ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2008 р.

№ 33/19-08-1028

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Палій В.М., за участю представників сторін В. Пятигорця (дов. від12.03.08), О. Лабунець (дов. від 17.03.08), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Стрейт Флеш” на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10 червня 2008 року у справі № 33/19-08-1028 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Стрейт Флеш” до закритого акціонерного товариства “Лондонська-Брістоль” про визнання договору суборенди дійсним та усунення перешкод у користуванні орендованим майном та за зустрічним позовом про визнання договору суборенди недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2008 року товариство з обмеженою відповідальністю “Стрейт Флеш” звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до закритого акціонерного товариства “Лондонська-Брістоль” про визнання дійсним договору суборенди приміщення та зобов’язати відповідача не чинити перешкод у виконанні позивачем його умов.

Закрите акціонерне товариство “Лондонська-Брістоль” позов не визнало та подало зустрічний позов про визнання цього договору недійсним та повернення об’єкта суборенди.

Рішенням господарського суду Одеської області від 18 квітня 2008 року (суддя Д.Мазур) первісний позов задоволено і в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10 червня 2008 року апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства “Лондонська-Брістоль” задоволено частково - рішення в частині задоволення первісного позову скасовано; у позові відмовлено з мотивів недоведеності; у іншій частині рішення залишено без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Стрейт Флеш” просить постанову скасувати з підстав неправильного застосування господарським судом статей 180, 181 і 188 Господарського кодексу України та залишити в силі рішення.

Закрите акціонерне товариство “Лондонська-Брістоль” проти доводів касаційної скарги заперечує і в її задоволенні просить відмовити.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Господарськими судами встановлено, що 2 квітня 2007 року сторони уклали договір суборенди приміщення для розміщення казино (далі - договір).

За змістом статті 215 Цивільного кодексу України підставою для визнання правочину недійсним є недодержання стороною (сторонами) в момент вчинення правочину вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Колегія суддів погоджується з висновком господарських судів про помилкове застосування відповідачем до спірних правовідносин положень Закону України “Про ліцензування певних видів господарської діяльності”, оскільки передача майна в оренду (суборенду) відповідно до чинного законодавства України не є видом підприємницької діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Отже, господарські суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову, оскільки спірний договір не суперечить вимогам чинного законодавства, у тому числі що регулює відносини майнового найму (оренди), та моральним засадам суспільства; особи які вчинили цей правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин спрямований на настання правових наслідків.

Водночас господарський суд апеляційної інстанції правомірно не погодився з висновками місцевого господарського суду про задоволення первісного позову.

В обґрунтування вимог позову товариство з обмеженою відповідальністю “Стрейт Флеш” послалося на відмову відповідача виставляти рахунки на сплату орендної плати та експлуатаційні витрати, а в подальшому подало господарському суду акти від 23, 25, 28 лютого і 1 березня 2008 року та звернення до органу міліції про факти недопущення персоналу до орендованого приміщення.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України) і неналежне виконання орендарем зобов’язань, у тому числі в частині порядку розрахунків, не спричиняє недійсності договору, а отже вимога первісного позову в даному випадку не узгоджується з способами захисту прав суб’єктів господарювання.

Крім того, апеляційний господарський суд не визнав належними і допустимими докази, які подані позивачем на підтвердження перешкод у виконанні умов договору.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

За обставин не подання допустимих і належних доказів, на підставі яких позивач обґрунтовує вимоги позову, апеляційний господарський суд дійшов правомірного висновку про відмову в його задоволенні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10 червня 2008 року у справі № 33/19-08-1028 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Стрейт Флеш” без задоволення.

Головуючий, суддя

М. В. Кузьменко

Суддя

І. М. Васищак

Суддя

В. М. Палій