ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2008 р.

№ 23/122-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. –головуючого (доповідача), Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

за участю представників: позивача –

відповідача –Харламової О.С.,

розглянувши касаційну скаргу ВАТ "Павлоградхіммаш" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 3 квітня 2008 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18 серпня 2008 року у справі за позовом ТзОВ "ХАСКО" до ВАТ "Павлоградхіммаш" про стягнення 77404, 71 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2008 року позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 76400 грн., яка виникла в результаті порушення зобов’язань з повернення фінансової допомоги за договором №05-09-0533 від 01.07.2005 року про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, укладеним між сторонами у справі, 3% річних в сумі 1004, 71 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 3 квітня 2008 року (суддя Добродняк І.Ю.) позов задоволений. Стягнуто з відповідача на користь позивача 76400 грн. основного боргу, 1004, 71 грн. 3% річних, судові витрати.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18 серпня 2008 року рішення суду залишене без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, ВАТ "Павлоградхіммаш" просить їх скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, 1 липня 2005 року між сторонами у справі був укладений договір №05-09-0533 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, за умовами якого позивач зобов'язувався надати відповідачу безвідсоткову поворотну фінансову допомогу в сумі 76400 грн., а відповідач - повернути її у визначений договором строк.

Згідно п.4.1 вказаного договору, строк надання допомоги становить 2 роки з моменту зарахування коштів на рахунок відповідача.

Після закінчення вказаного строку відповідач зобов'язався протягом п'яти банківських днів повернути суму фінансової допомоги шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок позивача.

Як правильно встановлено судами при розгляді справи, платіжним дорученням №607 від 05.07.2005 року позивачем на рахунок відповідача була перерахована сума 76400 грн. з призначенням платежу "передплата по рах.б/н від 30.06.2005 року".

5 липня 2005 року позивач листом повідомив відповідача про те, що при перерахуванні грошових коштів у сумі 76400 грн. в платіжному дорученні №477 від 05.07.2005 року не вірно було зазначено призначення платежу, фактичне призначення платежу слід вважати "безвідсоткова поворотна фінансова допомога за договором №05-09-05336 від 01.07.2005 року".

В порушення умов укладеного договору, у встановлений договором №05-09-05336 строк, відповідач грошові кошти позивачу не повернув.

Згідно ст.1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як правильно встановлено судами, факт укладення сторонами у справі договору №05-09-05336 від 01.07.2005 року та його виконання позивачем підтверджується наявними в матеріалах справи документами та встановлений рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2006 року у справі №8/394-06 між тими ж сторонами, яке набрало законної сили.

На підставі ч.2 ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Враховуючи, що відповідачем належним чином не доведений той факт, що вказані грошові кошти в сумі 76400 грн. отримані ним за будь-яких інших підстав, ніж безвідсоткова фінансова допомога, суди дійшли правильного висновку про зобов’язання відповідача повернути позивачеві зазначену суму грошових коштів.

У відповідності до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного, місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд, правильно стягнув з відповідача три проценти річних в сумі 1004, 71 грн.

За таких обставин, судові рішення відповідають вимогам закону і обставинам справи, тому підстав для їх зміни немає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 3 квітня 2008 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18 серпня 2008 року залишити без змін, а касаційну скаргу ВАТ "Павлоградхіммаш" –без задоволення.

Головуючий, суддя В.Дерепа

Судді Б.Грек

Л.Стратієнко