ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2008 р.

Справа № 7/422-15/117-08-2705

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого                                                                       Лашина В.В.

Суддів :                                                                                Єрмілова Г.А.                                                                                                                Воронюка О.Л.

при секретарі                                                            Толок В.В.

за участю представників сторін:

Від 3 - ої особи (ВАТ "Нафтовик") - Шевченко Н.П., довіреність № 1, дата видачі : 25.01.08;

Від відповідача (Громадської організації інвалідів "Допомога та захист") - Медведенко А.А., довіреність № б/н, дата видачі : 27.05.08;

Від позивача (Міністерства палива та енергетики України) - Тарасенко К.В., довіреність № 01/17-0524, дата видачі : 19.05.08;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства палива та енергетики України

на рішення господарського суду Одеської області від 29.09.2008року

зі справи № 7/422-15/117-08-2705

за позовом Міністерства палива та енергетики України

до Спеціалізованого державного підприємства “Укрспецюст”; Першого відділу Державної виконавчої служби у Приморському районі м.Одеси; Товариства з обмеженою відповідальністю “Мосінвест”; Громадської організації інвалідів “Допомога та захист”

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору , на стороні позивача-Відкрите акціонерне товариство “Нафтовик”

про визнання недійсними прилюдних торгів від 10.04.2006р., визнання недійсним протоколу від 10.04.2006р. № 6160081/1 про проведення прилюдних торгів з реалізації майна належного ВАТ “Нафтовик”, визнання недійсним акту державного виконавця про проведення прилюдних торгів від 13.04.2006р., визнання недійсними протоколу загальних зборів учасників ТОВ “Мосінвест” і акту здачі-прийому майна від 17.11.2006р., зобов'язання Громадської організації інвалідів “Допомога та захист” повернути майно ВАТ “Нафтовик”.

В С Т А Н О В И Л А:

18 червня 2007 р. Міністерство палива та енергетики України звернулось до господарського суду з позовом до Спеціалізованого державного підприємства „Укрспецюст” (далі – СДП „Укрспецюст”), Першого відділу Державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси (далі –Перший відділ ДВС у Приморському районі м. Одеси) та до Товариства з обмеженою відповідальністю „Мосінвест” (далі –ТОВ „Мосінвест”) про (з урахуванням уточнень позовних вимог від 06.08.2008 р.) визнання недійсними прилюдних торгів від 10.04.2006 р. по реалізації майна ВАТ „Нафтовик”, а саме: незавершеного будівництва п`яти –чотирнадцятиповерхової будівлі спального комплексу з підвалом загальною площею 4810 кв.м, двоповерхової будівлі культурного центру з підвалом, чотирьохповерхової будівлі лікувально-діагностичного центру загальною площею полів 7030 кв.м, одноповерхової будівлі овочесховища загальною площею полів 250 кв.м, 4-ох артезіанських свердловин 420 м, 310 м, 21 м і 138 м, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Курчатова, 16-А; про визнання недійсним протоколу торгів № 6160081/1 від 10.04.2006 р. та акт державного виконавця від 13.04.2006 р. про затвердження результатів торгів по реалізації вказаного майна ВАТ „Нафтовик”; про визнання недійсним протоколу загальних зборів учасників ТОВ „Мосінвест” про передачу спірного майна на користь Громадської організації інвалідів „Допомога та захист” та акту здачі-прийому вказаного майна від 17.11.2006 р., складеного між ТОВ „Мосінвест” та Громадською організацією інвалідів „Допомога та захист”; а також про зобов`язання останню повернути ВАТ „Нафтовик” спірне нерухоме майно.

Рішенням господарського суду Одеської області від 29.09.2008 р. (суддя Петров В.С.) у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, Міністерство палива та енергетики України в апеляційній скарзі просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування господарським судом обставин, що мають значення для справи, на порушення норм матеріального права, оскільки господарським судом не враховано вимоги ст. 2 Закону України „Про введення мораторію на примусову реалізацію майна” щодо мораторію на застосування примусової реалізації нерухомого майна ВАТ „Нафтовик”, у якому 100 % частки у статутному капіталі належить державі. Неправильно визначено господарським судом, як вважає апелянт, те, що спірне майно не відноситься до нерухомого та як зазначає скаржник, це спростовується приписами ст. 181 ЦК України та Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна”, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, а також постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 р. № 1442 „Про затвердження національного стандарту № 2 „Оцінка нерухомого майна”. Апелянт також вказує на неспроможність висновку суду щодо того, що об`єкти незавершеного будівництва до державної реєстрації не мають ознак речей цивільного обороту у відповідності до вимог ст. ст. 177, 179 ЦК України. Крім цього, Міністерство палива та енергетики України вказує на те, що господарським судом не було враховано порушення відповідачами при проведенні оспорюваним торгів вимог ст. 64 Закону України „Про виконавче провадження” та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 р. № 68/5.

Представники ТОВ "Мосінвест" та Спеціалізованого державного підприємства "Укрспецюст" в перше судове засідання з'явились, але в наступне судове засідання не з'явились, своїм правом не скористались. Представник Першого відділу Державної виконавчої служби у Приморському районі м.Одеси двічі не з'явився. Всі представники були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про причини неявки суду не повідомили, про що свідчать зворотні повідомлення.

Заслухавши пояснення представників-Міністерства палива та енергетики України, ВАТ "Нафтовик", Громадської організації інвалідів "Допомога та захист", перевіривши юридичну повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи, судова ко легія вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних під став.

ВАТ „Нафтовик” створено згідно з наказом Міністерства палива та енергетики України від 06.08.1994 р. № 462 „Про створення відкритого акціонерного товариства „Нафтовик” шляхом перетворення державного підприємства „Нафтовик” у відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України „Про корпоратизацію підприємств” від 15.06.1993 р. № 210/93 та є товариством 100 % акцій якого належить державі і стосовно якого Міністерство палива та енергетики України на підставі наказу № 601 від 15.12.2005 р. здійснює повноваження з управління державними корпоративними правами.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Одеської області від 09.11.2005 р. по справі № 25/274-05-9051 був задоволений позов ТОВ фірми „Будінтех” до ВАТ „Нафтовик” про розірвання інвестиційного договору № 1 від 22.03.2003 р. на розробку проектно-кошторисної документації та будівництво санаторію-профілакторію „Нафтовик” по вул. Ак. Курчатова, 16-А у м. Одесі та було вирішено стягнути з ВАТ „Нафтовик” на користь ТОВ фірми „Будінтех” 1 931 706,13 грн.

На виконання цього рішення та наказу господарського суду Одеської області від 21.11.2005 р. Першим відділом ДВС у Приморському районі м. Одеси була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № В-2/438 від 30.11.2005 р.

10.04.2006 р. Одеською філією СДП „Укрспецюст” проведено прилюдні торги з реалізації об`єкту незавершеного будівництва 5-14-поверхової будівлі спального корпусу з підвалом, 2-поверхової будівлі культурного центру з підвалом, 4-поверхової будівлі лікувально-діагностичного центру, 1-поверхової будівлі овочесховища, а також 4-х артезіанських свердловин, розташованих по вул. Ак. Курчатова, 16-а у м. Одесі. Стартова ціна встановлена у розмірі 2 014 526 грн.

Згідно з протоколом проведення прилюдних торгів № 6160081/1 від 10.04.2006 р. переможцем торгів визнане ТОВ „Мосінвест”, яке придбало спірне майно за 2 510 000 грн.

Результати проведених 10.04.2006 р. прилюдних торгів були затверджені актом державного виконавця Першого відділу ДВС у Приморському районі м. Одеси від 13.04.2006 р.

ВАТ „Нафтовик” звернулось до господарського суду Одеської області з адміністративним позовом до Першого відділу ДВС у Приморському районі м. Одеси, ТОВ „Мосінвест” та СДП „Укрспецюст” про визнання недійсними прилюдних торгів, однак постановою господарського суду Одеської області від 23.06.2006 р. по справі № 6/150-06-3754А у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Міністерства палива та енергетики України, господарський суд виходив з того, що на прилюдних торгах було реалізовано майно, яке не використовувалось у виробничій діяльності і відносно якого не має обмежень на примусову реалізацію в порядку виконавчого провадження у відповідності до Закону України „Про введення мораторію на примусову реалізацію майна”. Господарський суд дійшов висновку про те, що спірне майно обліковувалось на балансі ВАТ „Нафтовик” в якості об`єктів незавершеного будівництва, а тому у відповідності до ст. 182, частин 2 і 3 ст. 331 ЦК України не могло враховуватися як об`єкти нерухомого майна без попередньої процедури їх введення в експлуатацію.

Аналізуючи матеріали справи, законодавство, що регулює спірні питання, судова колегія доходить до висновку про те, що судом першої інстанції цілком вірно встановлені обставини справи та ним дана правильна юридична оцінка із застосуванням до спірних правовідносин належних норм матеріального та з дотриманням норм процесуального права.

Посилання Міністерства палива та енергетики України про порушення господарським судом положень Закону України „Про введення мораторію на примусову реалізацію майна” й неправильне застосування ЦК України судова колегія вважає помилковими з огляду на таке.

Статтею 1 Закону України „Про введення мораторію на примусову реалізацію майна” передбачено встановлення мораторію на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків (далі - підприємства), до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

У відповідності до ст. 2 цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних фондів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими відносинами.

Отже, дія мораторію розповсюджується на примусову реалізацію об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності.

Згідно з приписом частини 1 статті 181 ЦК до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об'єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

До інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності підприємства, слід відносити лише ті майнові активи, які обліковуються як необоротні згідно з положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 2 „Баланс”, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.03.99 № 87 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.06.1999 р. за № 396/3689 (з подальшими змінами і доповненнями). Дія мораторію не поширюється на ту частину майнових активів підприємства, що обліковуються як оборотні активи, а саме грошові кошти та їх еквіваленти, що не обмежені у використанні, а також інші активи, призначені для реалізації чи споживання протягом операційного циклу або протягом дванадцяти місяців з дати складання балансу. Отже, оборотні активи підприємств, до яких відносяться й об`єкти незавершеного будівництва (код рядку 120), можуть бути примусово реалізовані для задоволення вимог кредиторів.

До того ж, судова колегія вважає цілком обґрунтованим та відповідаючим чинному законодавству висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для віднесення об`єктів незавершеного будівництва до нерухомого майна до їх державної реєстрації у встановленому порядку.

Дійсно, ч. 1 ст. 181 ЦК України встановлено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Натомість, частиною третьою статті 331 Цивільного кодексу України визначено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Твердження апелянта про неможливість проведення реєстрації об`єктів незавершеного будівництва спростовується як вимогами зазначеної норми права так й правовою позицією, що міститься у листі Міністерства юстиції України від 10.05.2006 р. № 19-32/1.

Доводи, що викладені в апеляційній скарзі, про порушення норм Закону України „Про виконавче провадження” судова колегія вважає помилковими з наступних підстав.

Закон України „Про виконавче провадження” визначає умови та порядок виконання судових рішень і, зокрема, рішень судів, що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку. Сторонами у виконавчому провадженні є стягувачі та боржники, які згідно до ч. 1 ст. 11-1 цього Закону мають право знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, заявляти клопотання, брати участь у проведенні виконавчих дій, давати усні й письмові пояснення в процесі виконавчих дій, висловлювати свої доводи, міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, в тому числі при проведенні експертизи, заявляти відводи та оскаржувати дії (бездіяльність) державного виконавця з питань виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими вказаним Законом.

Частиною 6 ст. 11-1 Закону встановлено, що боржник зобов'язаний у строк, встановлений державним виконавцем, надати достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі майно, яким він володіє спільно з іншими особами, рахунки в банках та фінансових установах, своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця, письмово повідомляти державного виконавця про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 56 Закону України „Про виконавче провадження” під час проведення опису боржник має право зазначити ті види майна або предмети, на які слід звернути стягнення в першу чергу. Державний виконавець зобов'язаний задовольнити вимоги боржника, якщо вони не порушують інтересів стягувача і не ускладнюють виконання рішення.

Згідно зі ст. 121-2 ГПК України, ч. 3 ст. 7 та главою 10 Закону України „Про виконавче провадження” встановлено право боржника звернутися до суду зі скаргою, якщо він вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушені їхні права чи свободи.

Однак ВАТ „Нафтовик” (боржник) своїх обов'язків щодо погашення боргу не виконувало й своїми правами не скористалося в процесі виконання судового рішення у відкритому виконавчому провадженні щодо стягнення з нього на користь ТОВ фірми „Будінтех” боргу в розмірі 1 931 706,13 грн. При цьому ані ВАТ „Нафтовик” ані Міністерство палива та енергетики не оскаржило дій виконавчої служби в передбаченому законом порядку.

У Законі України „Про виконавче провадження” та Тимчасовому положенні про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 р. № 68/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 р. за № 745/4038 відсутні правові норми, які б давали підстави та право звертатися з позовом про визнання публічних торгів недійсними, як і відсутні зазначення умов визнання їх такими, а містяться лише норми щодо визнання публічних торгів такими, що не відбулися. Аналогічна правова позиція висвітлена у постановах Верховного Суду України від 04 липня 2007р. та від 07 лютого 2007р. ( за позовом ТОВ "Завод "Жовтень" до ДАК "Національна мережа аукціонних центрів", відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя, відділу Державного казначейства м. Маріуполя, і.т.п., про визнання недійсним публічних торгів і.т.п..).

Крім того, як вбачається із змісту позовних вимог Міністерство палива та енергетики наполягає на поверненні спірного майна від Громадської організації інвалідів „Допомога та захист”. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК майно не може бути витребуване від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

За таких обставин, судова колегія не знаходить достатніх правових підстав для скасування оскарженого рішення господарського суду Одеської області.

Керуючись ст.ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства палива та енергетики України залишити без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 29.09.2008 р. по справі № 7/422-15/117-08-2705 –без змін.

Головуючий                                         В.В. Лашин

Суддя                                                                        Г.А. Єрмілов

Суддя                                                                        О.Л. Воронюк

Постанова підписана________________