ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
м.Житомир, майдан Путятинський, 3/65  тел.(8-0412) 48-16-02
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2008 р.
Справа № 2/4150

Житомирський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді                                                  Щепанської Г.А.

суддів:
Гулової А.Г.

Пасічник С.С.

при секретарі                                                            Жарській І.В. ,

за участю представників сторін:

від позивача: Туніка Ю.М. -
представника за довіреністю від 10.11.2008р.,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1,
м.Хмельницький

на рішення господарського суду
Хмельницької  області

від "11" серпня 2008 р. у
справі № 2/4150 (Т.В. Дячук)

за позовом Приватного підприємства
"Михалич і Ко" , с.Вороновиця Вінницької області

до Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Хмельницький

про стягнення 12725,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Хмельницької області від 11.08.2008р. у справі №2/4150
задоволено позов Приватного підприємства "Михалич і Ко", с.Вороновиця
Вінницької області до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1, м. Хмельницький про стягнення 12725,00 грн. Стягнуто з відповідача на
користь позивача 12725 грн. боргу, 127,25 грн. витрат по сплаті держмита та 118
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись
з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в
якій просить зазначене рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти
нове, яким  у позові відмовити (а.с.38-39).

Мотивуючи
апеляційну скаргу, відповідач зазначає, зокрема, наступне:

- судом першої
інстанції не застосовано до спірних правовідносин ч.5, 6          ст.315 ГК України та п.168 Статуту
автомобільного транспорту, відповідно до яких для пред'явлення перевізником до
вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення,
встановлюється шестимісячний строк;

- посилання
місцевого господарського суду, як на підставу не застосування вищевказаних
правових норм, на те, що відповідач є експедитором, а не вантажовідправником чи
вантажоодержувачем є невірним, оскільки договірні стосунки між сторонами
базувалися на договорі-заявці, який повністю відповідає вимогам ст.51 Закону
України "Про автомобільний транспорт" і по своїй правовій природі є
договором на перевезення вантажу, а тому відносини між позивачем та
відповідачем є відносинами між перевізником і вантажовідправником;

- суд першої
інстанції визнав належними надані позивачем докази (копії реєстру поштових
відправлень, опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення, витягу
із журналу реєстрації вхідної поштової кореспонденції) направлення 05.07.2007р.
відповідачу передбачених договором документів (рахунок, акт виконаних робіт,
товарно-транспортна накладна), хоча, згідно п.п.3,11,38,78 Правил надання
послуг поштового зв'язку, затверджених постановою КМУ від 17.08.2002р. за
№1155, опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення не може
існувати, оскільки опис вкладення здійснюється лише до поштового відправлення з
оголошеною цінністю, а рекомендоване поштове відправлення не може бути із
оголошеною цінністю і відповідно з описом вкладення.

Позивач не
скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до
ч.2 ст.96 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення місцевого господарського
суду.

Апеляційний
перегляд справи здійснювався за відсутності представника відповідача, який
належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, про що
свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №156332 (а.с.44).

Заслухавши
пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, повноту з'ясування та  доведеність всіх обставин, що мають значення
для справи, відповідність висновків, викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам справи, дослідивши правильність застосування
господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права
при прийнятті оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

22.05.2007р.
між Приватним підприємством "Михалич і Ко" (Перевізник) та суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1(Експедитор) укладено
договір-заявку №189/1 про надання транспортних послуг (далі - договір), згідно
п.1.1 якого  Перевізник надає Експедитору
транспортні послуги з перевезення вантажу по маршруту, згідно умов, визначених
даним договором-заявкою, у відповідності до діючого законодавства України та
вимог міжнародних конвенцій і угод у сфері міжнародних перевезень (а.с.5).

Перевізник
надає експедитору транспортні послуги для перевезення вантажу автомобілем
АВ9179АІ, н/пр НОМЕР_1 , по маршруту Нова Каховка - Астана (п.2.1 договору).

Пунктом 3.1
договору-заявки сторони передбачили, що вартість послуг складає 25250,00 грн.
по безготівковому рахунку: 50% - в день замитнення та 50%  на протязі п'яти банківських днів після
надання рахунку, акту виконаних робіт та оригіналу СМР.

На виконання
договору ПП "Михалич і Ко" було виписано  рахунок-фактуру №СФ-0000136 від 04.06.2007р.
на загальну суму 25250,00 грн. для оплати СПД-ФО ОСОБА_1. отриманих
транспортних послуг (а.с.3).

Як вбачається з
банківської виписки, наявної в матеріалах справи, на підставі рахунку
№СФ-0000136 від 04.06.2007р. відповідач 04.06.2007р. провів попередню часткову
оплату транспортних послуг  у сумі 12525
грн.  (а.с.20).

Позивач свої
зобов'язання, які передбачені вищевказаним договором, виконав у повному
обсязі,  про що свідчать міжнародна
товарно-транспортна накладна (СМR) А №054836
(відправник: ТОВ „Новотроїцькмолпром” м.Мелітополь Запорізької області;
місце завантаження: м.Нова Каховка Херсонської області; одержувач: ПП ОСОБА_2.;
місце розвантаження: м.Астана, Казахстан) та свідоцтво про підтвердження
доставки товарів під митним контролем ТС №18097 від 08.06.2007р. (а.с.4,6).

05.07.2007р.
позивач направив відповідачу передбачені п.3.1 договору документи - рахунок,
акт виконаних робіт, товарно-транспортну накладну №054836, що підтверджується
наявними в справі копіями реєстру поштових відправлень, опису вкладення до
рекомендованого поштового відправлення, витягу із журналу реєстрації вихідної
поштової кореспонденції (а.с.21-23).

У зв'язку з
невиконанням СПД-ФО ОСОБА_1.
зобов'язання щодо здійснення розрахунку за договором у повному обсязі,
ПП "Михалич і Ко" звернулося до господарського суду Хмельницької
області з позовною заявою №80 від 02.06.2008р. про стягнення з СПД-ФО ОСОБА_1.
боргу в сумі 12725 грн. (а.с.2).

Згідно з ч.1
ст.173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого
суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію
тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона,  у тому числі
кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Приписами ч.1
ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовується
відповідні положення Цивільного кодексу України
з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 627 ЦК
України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з
урахуванням  вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Проаналізувавши
характер правовідносин, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що на підставі договору-заявки від 22.05.2007р. №189/1
між СПД-ФО ОСОБА_1. та ПП "Михалич і Ко" виникли правовідносини за
договором перевезення, які регулюються главою 64 ЦК України.

Згідно ст.909
ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник)
зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до
пункту призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір
перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення
договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної
(коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами
(статутами).

Частиною 1
ст.916 ЦК України передбачено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу,
пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю
сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими
актами.

Нормою ч.1
ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні  встановлений
строк  (термін)  його виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням
цієї події.

Як встановлено
судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідач, в
порушення п.3.1 договору, здійснив лише часткові розрахунки за отримані послуги
перевезення вантажу у сумі 12525,00грн.

Відповідно з
вимогами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Докази на
підтвердження належного виконання зобов'язання, щодо проведення розрахунків за
договором у повному обсязі, відповідач суду не надав.

Згідно
зазначених обставин справи та норм чинного законодавства, колегія суддів
апеляційного господарського суду погоджується з висновком господарського суду
першої інстанції щодо стягнення з відповідача (боржника) 12725 грн. боргу.

Колегія суддів
вважає безпідставним посилання відповідача в апеляційній скарзі на пропуск
позивачем шестимісячного строку позовної давності, передбаченого ч.5, 6 ст.315
ГК України та п.168 Статуту автомобільного транспорту, оскільки, як правильно
зазначено у рішенні суду першої інстанції, шестимісячний строк встановлено до
позовів, що пред'являються перевізником до вантажовідправників та
вантажоодержувачів. Згідно ж договору - заявки, СПД-ФО ОСОБА_1 є
експедитором,  а не вантажовідправником
чи вантажоодержувачем. Крім того, у міжнародній товарно-транспортній накладній
(СМR) А №054836 зазначено, що відправником є ТОВ „Новотроїцькмолпром”
м.Мелітополь Запорізької області, а одержувач - ПП ОСОБА_2., м.Астана,
Казахстан  (а.с. 4).

Також колегія
суддів не приймає до уваги посилання відповідача  на прийняття судом першої інстанції
неналежних доказів, а саме: копії реєстру поштових відправлень, опису вкладення
до рекомендованого поштового відправлення, витягу із журналу реєстрації вхідної
поштової кореспонденції, оскільки сам факт отримання, передбачених п.3.1
договору, документів (рахуноку, акту виконаних робіт, товарно-транспортної
накладної (СМR) А №054836) скаржник не заперечує.

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення прийняте з повним
з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм
матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його
скасування.

Керуючись
ст.ст.  101,103,105 Господарського
процесуального кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення
господарського суду Хмельницької області від 11 серпня 2008 року у справі №
2/4150 залишити без змін, а апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Хмельницький  - без задоволення.

2. Справу №
2/4150 повернути до господарського суду Хмельницької  області.

Головуючий суддя                                                                 Щепанська
Г.А.

судді:

Гулова А.Г.

Пасічник С.С.

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи,

2,3 - сторонам,

4 - в наряд.