АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

03.12.08
Справа  № 2/84

Львівський
апеляційний господарський суд  у складі
колегії:

головуючого-судді                                   Мурської
Х.В.

суддів                                                         Давид
Л.Л.

Кордюк Г.Т.

при
секретарі судового засідання
Куцик-Трускавецькій О.Б.

розглянув
матеріали апеляційної скарги  Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Тячів

на
рішення Господарського суду
Закарпатської області  від  29.08.2008р.

у справі      №
2/84, суддя Ремецькі О.Ф.,

за позовом  Відділу управління майном району Тячівської
районної ради, м. Тячів

до Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Тячів

про
стягнення боргу,

за участю представників

від
позивача: не з'явились;

від
відповідача: не з'явились.

Рішенням Господарського суду
Закарпатської області  від  29.08.2008р. у справі №  2/84 позовні вимоги Відділу управління майном
району Тячівської районної ради задоволено частково. З рахунку суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Тячів на користь
позивача стягнуто 44 707, 12 грн. боргу, з яких 39 125,32 грн. борг по орендній
платі, 5 581,80 грн. пеня, позивачу відшкодовано  447,10грн. державного мита та 118 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського
суду мотивоване тим, зокрема, що позивачем не доведено обґрунтованості його
вимог в частині наявності у відповідача перед ним заборгованості зі сплати
орендної плати в сумі 64 273,94грн., оскільки додаткова угода, укладена між
сторонами 08.06.2007р. нотаріально не посвідчена, а відтак позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню за період з січня 2007 року по червень 2008
року включно в сумі 39125,32грн. виходячи з розміру щомісячної орендної плати в
сумі 2224,50грн. з її подальшою індексацією з врахуванням індексу інфляції.
Заявлену позивачем до стягнення пеню в розмірі 10 694,90грн. місцевий
господарський суд задоволив частково на суму 5 581,80грн. виходячи з розміру
основної суми боргу та з врахуванням вимог ч.6 ст.232 Господарського кодексу
України.

Не погоджуючись з даним рішенням
суду,  ПП ОСОБА_1 звернулась до Львівського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду Закарпатської області
від  29.08.2008р. у даній справі  скасувати, мотивуючи свої доводи тим,
зокрема, що в період дії договору оренди орендарем проведено покращення
орендованого майна на суму, яка перевищує присуджену до стягнення судом суму, а
відтак, на переконання скаржника, у нього відсутня заборгованість перед
позивачем.

Позивач вимог ухвали суду від
02.10.2008р. в частині подання відзиву на апеляційну скаргу не виконав.

Відповідач вимог ухвали суду не
виконав, доказів щодо проведення покращення орендованого майна та узгодження
такого з орендодавцем, не подав.

Сторони участі уповноважених
представників в судовому засіданні не забезпечили, причини неявки суду не
повідомили, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та дату
розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи ту обставину, що розгляд
справи неодноразово відкладався, ухвалою суду від 05.11.2008р. участь представників
сторін в судовому засіданні визначено на власний розсуд, сторін інформовано про
час та місце розгляду апеляційної скарги та про наслідки неявки в судове
засідання, а також те, що до початку розгляду справи клопотань про відкладення
розгляду апеляційної скарги не надходило, колегія суддів вважає за можливе
розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін.

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши зібрані докази, Львівський апеляційний господарський суд прийшов до
висновку про те, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити,
виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 11
Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб,
що передбачені актами цивільного законодавства, а  також із дій осіб, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до вимог ст. 759
Цивільного кодексу України за договором
найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві
майно за плату на певний строк.

Як встановлено місцевим
господарським судом, 26.06.2006р. між відділом управління майном району
Тячівської районної ради (Орендодавець) та суб'єктом підприємницької діяльності
- фізичною особою ОСОБА_1(Орендар) було укладено договір оренди цілісно-майнового
комплексу комунального підприємства Тячівської районної друкарні, згідно якого
Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування цілісний
майновий комплекс -комунальне підприємство Тячівську районну друкарню, що
знаходиться в м. Тячів, вул. Леніна, 43/а, метою використання якої є
організація та провадження видавничої діяльності, розповсюдження видавничої
продукції згідно Закону України «Про видавничу справу»та іншими Законами
України.

Строк дії договору сторонами
визначено на десять років з 26.06.2006р. до 26.06.2016 року включно ( п.10.1).

Передачу майна в оренду було
здійснено за актом приймання-передачі орендованого майна від 26.06.2006р.,
підписаного обома сторонами.

Розділом 3 даного договору
сторонами визначено розмір, порядок та умови здійснення орендної плати, яка
визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої
рішенням Тячівської районної ради №250 від 19.03.2004р. і становить (без ПДВ)
за перший місяць оренди суму 1 709,14грн. За умовами даного розділу орендна
плата за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати
за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць та перераховується
до місцевого бюджету не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним. Розмір
орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни її
методики розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках,
передбачених чинним законодавством.

Укладений 26.06.2006р. договір
оренди було посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Тячівського районного
нотаріального округу ОСОБА_2та зареєстровано в реєстрі під №2277.

8 червня 2007 року сторонами на
виконання вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та
рішення 6 сесії 5 скликання Тячівської районної ради №124 від 27.04.2007р. «Про
внесення змін та доповнень до Методики розрахунку і порядку використання плати
за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міста
району»було проведено перерахунок орендної плати та укладено додаткову угоду до
договору оренди від 26.06.2006р., згідно якої внесено зміни до пункту 3.1
договору, а саме: змінено ставки орендної плати - орендну плату  за базовий місяць оренди - травень 2007 року
встановлено в розмірі 3 149,42грн. (без ПДВ).

У зв'язку з несплатою відповідачем
орендних платежів, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного
права. На переконання позивача, станом на час звернення з позовом
заборгованість відповідача по сплаті орендних платежів за період з жовтня
2006р. по червень 2008р., з врахуванням збільшення ставки орендної плати,
становила  64 273, 94 грн. У зв'язку з
порушенням відповідачем зобов'язань за договором оренди та несвоєчасним
виконанням грошових зобов'язань, позивачем в порядку п.3.5 договору нараховано
відповідачу пеню в розмірі 10 694,90грн.

Місцевий господарський суд,
задовольняючи позовні вимоги в частині сплати орендних платежів на суму 39
125,32 грн. виходив з розміру щомісячної орендної плати в розмірі 2 224,50грн.,
встановленої договором від 26.06.2006р. з її подальшою індексацією з
врахуванням індексу інфляції. При цьому судом зазначено, що здійснений
позивачем розрахунок позовних вимог на підставі додаткової угоди, укладеної
сторонами 08.06.2007р., є безпідставним, оскільки дана додаткова угода нотаріально
не посвідчена, а в силу ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій
самій формі, що й договір, який змінюється.

Заявлену позивачем до стягнення
пеню в розмірі 10 694,90грн. місцевий господарський суд задоволив частково на
суму 5 581,80грн., виходячи з розміру основної суми боргу після проведеного
судом перерахунку з врахуванням вимог ч.6 ст.232 Господарського кодексу
України.

Судова колегія погоджується з
даними висновками місцевого господарського суду, а тому вважає, що оскаржуване
рішення місцевого господарського суду відповідає вимогам закону та обставинам
справи.

Разом з тим, суд апеляційної
інстанції вважає за доцільне зазначити наступне.

Як було зазначено судом першої
інстанції, згідно з ч. 2 ст. 793 та ст. 794 ЦК України договір найму будівлі
або іншої капітальної споруди строком на один рік і більше, підлягає
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Статтею 654 ЦК України
встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі,
що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

В силу вимог ч. 2 с. 215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не
вимагається.

Таким чином, укладена сторонами 8
червня 2007 року додаткова угода до договору оренди від 26.06.2006р. є
нікчемною, оскільки в силу ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами
вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Доводи скаржника про те, що в
період дії договору оренди ним проведено покращення орендованого майна на суму,
яка перевищує присуджену до стягнення, що свідчить про відсутність
заборгованості перед позивачем, є безпідставними.

З метою з'ясування даної обставини
розгляд апеляційної скарги двічі відкладався. Однак скаржником вимоги ухвал
суду не виконано, доказів в підтвердження викладених в апеляційній скарзі
доводів не подано.

У
відповідності  з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
та статті 33 ГПК України
кожна  сторона  повинна
довести  ті  обставини,
на   які   вона посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

За змістом ст. 34 ГПК України,
обставини справи, які  відповідно  до
законодавства  повинні бути  підтверджені
певними  засобами  доказування,
не    можуть підтверджуватись
іншими засобами доказування.

Покликання скаржника на порушення
місцевим господарським судом норм процесуального права не знайшли свого підтвердження
в судовому засіданні.

За таких обставин, судова колегія
Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відповідність
рішення Господарського суду Закарпатської області  законодавству, матеріалам та дійсним
обставинам справи, а тому не вбачає підстав для зміни чи скасування такого.

Враховуючи вищенаведене та
керуючись ст. ст.  99, 101, 103, 105,
107  ГПК України, -

Львівський апеляційний
господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1.          Рішення Господарського суду
Закарпатської області  від  29.08.2008р. у справі №  2/84 залишити без змін, апеляційну скаргу
-без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи повернути місцевому
господарському суду.

Головуючий суддя
Мурська Х.В.

Суддя
Давид Л.Л.

Суддя
Кордюк Г.Т.