору і при певних умовах,
відносини, що випливають із зазначених обставин можуть бути предметом
самостійного судового розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що оскаржуване рішення господарського суду Одеської області підлягає
скасуванню, рішення того ж суду від 25.04.2006 року - залишенню без змін, а
заява відповідача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами -
без задоволення.

Згідно зі ст. ст. 44, 49 ГПК України
за рахунок відповідача позивачеві підлягають відшкодуванню витрати зі сплати
державного мита за подання апеляційної скарги в сумі 137 грн. 48 коп.

Керуючись
ст.ст.  99, 101-105, 112-114  ГПК України, колегія суддів -,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Представництва по
управлінню комунальною власністю Одеської міської ради задовольнити частково.

Рішення господарського суду Одеської
області від 06.08.2008 року у справі № 16/29-06-620 скасувати, а рішення від
25.04.2006 року залишити без змін.

Заяву суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про перегляд рішення господарського суду
Одеської області від 25.04.2006 року у справі № 16/29-06-620 за нововиявленими
обставинами залишити без задоволення.

Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1)
на користь Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської
ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1) судові витрати в сумі 137 грн. 48
коп.

Доручити господарському суду Одеської
області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий  суддя:                                                Бєляновський В.В.

Судді:
Мирошниченко М.А.

Шевченко В. В.