ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Херсон, вул. Горького, 18
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У
К Р А Ї Н И

27.11.2008
Справа №  2/468-ПН-08

Господарський суд
Херсонської області у складі судді
Скобєлкіна С.В. при секретарі
Котенко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за
позовом
Приватного  підприємця  ОСОБА_1, м.Херсон

до Приватного  підприємця
ОСОБА_2, м.Херсон

про   визнання права власності на нерухоме майно

за
участю представників сторін:

від  позивача -
ОСОБА_3., довіреність від 29.09.2008р.

від  відповідача - ОСОБА_4., довіреність від
07.05.2008р.

в с т а н о в и в:

Приватний
підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до приватного підприємця
ОСОБА_2про визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги
ґрунтуються на ствердженні про те, що відповідач здійснивши підрядні  будівельні роботи, перешкоджає  користуватись належним  позивачу
майном, яке розташоване на платній автостоянці по вул.Сенявіна у
м.Херсоні.

У
судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, а відповідач їх визнав,
що було засвідчено представниками сторін.

Розглянувши
матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши
позивача і відповідача, в особі їх повноважних представників, суд
прийшов до висновку про те, що позов підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Як
встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 01.08.1997 року між
позивачем - приватним  підприємцем
ОСОБА_1, як покупцем, та  приватною
комерційною фірмою "Амур", від імені якої  за дорученням
діяв  гр.Фішер., як продавцем, укладено
договір купівлі-продажу майна, а саме: будки, площадки та огорожі, яке
знаходиться на автостоянці за адресою: м.Херсон, проспект Сенявіна, 156. Даний
договір посвідчено нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу, а
31.07.2002 року цей договір купівлі-продажу майна зареєстровано Херсонським
державним бюро технічної інвентаризації.

Відповідно
до положень статті  86 Цивільного кодексу
УРСР, в редакції  від 06.01.1994 року,
який діяв на час укладання сторонами договору купівлі-продажу майна, правом
власності визначено врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється
законом, держава забезпечує  стабільність
правовідносин власності, яка виступає  у
різних формах,  рівними між собою.

Статтею
128 того ж Кодексу зазначено, що право власності (право оперативного
управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо
інше не передбачено законом або договором.

На
час укладення договору від 01.08.1997 року чинними були положення статей 42 та
224 ЦК УРСР,  згідно з якими угоди можуть
укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальний), а  за договором купівлі-продажу продавець  зобов'язаний
передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язаний прийняти це
майно і сплатити за нього відповідну грошову суму, встановлену за погодженням
сторін (ст.228 Кодексу).

Таким
чином, приватний  підприємець  ОСОБА_1набув право власності на вказане
майно, підставою для набуття якого став правочин, який ніким не оспорюється і в
судовому порядку  він недійсним не
визнавався.

В
подальшому, у 2002 році позивачем за власні
кошти та своїми  силами на
території  автостоянки було збудовано:
будинок охорони літ."А" загальною площею 35,6 кв.м., навіс
літ."Б" площею 102,8 кв.м., гараж літ."В" площею  17,3 кв.м., навіс літ."Г"
площею  109,2 кв.м., навіс
літ."Д" площею 162,2 кв.м., навіс літ."Е" площею 22,8
кв.м., навіс  літ."И" площею
108,0 кв.м., навіс літ."К" площею 72,0 кв.м., навіс літ."З"
площею  75,9 кв.м., навіс
літ."Л" площею 148,5 кв.метрів.

У
2007 році ПП ОСОБА_1 провів ремонтні
роботи площадки, встановив огорожу з залізобетонних  плит загальною площею 576,3 кв.метрів,
металеві ворота та побудував приміщення туалету літ."Ж" площею 2,5
кв.метрів.

Під
час  виконання робіт по  переобладнанню приміщень позивач уклав з
відповідачем - приватним підприємцем - ОСОБА_2. договір  підряду
від 20.12.2006 року, за умовами
якого підрядник за дорученням замовника зобов'язувався на власний  ризик виконати певну роботу, а саме:  здійснити ремонт площадки, встановити
огорожу, ворота, побудувати туалет за адресою м.Херсон, пр.Сенявіна, 156, що є
власністю ПП ОСОБА_1., після  чого перереєструвати  автостоянку в Херсонському ДБТІ.

Відповідно
до положень ст.837, 856 ЦК України в редакції Закону України № 435-IV від
16.01.2003 року, за договором  підряду
одна сторона (підрядчик) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за завданням
другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти  і оплатити
виконану роботу. Якщо замовник не
сплатив встановленої  ціни роботи
або іншої суми, належної підрядникові у зв'язку з виконанням договору підряду,
підрядник має право притримати
результат  роботи, а також
устаткування, залишок  невикористаного
матеріалу  та інше майно замовника, що є
у підрядника.

Позивач
- ПП ОСОБА_1стверджує , що виконані підрядником роботи ним були прийняті і
оплачені, але  відповідач - ПП ОСОБА_2.
звернувшись до нього з листом, в якому
посилаючись на ст.856 ЦК України стверджує, що спірні  збудовані об'єкти він має право притримати,
вважаючи, що замовник  належним чином не
розрахувався за виконані  ним підрядні
роботи та не прийняв їх у відповідності до умов
договору підряду від 20.12.2006 року. Крім  того, позивач
вказує, що відповідач  відповідно
до пункту 3.1. підрядного договору  не
перереєстрував в Херсонському ДБТІ
автостоянку  з наявною на ній    інфраструктурою об'єктів (будинок  охорони, навіси, туалет, огорожу з воротами),
що знаходиться за адресою м.Херсон, пр.Сенявіна, 156.

У
відповідності до положень ст.ст.386, 387 ЦК України держава забезпечує
рівний  захист усіх суб'єктів права
власності. Власник, який  має  підстави передбачати можливість  порушення свого прав власності  іншою особою, може звернутись до суду за захистом
своїх прав, у тому числі і з вимогою про вчинення певних  дій
для запобігання  такому порушенню,
маючи також  право на відшкодування  завданої йому майнової  та моральної шкоди. Власник також  має право витребувати  майно від особи, яка  незаконно, без відповідної правової  підстави заволоділа ним.

Підставою
для подання позову про визнання права власності на майно у даній справі стало
притримання відповідачем   майна
приватного підприємця ОСОБА_1., у тому числі
й того, що придбано ним на договірній
основі.

Згідно
статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним документів, який засвідчує це право.
Потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність
суб'єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншою особою або
оспорюється нею. Метою використання вказаного позову є усунення    невизначеності відносин власності щодо індивідуально
- визначеного майна, власником якого є позивач або тримання документа, що
засвідчує його права власності та був раніше втрачений ним..

Підставою
вказаного позову є обставини, що підтверджують право власності позивача на
майно та стаття 16 Цивільного кодексу України, яка визначає визнання права
власності як способу захисту-цивільних прав та інтересів.

Такий
позов може бути пред'явлений до будь-якої особи, яка словами або діями заявила
про свої претензії на річ, яка перебуває у власності іншої особи.

Потреба
в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність
суб'єктивного права власності підлягає сумніву, не визнається іншими особами
або оспорюється ними.

Позов
про визнання права власності є речово-правовим, вимоги якого звернені не до
відповідача, а до суду, який повинен підтвердити наявність у позивача права
власності на відповідне майно.

Умовою
задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача
доказів, що підтверджують його право власності на майно. Цивільний кодекс
України не визначає конкретних доказів, якими позивач повинен підтверджувати
своє суб'єктивне право.

Суд
також бере до уваги положення ст.331 ЦК України, відповідно  до змісту якої  право власності на  нову річ, яка виготовлена (створена)
особою,  набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.

За
вказаних обставин суд прийшов до висновку
про законність та обґрунтованість
вимог позивача, що дає підстави для
задоволення позову. Судові витрати по справі суд покладає на відповідача,
з  вини якого спір доведено до судового
розгляду.

На
підставі викладеного,  вищезазначених
правових норм та  керуючись ст.ст.44, 49,
82-85 ГПК України, суд -

в и р і ш и в:

1.
Позов задовольнити повністю.

2.
Визнати за Приватним
підприємцемОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності
на майно, а саме: будинок охорони літ."А", загальною площею 35,6
кв.м., навіс літ."Б" площею 102,8 кв.м., гараж літ."В"
площею 17,3 кв.м.,  навіс
літ."Г" площею 109,2 кв.м., навіс літ."Д" площею 162,2
кв.м., навіс літ."Е" площею 22,8 кв.м., навіс літ."И"
площею 108,0 кв.м., навіс літ."К" площею 72,0 кв.м., навіс
літ."З" площею 75,9 кв.м., навіс літ."Л" площею 148,5
кв.м., огорожу з залізобетонних плит загальною площею 576,3 кв.м., металеві ворота,
приміщення туалету літ."Ж" площею 2,5 кв.м., яке знаходиться за
адресою м.Херсон, пр.Сенявіна 156.

3.
Влучити з
незаконного володіння Приватного підприємця
ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, АДРЕСА_2, майно, яке є власністю
Приватного підприємця ОСОБА_1, а саме: будинок охорони літ."А",
загальною площею 35,6 кв.м., навіс літ."Б" площею 102,8 кв.м., гараж
літ."В" площею 17,3 кв.м., навіс літ."Г" площею 109,2
кв.м., навіс літ."Д" площею 162,2 кв.м., навіс літ."Е"
площею 22,8 кв.м., навіс літ."И" площею 108,0 кв.м., навіс
літ."К" площею 72,0 кв.м., навіс літ."З" площею 75,9 кв.м.,
навіс літ."Л" площею 148,5 кв.м., огорожу з залізобетонних плит
загальною площею 576,3 кв.м., металеві ворота, приміщення туалету літ."Ж"
площею 2,5 кв.м., що знаходиться за адресою м.Херсон, пр.Сенявіна, 156.

4.
Стягнути з
Приватного підприємця  ОСОБА_2,
ідентифікаційний код НОМЕР_2, АДРЕСА_2 на користь Приватного підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - 85,00 грн. (вісімдесят
п'ять грн. 00 коп.) сплати державного мита та 118,00 грн. (сто
вісімнадцять грн. 00 коп.) витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Наказ
видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення направити сторонам по
справі.

6.
Рішення господарського суду набирає законної сили  після
закінчення десятиденного  строку з
дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише  вступну і резолютивну частини рішення, воно
набирає законної сили  після закінчення
десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті
84 Господарського процесуального кодексу України (вступна, описова,
мотивувальна  і резолютивна частини).

Суддя
С.В.Скобєлкін

Дата підписання рішення

відповідно до вимог ст. 84 ГПК
України                      05.12.2008р.