ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2008 р.

№
2-375/08(2-8357/06)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів:

Н.
Дунаєвської, І. Воліка, Н. Мележик,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні

касаційні
скарги

1)          Товариства з обмеженою
відповідальністю (ТОВ) "Дефо"; 2)          ВАТ "Райффайзен Банк
Аваль"

на
постанову

від
10.06.2008

Київського
апеляційного господарського суду

у
справі

№
2-8357/06 (2-375/08)

за
позовом

ОСОБА_1

до

1)          Відкритого акціонерного товариства
(ВАТ) "Український науково-дослідний і конструкторський інститут по
розробці машин і устаткування для переробки мас, гуми і штучної шкіри";
2)          ТОВ "Дефо"

третя
особа

ВАТ
"Райффайзен Банк Аваль"

про

визнання
недійсним рішення загальних зборів акціонерів, визнання недійсним договорів
купівлі-продажу частини майнового комплексу

В
судове засідання прибули представники сторін:

позивача

не
з'явились;

відповідача-1

1)          Купченко В.В. (дов. від 18.06.2008
б/н); 2)          Вишняк О.Є. (дов. від
04.08.2008 б/н);

відповідача-21)          Ваннікова А.М. (дов. від 25.03.2008
23/08); 2)          Сокол О.Є. (дов.
від 01.07.2008 № 7); 3)          Пуш
М.М. (дов. від 23.06.2008 б/н);

третьої
особи

ОСОБА_2.
(дов. від 19.02.2008 НОМЕР_1)

ВСТАНОВИВ:

01.12.2006ОСОБА_1
звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про визнання
недійсним п. 9 рішення загальних зборів акціонерів ВАТ "Український
науково-дослідний і конструкторський інститут по розробці машин і устаткування
для переробки пластичних мас, гум та штучної шкіри" від 30.03.2002, протоколу
загальних зборів акціонерів № 8 від 30.03.2002 та договору купівлі-продажу
2/100 частин майнового комплексу від 07.06.2002, укладеного між ВАТ
"Український науково-дослідний і конструкторський інститут по розробці
машин і устаткування для переробки пластичних мас, гум та штучної шкіри"
та ТОВ "Дефо" (з урахуванням уточнення до позовних вимог).

Доповідач: Волік І.М.

В
обґрунтування позовних вимогОСОБА_1 зазначала, що в                2006 році довідалась про
відчуження в 2002 році ВАТ "Український науково-дослідний і
конструкторський інститут по розробці машин і устаткування для  переробки пластичних мас, гум та штучної
шкіри", акціонером якого є позивачка, 2/100 частин майнового комплексу
площею 18 128 кв.м за адресою:АДРЕСА_1 продаж якого був здійснений з порушенням
чинного законодавства, зокрема вимог Закону України "Про господарські
товариства" та установчих документів ВАТ "Український
науково-дослідний і конструкторський інститут по розробці машин і устаткування
для переробки пластичних мас, гум та штучної шкіри".

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Києва від 25.02.2008 у справі №
2-8357/06(2-375/08) (суддя Ю. Кухалейшвілі) позов задоволено повністю; визнано
недійсним п. 9 рішення загальних зборів акціонерів ВАТ "Український
науково-дослідний і конструкторський інститут по розробці машин і устаткування
для  переробки пластичних мас, гум та
штучної шкіри", протокол загальних зборів акціонерів № 8 від 30.03.2002 та
договір купівлі-продажу 2/100 частин майнового комплексу від 07.06.2002,
укладений між ВАТ "Український науково-дослідний і конструкторський
інститут по розробці машин і устаткування для
переробки пластичних мас, гум та штучної шкіри" та ТОВ
"Дефо".

Постановою
Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2008 (колегія суддів: О.
Моторний, В. Кошіль, В. Шапран) рішення Шевченківського районного суду міста
Києва від 25.02.2008 у справі                                            №
2-8357/06 (2-375/08) скасовано; прийнято нове рішення; позов задоволено
частково, визнано недійсним п. 9 рішення загальних зборів акціонерів ВАТ
"Український науково-дослідний і конструкторський інститут по розробці
машин і устаткування для переробки пластичних мас, гум та штучної шкіри"
від 30.03.2002; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 07.06.2002 2/100
частин майнового комплексу площею 18 128 кв.м, що знаходиться в будинку
АДРЕСА_1 укладений між ВАТ "Український науково-дослідний і
конструкторський інститут по розробці машин і устаткування для переробки
пластичних мас, гум та штучної шкіри" та ТОВ "ДЕФО"; провадження
в частині позовних вимог щодо визнання недійсним протоколу № 8 від 30.03.2002
загальних зборів акціонерів ВАТ "Український науково-дослідний і
конструкторський інститут по розробці машин і устаткування для переробки
пластичних мас, гум та штучної шкіри" припинено; матеріали справи №
2-8357/06(2-375/08) повернуто до Шевченківського районного суду міста Києва.

Приймаючи
судові рішення у справі суди виходили з наступних обставин, що встановлені в
ході судового розгляду.

ОСОБА_1 є акціонером ВАТ
"Український науково-дослідний і конструкторський інститут по розробці
машин і устаткування для переробки пластичних мас, гум та штучної шкіри" з
1998 року та має у власності 1 просту іменну акцію.

30.03.2002 відбулися загальні збори
акціонерів ВАТ "Український науково-дослідний і конструкторський інститут
по розробці машин і устаткування для переробки пластичних мас, гум та штучної
шкіри".

В пункті 9 рішення вказаних загальних
зборів зазначено про підготовку продажу чергової частини офісних приміщень у
приміщені колишньої їдальні.

07.06.2002 між відповідачем - 1 та
відповідачем - 2 укладений договір купівлі-продажу 2/100 частин майнового
комплексу площею 18128 кв.м, що знаходиться в будинкуАДРЕСА_1 Даний договір
укладений від імені ВАТ "Український науково-дослідний і конструкторський
інститут по розробці машин і устаткування для переробки пластичних мас, гум та
штучної шкіри" головою правлінняОСОБА_3

Відповідно
до умов даного договору, голова правління діяв на підставі статуту та рішення
загальних зборів акціонерів від 30.03.2002.

Ставлячи вимогу про визнання
недійсним договору купівлі-продажу від 07.06.2002, позивачкаОСОБА_1 посилається
на те, що питання стосовно укладання такого договору на розгляд зборів не
виносилося, і дане твердження, як встановлено судами, підтверджується
матеріалами справи.

Крім того, згідно з п. 8.2.7. статуту
ВАТ "Український науково-дослідний і конструкторський інститут по розробці
машин і устаткування для переробки пластичних мас, гум та штучної шкіри"
зі змінами та доповненнями про проведення загальних зборів акціонерів, крім
персонального повідомлення, для кожного акціонера, робиться загальне
повідомлення в одному з офіційних друкованих видань України.

Відповідно до повідомлення, яке було
розміщено в газеті "ІНФОРМАЦІЯ_1”, на порядок денний загальних зборів
учасників товариства не виносилося питання про продаж 2/100 частин майнового
комплексу площею 18 128 кв.м, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1

Про
зазначену обставину вказував і позивач, який, з його слів, був присутнім на
всіх загальних зборах акціонерів товариства, і, зокрема, 30.03.2002.

Як вбачається зі змісту статті 43
Закону України "Про господарські товариства" загальні збори не вправі
приймати рішення з питань, не включених до порядку денного.

Згідно зі статтею 41 Закону України
"Про господарські товариства" вищим органом акціонерного товариства є
загальні збори товариства. У загальних зборах мають право брати участь усі
акціонери, незалежно від кількості та виду акцій, власниками яких вони є.

Відповідно
до статті 43 Закону України "Про господарські товариства" до
компетенції загальних зборів, зокрема, віднесено затвердження договорів (угод),
укладених на суму, що перевищує вказану у статуті товариства. Дане повноваження
належить до виключної компетенції загальних зборів акціонерів і не може бути
переданим іншим органам товариства.

Виходячи з положень статуту ВАТ
"Український науково-дослідний і конструкторський інститут по розробці
машин і устаткування для переробки пластичних мас, гум та штучної шкіри",
до компетенції загальних зборів належить затвердження угод, укладених на суму,
що перевищує 50% статутного фонду товариства.

Як встановлено судами при прийнятті
оскаржуваних судових рішень, статут підприємства відповідача - 1 (зі змінами та
доповненнями на час укладання оспорюваного договору) свідчить про те, що
статутний фонд товариства складав 42 382,50 грн., в той час як продаж 2/100
частин майнового комплексу відповідно до договору купівлі-продажу від
07.06.2002 було здійснено за 417 474,12 грн., що в декілька разів перевищує
суму статутного фонду товариства.

Крім того, в оскаржуваних рішеннях
суди зазначають, що зміст договору купівлі-продажу частини майнового комплексу
від 07.06.2002 свідчить про те, що голова правління діяв на підставі статуту та
рішення загальних зборів, проте відповідно до них, голова правлінняОСОБА_3 не
мав достатніх повноважень для продажу 2/100 частин майнового комплексу, а отже,
і укладення оспорюваного договору купівлі-продажу від 07.06.2002, до того ж,
питання стосовно продажу 2/100 частин майнового комплексу не було предметом
розгляду на загальних зборах акціонерів від 30.03.2002.

Апеляційним
господарським судом, з врахуванням положень                        ст. 261 Цивільного
кодексу України, відповідно до яких перебіг позовної давності починається від
дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або
про особу, яка його порушила, відхилені посилання ТОВ "Дефо" на те,
що позивачем пропущений строк позовної давності, зважаючи на те, щоОСОБА_1
дізналася про укладання договору купівлі-продажу лише в 2006 році, адже раніше
дане питання не виносилося на порядок денний загальних зборів акціонерів, а
відповідачем -2 не надано доказів того, що позивачка дізналася або могла
дізнатися про вчинення оспорюваного правочину раніше, а отже порушила строк
позовної давності.

З
врахуванням того, що в позовній заяві ставиться вимога про визнання недійсним
протоколу загальних зборів акціонерів від 30.03.2002, яким було затверджено
оспорюване рішення, а судом першої інстанції неправомірно задоволена дана
вимога, оскільки протокол загальних зборів акціонерів не є нормативно правовим
актом, а отже не може бути предметом спору, провадження по справі в частині
визнання недійсним протоколу загальних зборів акціонерів від 30.03.2002
припинено господарським судом апеляційної інстанції.

Крім того, апеляційний господарський
суд дійшов висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушенням
норм процесуального права, виходячи з наступного.

Так відповідно до ч. 4 ст. 122 ЦПК
України про відкриття провадження у справі чи відмову у відкритті провадження у
справі суддя постановляє ухвалу. В ухвалі про відкриття провадження у справі
зазначаються, зокрема, час і місце попереднього судового засідання.

Частина
7 та 10 статті 130 ЦПК України визначає, що попереднє судове засідання є
обов'язковим для кожної справи, за винятком випадків, встановлених цим
Кодексом. Попереднє судове засідання проводиться з додержанням загальних
правил, встановлених цим Кодексом для судового розгляду. Про процесуальні дії,
які необхідно вчинити до судового розгляду, суд постановляє ухвалу.

Всупереч зазначеним нормам, судом
першої інстанції не винесено ухвалу про проведення попереднього розгляду та
призначення справи до судового розгляду, хоча в матеріалах справи наявний
протокол судового засідання від 20.12.2006 про проведення попереднього
розгляду, де зазначено, що "суд видаляється до нарадчої кімнати для
винесення ухвали", але сама ухвала в матеріалах справи відсутня.

Звертаючись
до суду з касаційною скаргою, ТОВ "Дефо" посилається на неправильне
застосування господарським судом апеляційної інстанцій при винесенні
оскаржуваної постанови норм матеріального права та порушення процесуальних норм
права ,просить про її скасування та прийняття нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Також
судові рішення у справі оскаржені в касаційному порядку                       ВАТ "Райффайзен
Банк Аваль", в касаційній скарзі якого зазначено про неправильне
застосування матеріальних норм права та порушення процесуальних норм
господарськими судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних у справі
судових рішень, у зв'язку з чим скаржник просить про їх скасування та
припинення провадження у справі.

Перевіряючи
юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту,
Вищий господарський суд України, заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши правильність
застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанції норм права,
дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають до задоволення частково з
наступних підстав.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 1 Постанови
від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли
суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що
підлягають  застосуванню до даних
правовідносин.

Судові
рішення у даній справі зазначеним вимогам не відповідають.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх
інстанцій,ОСОБА_1 як акціонер ВАТ "Український науково-дослідний і
конструкторський інститут по розробці машин і устаткування для переробки мас,
гуми і штучної шкіри" звернулася до суду з позовом у даній справі,
посилаючись, зокрема, на те, що при проведенні загальних зборів товариства від
30.03.2002 були порушені положення п. 8.2.7 статуту ВАТ "Український
науково-дослідний і конструкторський інститут по розробці машин і устаткування
для переробки мас, гуми і штучної шкіри" та ст. 43 Закону України
"Про господарські товариства", оскільки на порядок денний загальних
зборів від 30.03.2002 питання щодо продажу 2/100 частин майнового комплексу
площею 18 128 кв.м за адресою:                        АДРЕСА_1 не виносились
і вказане питання не розглядалось.

Порядок,
способи та строки повідомлення акціонерів про скликання загальних зборів
визначаються ч. 1 ст. 43 Закону України "Про господарські
товариства", який визначає поняття і види господарських товариств, правила
їх створення, діяльності, а також права і обов'язки  їх учасників та засновників, управління
товариством здійснюють його органи, склад і порядок обрання (призначення) яких
здійснюється відповідно до виду товариства, відповідно до якої про проведення
загальних зборів акціонерів держателі іменних акцій повідомляються персонально
передбаченим статутом способом; крім того, загальне повідомлення друкується в
місцевій пресі за місцезнаходженням акціонерного товариства і в одному із
офіційних друкованих видань Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України
чи Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку із зазначенням часу і
місця проведення зборів та порядку денного.

Спосіб
персонального повідомлення держателів іменних акцій про проведення загальних
зборів має бути зазначений у статуті акціонерного товариства.

Статутом
ВАТ "Український науково-дослідний і конструкторський інститут по розробці
машин і устаткування для переробки мас, гуми і штучної шкіри" (п. 8.2.7)
передбачено, що про проведення загальних зборів акціонерів повідомляються
персонально поштою, або під розпис або іншим способом. Крім того, загальне
повідомлення друкується в місцевій пресі за місцезнаходженням акціонерного
товариства і в одному з офіційних друкованих видань Верховної Ради України,
Кабінету Міністрів України чи Державної комісії з цінних паперів та фондового
ринку із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного.
Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 45 днів до скликання загальних
зборів. У разі необхідності може бути зроблено повторне повідомлення в
зазначених засобам масової інформації.

Підставою
задоволення позову в частині визнання недійсним рішення загальних зборів (в
частині) за оскаржуваними судовими рішеннями у даній справі стало встановлене
судами попередніх інстанцій порушення порядку скликання зборів, передбаченого
законом та внутрішніми документами товариства, зокрема, порушення порядку
повідомлення акціонерів про скликання зборів.

Разом
з тим, за наявності кворуму та при встановленні факту повідомлення та/або факту
участі акціонера у загальних зборах, порушення порядку повідомлення акціонерів
не повинно тягти за собою визнання недійсними рішень загальних зборів.

При
цьому позивач стверджує, що був присутнім на всіх загальних зборах, що
проводились ВАТ "Український науково-дослідний і конструкторський інститут
по розробці машин і устаткування для переробки мас, гуми і штучної шкіри",
а отже мова про те, щоОСОБА_1 не отримувала персонального повідомлення,
надіслання якого акціонерові передбачено п. 8.2.7 статуту                          ВАТ "Український
науково-дослідний і конструкторський інститут по розробці машин і устаткування
для переробки мас, гуми і штучної шкіри" та ст. 43 Закону України
"Про господарські товариства", в позовній заяві не йдеться.

З
огляду на викладене, суди попередніх інстанцій, вирішуючи питання про задоволення
позову в цій частині, не надали належної юридичної оцінки обґрунтованості
доводів позивача про порушення порядку повідомлення акціонерів про скликання
зборів та не встановили обставини, які свідчать про неотримання ним особисто
персонального повідомлення та неопублікування загального повідомлення в
місцевій пресі за місцезнаходженням акціонерного товариства і в одному з
офіційних друкованих видань Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України
чи Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку із зазначенням часу і
місця проведення зборів та порядку денного, в період, передбачений установчими
документами та законодавчими нормами, стосовно проведення оспорюваних загальних
зборів товариства від 30.03.2002 та зборів загальних зборів товариства від
27.01.1998, про які йдеться в оскаржуваному пункті рішення загальних зборів від
30.03.2002, зважаючи на досліджені судами документи.

Також,
обґрунтовуючи позовні вимоги,ОСОБА_1 зазначає, що продаж 2/100 частин майнового
комплексу відповідно до договору купівлі-продажу від 07.06.2002 було здійснено
за 417 474,12 грн., що в декілька разів перевищує суму статутного фонду
товариства, який на той час складав 42 382,50 грн., і наведене є порушенням
положень установчих документів товариства, а саме,                        п. 8.5.1.2. статуту ВАТ
"Український науково-дослідний і конструкторський інститут по розробці
машин і устаткування для переробки мас, гуми і штучної шкіри", відповідно
до якого на раду акціонерного товариства покладаються обов'язки, зокрема,
затвердження угод, укладених на суму, що перевищує 50 відсотків статутного
фонду товариства.

Визнаючи
недійсним договір купівлі-продажу 2/100 частин майнового комплексу від
07.06.2002, укладений між ВАТ "Український науково-дослідний і
конструкторський інститут по розробці машин і устаткування для переробки
пластичних мас, гум та штучної шкіри" та ТОВ "Дефо", суди
попередніх інстанцій розглядали його як такий, що укладений головою правління
від імені акціонерного товариства, а отже оспорюваний договір є недійсний на
тій підставі, що він не затверджений загальними зборами або спостережною радою
у порядку, передбаченому статутом товариства.

Відповідно
до частини першої та другої статті 23 Закону України "Про господарські
товариства" посадовими особами органів управління товариства визнаються
голова та члени виконавчого органу, голова ревізійної комісії, а у товариствах,
де створена наглядова рада товариства, - голова та члени наглядової ради
товариства.

Згідно
з частиною першою статті 41 Закону України "Про господарські
товариства" вищим органом акціонерного товариства є загальні збори
товариства; у загальних зборах мають право брати участь усі акціонери,
незалежно від кількості та виду акцій, власниками яких вони є.

До
компетенції загальних зборів належить, зокрема, затвердження договорів (угод),
укладених на суму, що перевищує вказану в статуті товариства (п. і ч. 5 ст. 41
Закону України "Про господарські товариства").

Загальні
збори вирішують питання, віднесені до їх компетенції Законом та статутом
товариства. Повноваження, передбачені статтею 41 Закону України, належать до
компетенції загальних зборів незалежно від того, чи передбачені вони статутом
товариства. Загальні збори правомочні приймати рішення, якщо в них беруть
участь акціонери, які володіють більш як 60% голосів.

Як
свідчать матеріали справи, в загальних зборах ВАТ "Український
науково-дослідний і конструкторський інститут по розробці машин і устаткування
для переробки мас, гуми і штучної шкіри" від 30.03.2002, рішення яких
оскаржуються у даній справі акціонером товариства, прийняли участь акціонери,
що володіють 68,63 % відсотків голосів.

Правомочність
загальних зборів визначається перед початком зборів на підставі реєстру, що
містить дані реєстрації акціонерів (їх представників), які беруть участь у
зборах. Відсутність кворуму на загальних зборах є підставою для визнання
недійсними прийнятих на загальних зборах рішень.

При
цьому, судами попередніх інстанцій не надали належної юридичної оцінки тій
обставині, що якщо при укладенні договору від імені акціонерного товариства
голова правління діяв у межах своїх повноважень, то такий договір створює права
та обов'язки безпосередньо для акціонерного товариства. Подальше незатвердження
такого договору загальними зборами або спостережною радою у порядку,
передбаченому статутом товариства, не може бути підставою для визнання договору
недійсним як такого, що не відповідає вимогам закону.

Господарським
судам слід ураховувати, що акціонери (учасники) господарського товариства не
вправі також звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших акціонерів
(учасників) господарського товариства та самого товариства, а також
обґрунтовувати свої вимоги порушенням прав інших акціонерів (учасників)
товариства.

Акціонер
ВАТ "Український науково-дослідний і конструкторський інститут по розробці
машин і устаткування для переробки мас, гуми і штучної шкіри" -ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу,
укладеного між відповідачами у даній справі у зв'язку з порушенням даним договором
її прав як акціонера, при цьому не вказавши в чому саме вони полягають і
наголошуючи на порушенні прав інших акціонерів та товариства.

При
цьому, що не можна вважати такою, що ґрунтується на законі, прийняту судами
позицію про ототожнення власних прав та інтересів акціонера з правами та
інтересами самого АТ.

Позивач
повинен довести, що певними діями (бездіяльністю) було порушено безпосередньо
його права та інтереси, у іншому випадку суд повинен був відмовити у позові.

Вирішуючи
спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з
позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист
якого подано позов, а також з'ясувати наявність чи відсутність факту їх
порушення або оспорювання.

Правовою
підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів суб'єкта звернення (ст. 1
Господарського процесуального кодексу України).

За
таких обставин, рішення місцевого суду та постанову апеляційного господарського
суду не можна визнати законними й обґрунтованими, і тому вони підлягають до
скасування з передачею справи на новий розгляд.

При
новому розгляді справи господарському суду міста Києва належить усунути
зазначені недоліки, вжити заходів щодо всебічного, повного, об'єктивного
вирішення спору, перевірити доводи сторін та розглянути позовну заяву
відповідно до вимог закону.

Керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні
скарги ТОВ "Дефо" та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль"
задовольнити частково.

Постанову
Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2008 та рішення
Шевченківського районного суду міста Києва від 25.02.2008 у справі № 2-8357/06
(2-375/08) скасувати.

Справу
направити на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий,
суддя
Н. Дунаєвська

Судді:
І.Волік

Н. Мележик