ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.08
Справа №  8/168д/08

Суддя

За
позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю “Лікеро-горілчаний завод “Кристал” (690112,
м.Запоріжжя, вул.. Карла Маркса, б. 110) До відповідача Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 АДРЕСА_1

Суддя    І.А. Попова

Представники

Позивача:

Корольков
А.М., дов від 28.02.2008 р.  Бородуля
А.В., прот. № 12 від 04.11.2005 р.

Відповідача:

ОСОБА_2.ОСОБА_3,
дов. від 28.023.2008 р.ОСОБА_4 ОСОБА_5 дов. № 1 від 08.04.2008 р.

Заявлено
позовні вимоги про розірвання договору оперативного лізингу (оренди) № 01/ОЛ-00
від 01.11.2006 р. та зобов'язання відповідача повернути майно.

В
засіданні оголошувалися перерви до 08.04.2008 р., 21.04.2008 р., 24.04.2008 р.

Рішення
оголошено в засіданні 24.04.2008 р.

В
судовому засіданні 21.04.2008 р. позивачем заявлено клопотання про зміну
предмету позову в частині позовних вимог. Відповідно до ст.. 22 ГПК України
клопотання судом задоволено.

Розглядаються
позовні вимоги про розірвання договору оперативного лізингу та зобов'язання
оплатити 473466 грн. лізингових платежів та штрафних санкцій.

Позивач
підтримує вимоги з підстав, викладених у позові та у заяві від 21.04.2008 р. В
обґрунтування вимог зазначає, що 01 листопада 2006 року товариством
“Лікеро-горілчаний завод “Кристал” та СПД ОСОБА_1 укладено договір оперативного
лізингу (оренди) № 01/ОЛ-00 від 01.11.2006 р., відповідно до умов якого позивач
взяв на себе зобов'язання розробити, виготовити та передати відповідачу
мінібіозавод, а відповідач зобов'язався прийняти вказане майно та сплачувати
лізингові платежі згідно графіка оплати, за додатком № 2 до договору. Прийняті
на себе зобов'язання позивач виконав в повному обсязі -розробив, виготовив та
запропонував здійснити прийом-передачу предмету лізингу. В свою чергу,
відповідач не виконав умови договору належним чином -авансовий лізинговий
платіж перерахував лізингодавцеві частково в сумі 113081,05 грн. замість 125000
грн. як належало за договором та самовільно вивіз мінібіозавод до свого
господарства за адресою:АДРЕСА_2, де він був змонтований, підключений до джерел
живлення і знаходиться по теперішній час. Відповідачем порушуються також умови
пунктку 9.3. договору щодо надання позивачу інформації про технічний стан
предмета лізингу, забезпечення безперешкодного доступу до нього та закріплення
на видному місці протягом всього строку дії договору інформації про належність
майна ТОВ “ЛЗГ “Кристал”. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином, а відповідно до ст.. 615 ЦК України одностороння
відмова від виконання договору не допускається. Статтею 610 ЦК України
визначено поняття порушення зобов'язання, яким є його невиконання або виконання
з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до умов пункту 17.3 договору оперативного лізингу (оренди) №01/ОЛ-00
від 01.11.2006 р. цей договір може бути достроково розірваний за рішенням суду,
зокрема, у випадках, коли лізінгоодержувач користується предметом лізингу з
порушенням умов договору, не сплачує лізингові платежі протягом двох чергових
строків. Тобто з причин, викладених вище, наявні умови для розірвання названого
договору. У договорі є зобов'язання з визначеним терміном, відповідач повинен
здійснити платіж 125000 грн. у термін до 03.11.2006 р. Це зобов'язання є
дійсним згідно ст.. 67 п. 2 ГК України і відповідачем не виконано. З цього
випливає, що згідно ст. 193 п. 6 ГК України зобов'язана сторона має право
відмовитися від виконання зобов'язання  у
випадку неналежного виконання іншою стороною обов'язків, що є необхідними
умовами виконання. Відповідно до цієї норми закону позивач не може погоджувати
характеристики предмета лізингу, підписати додаток № 1, поки відповідач на
виконає належним чином зобов'язання. Тому предмет лізингу -мінібіозавод за
даним договором у відповідності з законом не позначений характеристиками, але є
визначеним. Оскільки неналежне виконання зобов'язання відповідачем не дозволяє
виконати позивачу договір, позивач просить договір оперативного лізингу
(оренди) №01/ОЛ-00 від 01.11.2006 р., укладений з СПД ОСОБА_1 розірвати та
зобов'язати відповідача сплатити 450920 грн. лізингових платежів за договором №
01/ОЛ-00 від 01.11.2006 р. та 22546 грн. 5% штрафу згідно п. 11.2.4 договору.

Відповідач
заявлені позовні вимоги не визнав, в обґрунтування заперечень зазначив, що
відповідно до п. 1.1 договору ТОВ “ЛГЗ “Кристал” (лізингодавець) надає в
користування відповідачу (лізингоодержувачу) мінібіозавод, спеціально
розроблений та виготовлений лізингодавцем відповідно до встановлених
лізингоодержувачем специфікацій та умов, на певний строк і за встановлену
плату. Відповідно до п. 1.2 договору предметом оперативного лізингу є
мінібіозавод, найменування, строки та умови передачі якого, вартість, тип,
марка, модель, експлуатаційні характеристики визначені, погоджені сторонами у
Замовленні і наведені в додатку № 1, який є невід'ємною частиною даного
договору.

В
зв'язку з тим, що позивач ухилявся від узгодження типу, марки, моделі,
експлуатаційних характеристик мінібіозаводу, сторони не досягли згоди щодо усіх
істотних умов договору, і не підписали Додаток №1 до договору, який визначає
предмет лізингу. Відповідно до п. 8. ст. 182 ГК України у разі якщо сторони не
досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір
вважається неукладеним (таким, що не відбувся). При таких обставинах, в зв'язку
з тим, що сторонами не визначений предмет лізингу, договір не відбувся.
Посилання позивача на те, що СПД ОСОБА_1 не виконані договірні зобов'язання в
частині сплати лізингових платежів не може бути прийняте до уваги, так як
відповідно до п. 3.4 договору Лізингоодержувач зобов'язаний протягом 3-х днів
після підписання договору оперативного лізингу здійснити на користь
Лізингодавця часткову попередню оплату лізингових платежів згідно з Додатком №
2, а саме перерахувати 125000 грн. Платіжним дорученням від 06.11.06 р. СПД
ОСОБА_1 перерахував ТОВ „ЛГЗ „Кристал” 113081 грн. 50 коп. Сума першого
лізингового платежу в повному обсязі не була перерахована, так як
Лізингоодержувач і Лізингодавець не дійшли згоди щодо предмету лізингу. В
зв'язку з не визначенням предмету лізингу, відсутністю договірних відносин, не
провадилося перерахування і наступних лізингових платежів. Таким чином,
невиконання договірних зобов'язань відсутнє, вважає відповідач. Посилання
позивача на те, що ним виконані прийняті на себе зобов'язання у повному обсязі
-розроблений, виготовлений та запропонований до прийому-передачу предмет
лізингу, не може бути прийняте до уваги, так як договором не визначено, що є
предметом лізингу. ТОВ “ЛГЗ “Кристал” мінібіозавод відповідачу не передавав,
про що свідчить відсутність акту передачі. Частково необхідне для монтажу
обладнання було придбане СПД ОСОБА_1 самостійно і за власний рахунок. Так  за договором від 06.10.06 р. придбана автоматизована
система управління виробництва біодизелю. 01 квітня 2007 р. СПД ОСОБА_1
укладений договір з ПП ОСОБА_6, предметом якого є виготовлення, монтаж
технічного обладнання мінікомплексу з виробництва біодизелю. Відповідно до умов
договору підряду матеріально-технічне забезпечення виготовлення покладено на
підрядника - ПП ОСОБА_6 30 червня 2007 р. роботи прийняті від підрядника за
актом прийому - передачі. Загальна вартість матеріалів, які змонтовані складає
860 000 грн. СПД ОСОБА_1 „Мінікомплекс обладнання (міні - завод) для повного
циклу виробництва рослинної олії і метилового ефіру” введений в експлуатацію,
розроблений Паспорт і посібник з експлуатації на МКОПРММЕ -01.00.00.00.ПС.
Відповідно до експертної оцінки вартості обладнання мобільного міні-заводу для
повного циклу виробництва рослинної олії і метилового ефіру, його вартість
складає 1624275 грн., а позивачем передано обладнання тільки на суму 113000
грн. Посилання позивача на те, що СПДОСОБА_4 самостійно вивіз мінізавод до
свого господарства є безпідставним, так як СПДОСОБА_4, крім 40-ка футового
контейнеру, ПСМ2-4, устаткування для виробництва олії УЕП - 450 від ТОВ “ЛГЗ
“Кристал” нічого не отримував. Твердження про те, що СПДОСОБА_4 самовільно
вивіз мінібіозавод, який належить на праві власності позивачу, не підтверджено
ніяким чином. Мінібіозавод є комплексом, який складається з обладнання,
електротехнічних приборів, пристроїв, металевих конструкцій, кабелів, крепіжних
матеріалів різних виробників, і не випускається будь-яким виробником, таким
чином на мінібіозаводі не може бути ніяких табличок з номерами заводу.
Мінібіозавод належить на праві власності СПД ОСОБА_1

В
судовому засіданні 08.04.2008 р. позивачем заявлено клопотання про витребування
із Ленінського РВ ЗМУ УМВС України матеріалів перевірки за заявою ТОВ “ЛГЗ
“Кристал” щодо неправомірних дій СПД ОСОБА_1 та про призначення по справі
почеркознавчої експертизи з встановлення справжності підпису гр.ОСОБА_7 у акті
приймання-передачі від 25.03.2007 р., листі № 2 ТОВ “ЛГЗ “Кристал” від
20.03.2007 р., акті прийому-передачі (липень 2007 р.), який знаходиться у
Ленінському РВ ЗМУ УМВС України.

Судом
відхилені клопотання позивача. По-перше, відповідно до ст. 35 ГПК України вирок
суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, є обов'язковим для
господарського суду при вирішення спору з питань, чи мали місце певні дії та
ким вони вчинені. Матеріали перевірки заяви та постанови слідчих органів,
винесені за результатами їх розгляду, відповідно до ст. 34 ГПК України не є
належними доказами обставин справи у господарському процесі. По-друге, відповідно
до заяви про зміну предмету позову, що прийнята судом до розгляду, позивач
просить розірвати договір та стягнути з відповідача збитки у вигляді
неотриманих доходів  (лізингових
платежів) та штрафних санкцій. Вимоги про повернення або стягнення будь-якого
майна до розгляду суду не заявлені. Таким чином, висновки судової експертизи
щодо того, чи підписувався гр. ОСОБА_7 акт передачі майна відповідачу та чи
одержувалось це майно в натурі не мають для вирішення даного спору будь-якої
належності, при тому, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Заслухавши
представників сторін, дослідивши додані матеріали, суд встановив:

1
листопада 2006 року ТОВ “ЛГЗ “Кристал” та СПД ОСОБА_1 підписано договір №
01/ОЛ-00 оперативного лізингу (оренди). За умовами зазначеного договору
лізингодавець надає в користування лізингоодержувачу мінібіозавод, спеціально
розроблений та виготовлений лізингодавцем відповідно до встановлених
лізингоодержувачем специфікацій та умов, на певний строк і за встановлену плату
(лізинові платежі). Предметом оперативного лізингу за даним договором є
мінібіозавод, найменування, строки та умови передачі якого, вартість, тип,
марка, модель, експлуатаційні характеристики визначені, погоджені сторонами у
“Замовленні” і наведені в Додатку № 1, який є невід'ємною частиною даного
договору. Вибір продавця (виробника) предмета оперативного лізингу здійснюється
лізингоодержувачем.

З
аналізу даного договору вбачається, що за своєю правовою природою це є змішаний
договір. По-перше, мінібіозавод має бути спеціально розробленим та виготовленим
товариством “ЛГЗ “Кристал” (згідно Специфікації СПД ОСОБА_1), по-друге, готовий
об'єкт -мінібіозавод стає предметом оренди та у строки і за умов, передбачених
Додатком № 1 до договору, передається в користування СПД ОСОБА_1.

За
приписами ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона    (підрядник) зобов'язується на свій ризик
виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може
укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання
іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За
свідченням представників сторін Додаток № 1 до договору заводом “Кристал” та суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1 не узгоджувався, Специфікація предмету
виготовлення, тобто тип, марка, модель, експлуатаційні характеристики, вартість
не визначались.

Таким
чином, з умов договору № 01/ОЛ-00 не вбачається яку саме річ мав виготовити
завод “Кристал”, з якими експлуатаційними характеристиками, якого типу, марки,
моделі.

За
умовами договору виготовлений заводом “Кристал” предмет -мінібіозавод -стає
внаступному об'єктом лізингу. Взаємовідносини сторін даного правового характеру
регулюються приписами Закону України “Про фінансовий лізинг”. Статтею 1 Закону
встановлено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується
набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених  лізингоодержувачем специфікацій та умов і
передати її у користування лізингоодержувачу
на  визначений  строк
не  менше одного року за
встановлену плату (лізингові платежі). Відносини, що виникають у зв'язку з
договором фінансового лізингу, регулюються
положеннями  Цивільного  кодексу
України про лізинг,  найм
(оренду),  купівлю-продаж, поставку з
урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Відносини, що
виникають у разі набуття права господарського відання на предмет договору
лізингу, регулюються за правилами, встановленими для регулювання відносин, що
виникають у разі набуття права власності на
предмет  договору  лізингу,
крім права розпорядження предметом лізингу. Статтею 6 Закону визначені
істотні умови договору лізингу, а саме: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу
надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір
лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін
має бути досягнуто згоди. Об'єкт лізингу протягом усього строку дії договору
лізингу є власністю лізингодавця.

Оскільки,
як свідчать вивченні матеріали, сторонами спору не узгоджено який саме предмет,
з якими характеристиками, має бути виготовленим позивачем, не узгоджено також,
яке майно буде предметом лізингу.

Відповідно
статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору,
визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення
господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що  приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто
згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за
законом чи необхідні для договорів даного виду, а також  умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін
повинна бути досягнута згода. При
укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Позивач
просить розірвати договір № 01/ОЛ-00 з підстав невиконання СПД ОСОБА_1
зобов'язань щодо сплати лізингових платежів, встановлених Додатком № 2 до
договору.

Суд
вважає вимоги про розірвання договору безпідставними, оскільки договір №
01/ОЛ-00 оперативного лізингу є неукладеним (таким, що не відбувся).

Суд
знаходить хибними доводи позивача щодо того, що характеристики об'єкта лізингу
могли бути узгоджені сторонами в будь-який час, оскільки є зобов'язаннями з
невизначеним терміном. Узгодження предмету
не є зобов'язанням сторін, а є істотною умовою договору щодо володіння,
та/або користування, та/або розпорядження яким сторони узгоджують інші умови.
Крім того, додаток до договору, який заявлений як його невід'ємна частина, має
бути узгодженим одночасно з підписанням договору.

Також
позивач просить зобов'язати відповідача сплатити 450920 грн. суми лізингових
платежів по договору №  01/ЛО-00 від
01.11.2006 р. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що заявлену до
стягнення суму вважає відповідно до ст. 224 ГК України збитками, оскільки СПД
ОСОБА_1 не виконав умови договору лізингу, не погодив технічні характеристики
предмету лізингу, не підписав Додаток № 1 до договору, внаслідок чого
товариством “ЛГЗ “Кристал” не отриманий прибуток у вигляді лізингових платежів.

Статтею
611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають
правові  наслідки, встановлені договором
або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання  внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання,
якщо це встановлено договором або законом,
або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата
неустойки;      4) відшкодування збитків
та моральної шкоди.

Відповідно
до ст.. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні
інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені  управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона
одержала б у разі належного виконання зобов'язання   або додержання правил здійснення
господарської діяльності другою стороною. Для настання відповідальності у
вигляді стягнення збитків необхідна наявність одночасно таких умов: протиправна
поведінка, наявність збитків, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та
спричиненням збитків, вина.  Оскільки
договір № 01/ОЛ-00 від 01.11.2006 р. є неукладеним, він не породив для сторін
його будь-яких прав та зобов'язань, зокрема права позивача вимагати від СПД
ОСОБА_1 сплати лізингових платежів та застосовувати санкції за їх несплату.
Оскільки договір оперативного лізингу не відбувся, обидві сторони його
неможливо визнати управненими.

В
позові про стягнення збитків в сумі 473466 грн. відмовляється.

Також
суд знаходить безпідставними вимоги про стягнення з СПД ОСОБА_1 штрафних
санкцій в розмір 5% від загальної суми лізингових платежів, що складає 22546
грн. По-перше, як вище викладено внаслідок того, що договір не відбувся.
По-друге, відповідно до п. 11.2.4 договору відповідальність лізингоодержувача
передбачена за неподання інформації про стан предмету лізингу, недопущення до
інспектування предмета лізингу на визначених цим договором умовах.

Як
встановлено в засіданні позивачем не розроблявся та не виготовлявся
мінібіозавод за замовленням СПД ОСОБА_1, оскільки останній так і не
узгодив Специфікацію на продукцію. Майно, виготовлення якого передбачено
умовами договору № 01/ОЛ-00, в орендне користування відповідачу не передавалось
у визначеному договором порядку за актом прийому-передачі. Таким чином,
підстави вимагати від відповідача сплати штрафних санкцій, передбачених п.
11.2.4 договору, у позивача відсутні.

В
обґрунтування вимог про стягнення штрафних санкцій позивач вказує, що СПД
ОСОБА_1 самовільно шляхом шахрайства, вивіз з належної позивачу території
належне товариству “ЛЗГ “Кристал”  майно
-мінібіозавод та утримує його у себе. Щодо даного факту суд зазначає, що
злочинні дії не можуть бути предметом розгляду у судовому процесі при вирішення
спору стосовно господарських взаємовідносин сторін. Оскільки посадова особа ТОВ
“ЛЗГ “Кристал” оспорює справжність свого підпису в акті приймання-передачі
майна, який додано СПД ОСОБА_1 до матеріалів слідчої перевірки, та наполягає на
тому, що майно -мінібіозавод вибуло із його володіння внаслідок злочинних дій
СПД ОСОБА_1, ці факти є підставою для проведення перевірки слідчими органами, а
не господарським судом.

В
задоволенні позовних вимог з зазначених підстав та предмету відмоляться.

Судові
витрати відносяться на позивача.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В
позові відмовити.

Суддя
І.А. Попова