ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2008 р.

№ 23/206-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді Добролюбової Т.В.,

суддів Гоголь Т.Г.,

Швеця В.О.,

розглянувши касаційну скаргу

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області

на рішення

господарського суду Дніпропетровської області від 15 липня 2008 року

у справі

№ 23/206-08

господарського суду

Дніпропетровської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Кварц"

до

Верходніпровської міської ради

про

визнання права власності

за участю представників:

позивача – Секрет О.О. (дов. № 944 від 26.11.08);

відповідача –не з’явився, належно повідомлений;

скаржника –Лівітіна Г.С. (дов. № 56 від 07.11.08),

в с т а н о в и в:

У червні 2008 року ТОВ "Кварц" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Верходніпровської міської ради (далі - відповідач) про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, яке розташоване під № 206 по вул. Титова в м. Верхньодніпровську без вводу в експлуатацію.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15 липня 2008 року (суддя Добродняк І.Ю.) позов задоволено повністю.

Рішення мотивоване посиланнями на частину 5 статті 376 ЦК України, згідно якої, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

У касаційній скарзі Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (як особа, яка не була залучена до участі у справі, але суд прийняв рішення, що стосується її прав і обов'язків) вказав на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом першої інстанції порушено приписи статті 107 ГПК України, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі статтею 107 ГПК України сторони у справі мають право подати касаційну скаргу, а прокурор касаційне подання на рішення місцевого господарського суду, що набрало законної сили та постанову апеляційного суду. Касаційну скаргу мають право подати також особи, яких не було залучено до участі у справі, якщо суд прийняв рішення чи постанову, що стосується їх прав і обов’язків.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що особа, яку не було залучено до участі у справі, може подати касаційну скаргу на рішення чи постанову господарського суду лише у разі, якщо вказані судові акти безпосередньо стосуються прав та обов’язків цієї особи, тобто у них розглядається і вирішується питання про право у правовідносинах, учасником яких є така особа, або в описовій чи мотивувальній частинах рішення містяться висновки чи судження про права та обов’язки цієї особи, чи у резолютивній частині господарський суд прямо вказав про права та обов’язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права особи, не залученої до участі у справі, а й її право на судовий захист.

Будь-який інший правовий зв’язок між скаржником і сторонами спору не береться до уваги.

Відповідно до статей 1119, 11110 ГПК України касаційна інстанція має право скасувати рішення у справі, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо господарський суд припустився такого порушення процесуальних норм, як прийняття рішення, що стосується прав і обов’язків осіб, які не були залучені до участі у справі.

Зі змісту наведених вище норм випливає, що обов’язковою умовою задоволення касаційної скарги особи, яку не було залучено до участі у справі, шляхом скасування рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення прийнятим рішенням прав та обов’язків такої особи.

Як вбачається з рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.08, воно вирішує питання про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, яке розташоване під № 206 по вул. Титова в м. Верхньодніпровську.

У касаційній скарзі Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області зазначило, що договір купівлі-продажу об’єкта незавершеного будівництва від 17.11.98, який розташований під № 206 по вул. Титова в м. Верхньодніпровську, укладено між ним та ТОВ "Кварц", тому оскаржуване рішення порушує його права, як сторони договору, оскільки відповідно до вимог статей 7, 27 Закону України "Про приватизацію державного майна" та ст. 23 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" на нього покладено здійснення контролю за виконанням умов вказаного договору купівлі-продажу.

Крім того, скаржником зазначено про наявність судового рішення у справі № 32/55-08 від 10.07.08 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до ТОВ "Кварц", яким Регіональному відділенню відмовлено в задоволенні позовних вимог про розірвання договору купівлі-продажу об’єкта незавершеного будівництва енергоблоку заводу "Керміконд", який розташований під № 206 по вул. Титова в м. Верхньодніпровську від 17.11.98 та в поверненні вказаного об’єкта до державної власності. Дане рішення оскаржено до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Позов про визнання права власності є речово-правовим, вимоги котрого звернені до суду, який повинен підтвердити наявність у позивача права власності на спірне майно.

З огляду на те, що предметом спору є визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, яке було придбане позивачем, як об’єкт незавершеного будівництва на аукціоні 17.11.98 у Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, на якого було покладено здійснення контролю за виконанням умов договору купівлі-продажу від 17.11.98, розглянути даний спір неможливо без участі у справі сторони договору – Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області.

Оскільки порушення норм процесуального права, відповідно до ст. 11110 ГПК України, є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо господарський суд прийняв рішення або постанову, що стосується прав і обов'язків осіб, які не були залучені до участі в справі, то рішення місцевого суду, як таке, що прийняте з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, а справа –направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, встановити правовий статус спірного майна, з’ясувати суб’єктивний склад сторін та залучити у певному процесуальному статусі осіб, на права та обов’язки яких може вплинути прийняте рішення; з метою забезпечення можливості реалізації процесуальних прав усіх учасників процесу, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, витребувати та залучити до матеріалів справи усі документи, які стосуються предмету даного спору, дати їм належну правову оцінку, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15 липня 2008 року у справі № 23/206-08 скасувати.

Справу № 23/206-08 направити на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області в іншому складі.

Головуючий суддя: Т. Добролюбова

Судді: Т. Гоголь

В. Швець