ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Луганськ, пл. Героїв ВВВ, 3а. Тел. 55-17-32 ____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04.08.08
Справа № 16/119

За позовом  Державного підприємства “Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль”, Сєвєродонецьк Луганської області

До Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 4978 грн. 09 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М.

секретар судового засідання Маценко О.В.

за
участю представників сторін:

від позивача - Рожко Є.В., довіреність від 05.11.07. №
24-01-141/1187;

від відповідача - представник не прибув,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору:
позивачем  заявлено вимогу про стягнення з відповідача
на користь позивача  основного боргу у
сумі 3087грн.81коп. за період з січня 2006р. по квітень 2008р., суму пені у
розмірі 1146грн.84коп. за період з листопада 2007р. по квітень 2008р., інфляційні
нарахування у сумі 655грн.57 коп. за період з січня 2006р. по квітень 2008р.,
3%-річних у сумі 87грн.87коп. за період з січня 2006р. по квітень 2008р. на
підставі  договору про постачання
теплової енергії в гарячій воді  від
28.03.02. № 293 .

Відповідач відзиву на позовну заяву
не надав, у судове засідання не прибув, участі повноважного представника не
забезпечив, хоча був повідомлений про час і місце проведення судового засідання
належним чином: в матеріали справи (а.с.45) долучено поштове повідомлення від
25.06.08. про вручення відповідачеві ухвали про призначення справи до розгляду.
Про причини відсутності у судових засіданнях під час слухання справи  - протягом періоду з 18.06.08. по 04.08.08. -
відповідач суд не повідомив. Відповідно до ст.75 ГПК України справу розглянуто
за наявними в ній матеріалами.

Між сторонами у справі укладено
договір про постачання теплової енергії в гарячій воді  від 28.03.02. № 293, на підставі якого
енергопостачальна організація (позивач) зобов'язався забезпечувати передачу
теплоенергії в гарячій воді споживачу (відповідачу) для використання, а
споживач зобов'язався оплачувати постачання теплоенергії протягом 15 днів
наступного за звітним місяця (п.6.6 вказаного договору).

За
своєю правовою природою вказаний договір є договором про надання послуг і
відповідає інституту правових норм глави 63 Цивільного кодексу України
(ст.ст.901-903).

На виконання умов вказаного договору
позивач забезпечив передачу теплоенергії відповідачеві в період з січня 2006
року по квітень 2008 року на суму 3087,81грн., про що відповідачу надіслано
рахунки для оплати послуг по постачанню теплоенергії (а.с.23-40) на вказану
суму.

Відповідач в порушення умов
укладеного з позивачем договору не оплатив позивачу надану послугу, у зв'язку з
чим позивач звернувся з даним позовом до суду і просить стягнути на свою
користь борг в сумі 3087,81грн.

Крім того, за несвоєчасне виконання
обов'язків по оплаті теплоенергії, позивачем заявлено до стягнення з
відповідача  пені у розмірі
1146грн.84коп. за період з листопада 2007р. по квітень 2008р., інфляційні
нарахування у сумі 655грн.57 коп. за період з січня 2006р. по квітень 2008р.,
3% річних у сумі 87грн.87коп. за період з січня 2006р. по квітень 2008р.

Відповідач вимог позивача не оспорив
по суті спору, відзиву на позов не надав, правом на ознайомлення з матеріалами
справи не скористався і у судове засідання не з'явився, не повідомивши про
причини відсутності.

Враховуючи вищевикладене, повно,
всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали та обставини справи,  вислухав представника позивача, оцінивши надані
ним докази своїх вимог до суті спору, їх
належність, допустимість, достовірність кожного  окремо і у сукупності, суд дійшов висновку,
що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України господарським  визнається  зобов'язання,
що  виникає  між суб'єктом
господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав,
передбачених  Господарським  кодексом,
в силу  якого  один
суб'єкт  (зобов'язана  сторона,
у  тому  числі боржник)  зобов'язаний
вчинити  певну дію
господарського   чи
управлінсько-господарського
характеру  на користь іншого
суб'єкта (виконати  роботу,  передати
майно,   сплатити гроші, надати
інформацію тощо),  або утриматися від
певних дій,  а інший суб'єкт (управнена
сторона,  у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти господарювання
та  інші учасники  господарських відносин  повинні
виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до
закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних
вимог  щодо  виконання
зобов'язання  - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських   договорів застосовуються відповідні
положення  Цивільного  кодексу
України  з урахуванням
особливостей, передбачених Господарським
кодексом України.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння  відмова  від
зобов'язання  або одностороння
зміна  його  умов
не  допускається,  якщо
інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов  договору  та
вимог  цього  Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до   звичаїв   ділового
обороту  або  інших
вимог,  що  звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинно виконуватися у встановлений строк.

Статтею
629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Договором про постачання теплової енергії в гарячій
воді  від 28.03.02. № 293, укладеним
сторонами по справі, визначено порядок виконання відповідачем зобов'язань
по сплаті вартості отриманих послуг і, відповідно, строку права вимоги у
позивача.

Матеріалами справи підтверджено
належним чином факт забезпечення передачі теплоенергії позивачем відповідачеві
протягом періоду з січня 2006 року по квітень 2008 року на суму 3087,81грн.
Позивач належним чином довів суду факт надіслання відповідачу рахунків про
використання відповідачем як споживачем теплоенергії на вказану суму боргу.
Таким чином, позивач виконав свої обов'язки перед відповідачем у відповідності
до умов договору та вимог закону.

Статті
901-903 ЦК України зобов'язують відповідача виконати обов'язок по оплаті
послуг  у відповідності до умов договору.

Згідно
ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених  змістом  зобов'язання
(неналежне виконання).

При розгляді справи суд встановив, що
відповідач не виконав свої обов'язки перед позивачем по оплаті наданих на його
користь послуг на суму 3087,81грн., чим порушив умови укладеного з позивачем договору
про  постачання теплової енергії в
гарячій воді  від 28.03.02. № 293 в
частині оплати послуги і вимоги закону.

За таких підстав, з відповідача слід
стягнути борг на користь позивача за договором про постачання теплової енергії
в гарячій воді  від 28.03.02. № 293 в
сумі 3087,81грн. та позов слід задовольнити на суму боргу 3087,81грн., оскільки
позивачем доведено належним чином обставини правовідносин сторін за вказаним
договором і заборгованість відповідача у вказаному розмірі.

Правилом ст.625 ЦК України цілком
обґрунтовано заявлені до стягнення інфляційні нарахування у сумі 655грн.57 коп.
за період з січня 2006р. по квітень 2008р. і 3% річних у сумі 87грн.87коп. за
період з січня 2006р. по квітень 2008р., оскільки боржник (відповідач), який
прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити суму боргу з
урахуванням інфляційної складової і 3% річних.

Доводи
позивача щодо стягнення неустойки у вигляді пені у розмірі 1146грн.84коп. за
період з листопада 2007р. по квітень 2008р. цілком обґрунтовані і
правомірні, адже ст.232 Господарського кодексу України встановлено, що у
разі несвоєчасного виконання грошового обов'язку боржником (відповідачем),
кредитор (позивач) має право на стягнення неустойки за весь час прострочення,
але не більше ніж за пів року з дня прострочення виконання обов'язку, якщо інше
не встановлено законом або договором.

Таким
чином, за порушення відповідачем правил здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання, у позивача
виникає право на вимогу неустойки на підставі норм ст.ст.230-232 ГК України,
тому позовні вимоги про стягнення неустойки у вигляді пені слід задовольнити.

За таких підстав, позов слід
задовольнити у повному обсязі і у відповідності до правил ст.49 ГПК України
судові витрати покласти на відповідача.

На підставі викладеного, ст.19,55
Конституції України, ст.ст.193,230-232 ГК України, ст.ст.526,629,901-903 ЦК
України, керуючись ст.ст.22, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.           Позов
задовольнити.

2. Стягнути з Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1
на  користь Державного підприємства
“Сєвєродонецька теплоелектроцентраль”, м. Сєвєродонецьк Луганської області,
ід. код 00131050 борг в сумі 3087,81грн., пеню у сумі 1146,84грн., інфляційні
нарахування в сумі 655,57грн., 3% річних в сумі 87,87грн., витрати по держмиту
в сумі 102грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
в сумі 118грн., видати на виконання наказ позивачу після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно
до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення -06.08.08.

Суддя                                                                                Р.
Шеліхіна