ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"21" жовтня 2008 р.

Справа № 8/63-08-1797

Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого                    Картере В.І.

суддів:                              Жекова В.І.,
Пироговського В.Т.

при секретарі судового засідання
-Стогній С.Ю.

за участю

ОСОБА_1

та представника ТОВ “Юпітер”
-Погорілого О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення господарського суду
Одеської області від 04.07.2008р.

по справі №8/63-08-1797

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю “Юпітер”

до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

про стягнення 9467 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю “Юпітер” звернулось до господарського суду Одеської області із
позовом, в якому з урахуванням уточнень, просило стягнути з фізичної
особи-підприємцяОСОБА_1основний борг у сумі 9 467,00 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано із
посиланням на невиконання відповідачем умов договору комісії б/н від
01.07.2006р. щодо перерахування на рахунок позивача суми грошових коштів,
отриманих відповідачем за реалізацію товару позивача.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 04.07.2008р. (суддя Атанова Т.О.) позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, фізична особа-підприємецьОСОБА_1. подала апеляційну скаргу, в якій
просить оскаржуване судове рішення скасувати.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
апелянт посилається на порушення місцевим господарським судом при прийнятті
оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, а саме ст.ст. 4-2,
4-3, 22 та 84 ГПК України.

Крім того, апелянт стверджує про
недоведеність факту передачі товару позивачем за договором комісії.

Позивач відзиву на апеляційну
скаргу не надав.

Заслухавши пояснення учасників
процесу присутніх у судовому засіданні, дослідивши наявні у справі докази, та
проаналізувавши на підставі встановлених по справі фактичних обставин
правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного
рішення норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський
суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Задовольняючи позов, місцевий
господарський суд дійшов висновку про те, що відповідач всупереч вимог статей
1011 та 1022 ЦК України і умов договору комісії б/н від 01.07.2006р. частково
передав позивачу грошові кошти одержані ним за договором комісії. При цьому,
місцевий господарський суд виходив з відомостей, що містяться у наданих
позивачем копіях накладних та приходних касових ордерів.

Однак обставини, що мають значення
для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими є недоведеними.

Так, згідно із матеріалами справи
01.07.2006р. між ТОВ „Юпітер” (Комітент) та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1. (Комісіонер) укладений договір комісії, відповідно до п. 1.1 якого,
Комісіонер за дорученням і за рахунок Комітента приймає на себе зобов'язання
здійснити від свого імені правочини, пов'язані з реалізацією товарів,
асортимент, кількість, якісні характеристики, ціна та інші умови реалізації
яких зазначаються сторонами у специфікаціях до договору.

Пунктом 3.1 договору комісії
передбачено, що асортимент, кількість, якісні характеристики, строки та умови
поставки, ціна та інші умови реалізації продукції зазначаються сторонами
договору у специфікаціях до договору.

Згідно із п. 3.3. кожна передача
Комітентом продукції Комісіонеру повинна бути оформленою актом приймання -
передачі, а відповідно до п.3.4. договору комісії продукція вважається зданою
Комітентом та прийнятою Комісіонером по кількості та якості згідно із специфікаціями.

Стаття 638 ЦК України встановлює,
що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини третьої ст.
1012 ЦК України, істотними умовами договору комісії, за якими Комісіонер
зобов'язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну, які
в даному випадку, відповідно до пунктів 1.1 та 3.1 договору комісії, повинні
були бути визначені сторонами у специфікаціях до договору.

Водночас, сторони договору комісії
у п. 7.4 погодили, що будь-які зміни, доповнення, додатки, інші документи до
договору будуть дійсними лише за умови, якщо вони здійснені у письмовій формі
та підписані уповноваженими на це особами.

Відповідно до приписів ст. 34 ГПК
України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для
справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Враховуючи викладене, належними та
допустимими доказами передання продукції по договору комісії повинні бути
оформлені відповідно до наведених вище умов договору специфікації та акти
приймання-передачі продукції.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за
договором комісії не надав жодної специфікації до договору комісії від
01.07.2006р. та актів приймання передачі продукції відповідачу.

Надані позивачем накладні: № Э
-00221 від 24 червня 2006 року, № Э -00275 від 20 липня 2006 року, № Э -00456
від 27 вересня 2006 року не можуть бути розцінені ні як специфікації до
договору комісії від 01.07.2006р., ні як акти приймання передачі продукції за
цим договором, оскільки вони не містять посилання на те, що за даними
накладними продукція передана саме на виконання умов договору комісії. При
цьому, накладна № Э -00221 від 24 червня 2006 року взагалі складена до моменту
укладання договору комісії і при цьому фізична особа-підприємецьОСОБА_1.
стверджує, що підпис на представлених позивачем накладних вчинений не нею.

Також, апеляційний господарський
суд не приймає надані позивачем копії приходних касових ордерів, як докази
сплати відповідачем грошових коштів за договором комісії від 01.07.2006р.,
оскільки у вказаних документах підставою прийняття грошових коштів зазначено
"оплата за меблі", але не зазначено, що вказана оплата здійснюється
саме за договором комісії від 01.07.2006р., при цьому відповідач заперечує факт
оплати за меблі готівкою без проведення вказаних операцій через касовий апарат.

Водночас, з наданих відповідачем
фіскальних чеків та видаткових накладних вбачається, що оплату за продані меблі
ТОВ "Юпітер" від фізичної особи-підприємцяОСОБА_1приймав саме із
застосуванням касового апарату.

За таких обставин факт передання
відповідачу продукції на підставі договору комісії є недоведеним, а інших
доказів на підтвердження виникнення у відповідача боргу за даним договором
комісії, позивачем не надано.

Враховуючи викладене, оскаржене
судове рішення слід скасувати у зв'язку із недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а у
задоволені позову ТОВ „Юпітер” - відмовити.

Керуючись ст.ст. 77, 85, 99,
101-105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської
області від 04.07.2008р. по справі № 8/63-08-1797 -скасувати.

У задоволенні позовних вимог
Товариству з обмеженою відповідальністю „Юпітер” - відмовити.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК
України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий суддя:
В.І. Картере

Судді:
В.І. Жеков

В.Т.
Пироговський

Повний текст постанови підписаний
23.10.2008р.