ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.03.2008

Справа №5/568

за заявою  Акціонерного комерційного банку «Східноєвропейський
банк» в особі Кременчуцької філії, АДРЕСА_1

до  Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_2

про
зміну способу виконання постанови № 5/568 від 14.04.2005 року

Суддя
ОСОБА_6

Представники:

Від заявника:
ОСОБА_2, дов. №6769 від 25.04.2006р.

Від боржника:  ОСОБА_1, ОСОБА_3, дов. №419 від
07.03.2008р.

СУТЬ СПРАВИ : Розглядається заява
про зміну способу виконання постанови
Київського міжобласного апеляційного господарського суду №5/568 від
14.04.2005 р. згідно з вимогами статті 121 ГПК України.

Ухвала виноситься після перерви,
оголошеної в судовому засіданні 11.03.2008р. для надання можливості сторонам
подати додаткові матеріали по суті заяви.

Ухвалою заступника голови
господарського суду Полтавської області ОСОБА_4 від 18.02.2008р. склад суду був
змінений в зв'язку з завантаженістю судді ОСОБА_5 і справу передано на розгляд
судді ОСОБА_6

Суддя ОСОБА_6 прийняв до свого
провадження і розглянув заяву про зміну способу виконання рішення.

Боржник - Суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особи ОСОБА_1 проти заяви про зміну способу виконання
рішення заперечує, посилаючись на неправомірність та необґрунтованість
заявлених вимог.

Дослідивши і оцінивши матеріали
справи та подані докази, заслухавши представників заявника і боржника суд
встановив, що 16.12.2004 року Господарським судом Полтавської області було
прийняте рішення по справі № 5/568 про стягнення з Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, с. Гориславці (далі  - боржник) на користь Акціонерного
комерційного банку «Східноєвропейський банк» в особі Кременчуцької філії (далі
-заявника) основний борг у сумі  27000,00
грн., проценти за користування кредитом - 366,29 грн., судові витрати у сумі
5573,32 грн.,  державне мито в сумі
273,66 грн.  та 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

27.12.2004р. на виконання
зазначеного рішення Господарським судом Полтавської області був виданий наказ.

Постановою Київського міжобласного
апеляційного господарського суду №5/568 від 14.04.2005р. рішення Господарського
суду Полтавської області від 16.12.2004р. по справі №5/568 скасоване, прийнято
нове рішення, яким з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1,
с. Гориславці на користь Акціонерного комерційного банку «Східноєвропейський
банк» в особі Кременчуцької філії стягнуто 23144,99 грн. - основного боргу,
256,96 грн. - державного мита, 2552,47 грн. - оплати послуг адвоката, 110,80
грн. - оплати за інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

На виконання даної Постанови
Господарським судом Полтавської області 25.04.2005р. було видано наказ.

Заявник 06.12.2007р. звернувся до
Господарського суду Полтавської області з заявою про зміну способу виконання
судового рішення  в порядку статті 121
ГПК України шляхом звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,28 га по
АДРЕСА_3, що належить боржнику на підставі Державного акта права власності на
земельну ділянку НОМЕР_1 (зареєстрованого у Книзі записів державних актів на
право приватної власності за НОМЕР_2).

Але подана заява про зміну способу
виконання рішення не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 33
Закону України “Про виконавче провадження” за наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець
за власною ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право
звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку
або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку
виконання.

Згідно з пунктом 3.1 Роз'яснення
Вищого арбітражного суду України  N
02-5/333 від 12.09.96 Про деякі питання практики застосування статті 121
Господарського процесуального Кодексу України (з наступними змінами і
доповненнями) під  зміною  способу
і  порядку  виконання рішення слід розуміти   прийняття
господарським   судом   нових
заходів  для реалізації  рішення в разі неможливості його виконання у
порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання
рішення  можлива  шляхом
видозмінення  зазначеної у рішенні
форми (грошової  чи майнової) виконання,
тобто за відсутності у боржника присудженого
позивачеві  майна  в
натурі  або  грошових
коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Заявником не подано доказів
відсутності у божника грошових коштів для погашення заборгованості.

В матеріалах справи знаходять
докази того, що боржник намагався частково сплатити борг (копія квитанції
грошового переказу від 24.12.2007р.), але не зміг цього зробити через
відсутність вірних реквізитів одержувача (Кременчуцької філії
«Східноєвропейський банк»).

Крім того, в судове засідання
11.03.2008р. боржник подав меморіальний ордер НОМЕР_3 від 18.02.2008р. про
сплату на користь заявника 650,00 грн. (копія в матеріалах справи).

Отже, з вищевикладеного вбачається
можливість боржника розрахуватись грошовими коштами з заявником.

Відповідно до пункту 5
вищезгаданого Роз'яснення якщо у відповідача відсутні кошти на рахунку в  банку
або коли їх не вистачає для покриття заборгованості, господарський суд
може змінити спосіб виконання рішення і видати наказ про звернення стягнення на
його майно. Оскільки майно боржника, на яке може бути звернуто  стягнення,
визначається державним виконавцем у порядку, встановленому   Законом
України   "Про   виконавче
провадження",  у наказі
господарського суду не повинно зазначатися конкретне  майно,
а  має  міститися
лише  вказівка про звернення
стягнення  на  майно
у  сумі,  що
підлягає стягненню за рішенням господарського суду.

Заявник вимагає звернути стягнення
на конкретне майно боржника, а саме: на земельну ділянку площею 0,28 га по
АДРЕСА_3, що належить боржнику на підставі Державного акта права власності на
земельну ділянку НОМЕР_1 (зареєстрованого у Книзі записів державних актів на
право приватної власності за НОМЕР_2).

З поданих боржником документів
вбачається, що земельна ділянка площею 0,15 га в с. Гориславці надана боржнику
на підставі Рішення  виконавчого комітету
Гориславської сільської ради №12 від 03.03.1993 для будівництва житлового
будинку з господарськими приміщеннями.

Державний акт на право приватної
власності на землю НОМЕР_1 виданий на ім'я ОСОБА_1 на підставі рішення 13 сесії
22 скликання Гориславської сільської ради народних депутатів від
03.10.1997р.  свідчить про те, що боржник
має у приватній власності земельну ділянку площею 0,28 га, яка знаходиться в с.
Коржівка Гориславської сільської ради.

Заявник просить суд звернути
стягнення на земельну ділянку площею 0,28 га, яка знаходиться в с. Гориславці
Кременчуцького району Полтавської області, але не подав суду доказів, що
зазначена ділянка належить боржнику на праві приватної власності та грошову
оцінку зазначеної земельної ділянки.

Крім того, боржник подав свідоцтво
про укладення шлюбу з ОСОБА_7 від 30.07.1982 р.

Згідно зі статтею 52 ЦК України
фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з
підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із
законом не може бути звернено стягнення.

Фізична особа - підприємець, яка
перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою
діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної
власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.

Статтею 60 Сімейного кодексу
України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині
та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один
з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за
час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 355 ЦК України
майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві
спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає з
підстав, не заборонених законом.

Спільна власність вважається
частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність
на майно.

Згідно з частинами 1-3 статті 368
ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного
з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Суб'єктами права спільної сумісної
власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава,
територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу,
є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або
законом.

Частинами 1-2 статті 369 ЦК України
встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності,
володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між
ними.

Розпоряджання майном, що є у
спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

У разі вчинення одним із
співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він
вчинений за згодою всіх співвласників.

Згода співвласників на вчинення
правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному
посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і
нотаріально посвідчена.

Відповідно до статті 370 ЦК України
співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній
сумісній власності.

У разі виділу частки із майна, що є
у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у
спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364
цього Кодексу.

Згідно зі статтею 371 ЦК України
кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі
недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може
пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення
стягнення на неї.

Виділ частки із майна, що є у
спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у
порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 61
Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя
може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Отже, майно (земельна ділянка
площею 0,28 га, яка знаходиться в с. Коржівка Гориславської сільської ради)
належить боржнику на праві спільної сумісної власності, так як набуте у шлюбі з
ОСОБА_7

Заперечення заявника, що боржник на
момент придбання земельної ділянки не перебував у зареєстрованому шлюбі, судом
відхиляються, оскільки доказів у підтвердження зазначених заперечень заявником
не подано.

Крім того, суд залишає без розгляду
клопотання боржника про розстрочку виконання рішення, оскільки в даному
судовому засіданні розглядається питання про зміну способу виконання рішення.

Суд роз'яснив боржнику порядок
розгляду заяви про розстрочку виконання рішення відповідно до статті 121 ГПК
України.

З урахуванням вищезазначеного, а
саме -  відсутності і недоведеністю
обставин, що ускладнюють виконання постанови
Київського міжобласного апеляційного господарського суду №5/568 від
14.04.2005 р. заява Акціонерного комерційного банку «Східноєвропейський банк» в
особі Кременчуцької філії, м. Кременчук про зміну способу і порядку виконання
зазначеної постанови  Київського
міжобласного апеляційного господарського суду від 14.04.2005 р. задоволенню не
підлягає.

На підставі вищенаведеного та
керуючись статтями 33,36, 77, 86, 121 ГПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву про зміну способу і
порядку виконання постанови Київського міжобласного апеляційного господарського
суду №5/568 від 14.04.2005 р.  залишити
без задоволення.

2. Копію ухвали направити сторонам.

Суддя
ОСОБА_6