ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2008 р.
Справа № 37/171-08

вх.
№ 5314/4-37

Суддя
господарського суду Доленчук Д. О.

при секретарі
судового засідання Івахненко І.Г.

за участю
представників сторін:

прокурора -
Гопак Е.М. за посвідченням № 256 від 12.12.2007 р. позивача - Арцибашева В.М.
за довіреністю № 48/1-2-5952/шв від 24.12.2007 р.  відповідача - не з'явився

розглянувши
справу за позовом  Прокурора
Фрунзенського району м. Харкова в інтересах держави  в особі Управління Державної служби
охорони при ГУМВС України в Харківській області,  м. Харків

до  СПДФО ОСОБА_1, м. Мерефа

про
стягнення 1497,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор
Фрунзенського району м. Харкова звернувся до господарського суду з позовною
заявою в інтересах держави в особі Управління Державної служби охорони при
ГУМВС України в Харківській області (позивач) до СПДФО ОСОБА_1 (відповідач) в
якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у
сумі 1497,80 грн.

Відповідач в
судове засідання не з'явився, витребувані судом документи та відзив на позовну
заяву не надав.

Позивач, через
канцелярію господарського суду 16.10.2008 р. за вх. № 16582, надав довідку про
знаходження відповідача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців станом на 09.10.2008 р., яка господарським судом залучається
до матеріалів справи.

Представники
прокуратури та позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у
повному обсязі.

Беручи до
уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно зі
статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за
наявними матеріалами.

Суд, дослідивши
матеріали справи та вислухавши пояснення представників позивача та прокуратури,
встановив наступне.

14.11.2002 року
між ЗАТ "ОХОРОНА - Комплекс" та ОСОБА_1 було укладено договір №
8/757.

Відповідно
до  п.2.1. договору ЗАТ "ОХОРОНА -
Комплекс" зобов'язувалося здійснювати заходи спостереження за
сигналізацією встановленої на об'єкті Харітонова К.В. та здійснювати терміновий
виїзд НМО.

Умовами
договору було передбачено те, що ціна наданих позивачем послуг Харітинову К.В.
є договірною і визначається на підставі розрахунку вартості та узгодженої
протоколом сторін договірної ціни (п. 3.1. договору).

Відповідно до
п. 3.3. зазначеного договору оплата за договором здійснюється відповідачем
щомісячно до 20 числа місяця.

Пунктом 10.1.
договору було передбачено, що даний договір укладався на 12 місяців.

Угодою від
01.03.2007 р. про заміну сторони у договорі від 14.11.2002 р. № 8/757, яку було
укладено між ОСОБА_1, ЗАТ "ОХОРОНА - Комплекс" та позивачем було
передбачено те, що обов'язки виконавця за договором № 8/757 переходять від ЗАТ
"ОХОРОНА - Комплекс" до позивача, та договору № 8/757  було присвоєно новий реєстраційний номер №
302-3571.

Враховуючи те,
що прокурором було подано в інтересах позивача до СПДФО ОСОБА_1, господарським
судом було зобов'язано прокурора та позивача надати до суду докази щодо
підписання ОСОБА_1 договору № 8/757 (№ 302-3571) на охорону об'єкта за
допомогою ПЦО від 14.11.2002 р. як фізичною особою - підприємцем, але вказаних
доказів до суду не було надано.

Також,
дослідивши матеріали справи, господарським судом було встановлено, що в
матеріалах справи відсутні докази того, що даний договір використовувався
ОСОБА_1 в інтересах СПДФО ОСОБА_1

Згідно ст. 32
ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також
інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до
ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до
ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.
530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей  строк (термін).

Відповідно до
ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше
сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно зі ч.1
ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до
ч.1 ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи
(у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право
звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом
заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 2 та
частиною 3 ст. 21 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що
позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких
подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного
законом інтересу; відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено
позовну вимогу.

Враховуючи те,
що договір № 8/757 (№ 302-3571) на охорону об'єкта за допомогою ПЦО від
14.11.2002 р. було укладено гр. ОСОБА_1, та те, що в матеріалах справи відсутні
докази того, що даний договір використовувався СПДФО ОСОБА_1, господарський суд
приходить до висновку, що відповідачем не були порушені права або охоронювані
законом інтереси позивача.

За таких
обставин господарський суд вважає, що позов є необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню.

Відповідно до
статті 49 Господарського процесуального кодексу України, державне мито та
судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у разі
відмови в позові не підлягають покладенню на відповідача.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 626, 628 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 1, 4, 12, 21, 32, 33, 43, 47-49, 75, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позову відмовити повністю.

Повний текст
рішення підписаний 17.10.2008 року.

Суддя
Доленчук Д. О.