ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

30.10.08
Справа №14/312-08

Колегія суддів
Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя
Коробка Н.Д. судді  Коробка Н.Д.    , Кричмаржевський В.А.  , Хуторной В.М.

при секретарі Шерник
О.В.

за участю
представників сторін:

позивача:                       ОСОБА_2, приватний
підприємець;

відповідача:                          ОСОБА_3, довіреність
від 14.10.2008р. №ВКТ №588358;

розглянувши у
відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу        Приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Херсон,

на рішення                     Господарського суду
Херсонської області від 18.08.2008р.

у справі                           №  14/312-08

за позовом                    Приватного підприємця
ОСОБА_2, м. Херсон,

до відповідача               Приватного підприємця ОСОБА_1,
м. Херсон,

про
стягнення  7.500,00грн.

встановили:

Приватний
підприємецьОСОБА_2, м. Херсон, звернулась в господарський суд Херсонської
області з позовом до Приватного підприємця ОСОБА_1, м.Херсон, про стягнення  7.500,00грн.
заборгованості за договором оренди.

Розглянувши справу по
суті, господарський суд Херсонської області своїм рішенням від 18.08.2008р. у
справі № 14/312-08 (суддя Гридасов Ю.В.) позов задовольнив. Стягнув з
Приватного підприємця ОСОБА_1 на користь Приватного підприємця ОСОБА_2
7.500,00грн. основного боргу, 102,00грн. витрат по сплаті державного мита та
118,00грн. витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду
мотивоване тим, що у зв'язку із невиконанням відповідачем умов договору оренди
від 01.08.2007 року, в частині сплати орендних платежів, позивачем правомірно
заявлено до стягнення суму заборгованості у розмірі 7.500,00грн.

Не погоджуючись з
прийнятим у справі судовим рішенням, Приватний підприємець ОСОБА_1, відповідач,
вважає рішення господарського суду таким, що протирічить вимогам чинного
законодавства України і фактичним обставинам справи.

У поданій апеляційній
скарзі посилається на те, що  оскільки
строк оренди магазину був встановлений сторонами до 01.02.2008р., відповідачем
було прийнято рішення про оренду іншого приміщення. У зв'язку з чим, ПП ОСОБА_1
30.01.2008р., у присутності сторонніх осіб, було передано ПП ОСОБА_2
акт-попередження про розірвання договору оренди з 01.02.2008р., а 20.02.2008р.
позивачу були передані ключі від магазину.

Вважає, що судом, під
час розгляду справи, в порушення вимог ст. 530 ЦК України, не встановлено строк
сплати відповідачем орендних платежів за період з лютого по травень 2008р., так
як рахунки, в порядку п. 3.2 Договору, позивачем не виставлялись.

Просить рішення
господарського суду Херсонської області від 18.08.2008р. у справі № 14/312-08
скасувати, в позові відмовити.

Приватний
підприємецьОСОБА_2, позивач, у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення
господарського суду таким, що відповідає Закону та  фактичним обставинам справи. Вказує, що строк
оренди магазину, відповідно до умов Договору, встановлений сторонами до
01.02.2008р. Акт-передачі приміщення Орендарем Орендодавцю, відсутній. Належні
докази направлення відповідачу рахунків на оплату, містяться в матеріалах
справи.

Просить рішення
господарського суду Херсонської області від 18.08.2008р. у справі № 14/312-08
залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розпорядженням голови
Запорізького апеляційного господарського суду № 2070 від 30.10.2008р. справу
призначено до розгляду у складі головуючого -
Коробки Н.Д., суддів: Кричмаржевський В.А., Хуторной В.М.

За клопотанням
представників сторін, судовий процес вівся без застосування засобів технічного
забезпечення. За їх згодою, у судовому засіданні, оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Представники позивача
і відповідача в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній
скарзі та у відзиві на неї.

Перевіривши законність
та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали
справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм
матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення,
колегія суддів апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу Приватного
підприємця ОСОБА_1 такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Обставини справи
свідчать, що між ПП ОСОБА_2 (Орендодавець) та ПП ОСОБА_1 (Орендар) 01.08.2007р.
було укладено Договір оренди нежитлового приміщення, за умовами якого,
Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування
приміщення магазину, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 33,7 м.
кв., для здійснення підприємницької діяльності.

Згідно п. 1.2
Договору, строк оренди за цим Договором визначено до 01.08.2008р.

У п. 2.1 Договору
сторони визначились, що протягом тижня з дня набрання чинності цим Договором,
Орендодавець передає, а Орендар приймає у користування орендоване майно, що
оформлюється відповідним актом, який підписується сторонами.

Відповідно до п. 3.1
Договору, за користування об'єктом оренди, Орендар сплачує щомісячно
Орендодавцеві орендну плату у розмірі 1.500,00грн, не пізніше 10 банківських
днів з дня пред'явлення Орендодавцем рахунку для здійснення оплати.

Договір вважається
укладеним і набирає чинності з моменту підписання акту приймання-передачі майна
(п. 5.2 Договору).

Строк цього Договору
починає свій перебіг у момент, визначений у п. 5.2 цього Договору та
закінчується у строк, визначений п. 1.2.

На виконання умов
Договору, об'єкт оренди (приміщення магазину), переданий Орендарю Орендодавцем
01.08.2007р., що підтверджується Актом приймання-передачі, який підписано
сторонами.

За користування
орендованим майном, позивачем виставлялись відповідачу відповідні рахунки, які
останнім були сплачені частково, у зв'язку з чим, за ним утворилась
заборгованість з орендної плати у розмірі 7.500,00грн. за період січень-травень
2008р.

Позивач надіслав
відповідачу претензію від 26.02.2008р., в якій зазначив про наявність
заборгованості по орендній платі, яка залишена відповідачем без задоволення.

За своєю правовою
природою договір, укладений між позивачем і відповідачем, є договором найму
(оренди).

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК
України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Пунктом 1 статті 286
Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований
платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності.

Відповідно до пункту 1
статті 762 Цивільного кодексу,  за
користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється
договором найму.

Статтями 525, 526
Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або законом.

Договір, в силу присів
ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Обставини справи
свідчать, що спірне приміщення (магазин), належить позивачу на праві власності,
що підтверджується Договором купівлі-продажу від 25.01.2006р. №6263.

Передання об'єкту в
оренду підтверджується двостороннім актом прийому-передачі майна від
01.08.2007р. (а.с. 10).          Належні
докази направлення відповідачу рахунків на оплату орендної плати, містяться в
матеріалах справи. Доказів оплати виставлених рахунків, за період
січень-травень 2008р. у сумі 7.500,00грн., відповідачем не надано.

Заперечення
відповідача колегією суддів до уваги не приймаються у зв'язку з їх
недоведеністю.

Відповідно п. 1 ст.
763 ЦК України, договір найму укладеться на строк, встановлений договором.

В матеріалах справи
міститься копія спірного договору (оригінал оглянуто колегією суддів у судовому
засіданні), згідно п. 1.2 якого, строк дії встановлено до 01.08.2008р.

В свою чергу,
відповідачем надано оригінал свого екземпляру Договору, в якому, строк дії
встановлено до 01.02.2008р. Також, відповідач стверджує, що ним, у присутності
сторонніх осіб, було передано позивачу акт-попередження з повідомленням про
розірвання спірного Договору з 01.02.2008р.

При цьому ПП ОСОБА_1
не враховано, що відповідно до вимог Договору від 01.08.2007р., а саме п. 5.6,
5.7, зміни у цей договір набирають чинності з моменту належного оформлення
сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору. Договір може бути
розірваний тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до
цього Договору.

Згідно ст. 785 ЦК
України, в разі  припинення  договору
найму  наймач  зобов'язаний негайно  повернути
наймодавцеві  річ  у стані,
в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у
стані, який було обумовлено в договорі.

Умовами п. 2.3
Договору передбачено, що Орендар, протягом тижня після закінчення строку оренди
повертає, а  Орендодавець приймає
орендоване майно, що оформлюється відповідним актом, який підписується
Сторонами. З цього моменту строк оренди припиняється.

Доказів внесення
у  Договір змін, щодо порядку повернення
орендованого майна чи про його розірвання, відповідачем не представлено.

Належні докази
повернення майна Орендодавцю, в матеріалах справи відсутні.

Наведене спростовує
доводи апеляційної скарги, на які посилається заявник.

Надані відповідачем
Довідки ТОВ «Техпромсервіс» про те, що між ним та ПП ОСОБА_1 з 01.01.2008р.
розірвано Договір про надання послуг та про те, що Торговий павільон ОСОБА_2,
який знаходиться на території ТОВ «Техпромсервіс»,  з 01.01.2008р.  по даний час не працює,  не є тими доказами, в розумінні статей 33, 34
ГПК України, які свідчать  про припинення
договірних взаємовідносин між позивачем та відповідачем.

В даному випадку,
єдиним та належним доказом припинення взаємовідносин сторін за спірним
договором оренди, є Акт приймання орендованого майна Орендодавцем. Належні
докази направлення на адресу відповідача рахунків на оплату наявні. Доказів
сплати заборгованості з орендної плати, за спірний період, відповідачем не
надано.

За таких обставин,
колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо
правомірності та обґрунтованості позовних вимог.

Порушення або
неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права не
вбачається. Підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського
суду відсутні.

Відповідно до ст. 49
ГПК України  судові  витрати покладаються  на відповідача.

Керуючись статтями 49, 101 - 105
Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу
Приватного підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення господарського
суду Херсонської області від 18.08.2008р. у справі №14/312-08  залишити без змін.

Головуючий суддя
Коробка Н.Д.

судді
Коробка Н.Д.

Кричмаржевський В.А.  Хуторной В.М.