ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

"29" липня 2008 р.
Справа №     А18/234-08

м. Київ, вул.
Комінтерну, 16

(зал судових
засідань №  205)

Господарський суд Київської області
у складі судді А.Ю. Кошика при секретарі
розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовом  Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до  Державної інспекції з контролю за цінами в
Київській області

про      визнання недійсним рішення

За участю представників:

Позивач - ОСОБА_1

Відповідач -  Денисова О.В.

Суть спору:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
(далі - позивач)  до  Державної інспекції з контролю за цінами  в київській області (далі - відповідач) про
визнання скасування рішення від 14.02.2008 року № 48.

В
ході розгляду спору позивач підтримав позовні вимоги. Позивач в
обґрунтування позову зазначив, що   дані  акту перевірки ґрунтуються на  помилкових висновках відповідача та
недостовірних даних, тому не можуть бути підставою для  застосування спірної відповідальності.

Відповідач  проти позову
заперечив, надав письмові
пояснення в обґрунтування правомірності спірного рішення посилаючись на
встановлення перевіряючими факту перевищення граничної надбавки до цін
виробника.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін,
перевіривши їх доказами, суд встановив.

14.02.2008 року начальником
Державної інспекції з контролю за цінами
в Київській області  Лизуном Г.І.
винесено рішення про вилучення у СПД ОСОБА_1 в доход державного бюджету
необґрунтовано отриманої виручки в сумі 1921,47 грн. та штрафу в сумі 3842-94
грн., всього 5764,41 грн.

Позивач, не погоджуючись з
зазначеним  рішенням, звернувся до
суду  з вимогою про його скасування.
Позивач вважає зазначене рішення протиправним посилаючись на наступні обставини.

Як вбачається з пояснень позивача,
він здійснює роздрібну торгівлю продовольчими товарами, в тому числі
хлібобулочними  виробами, в своєму
магазині.

Відповідно до акту перевірки № 81
від 09.02.2008 року перевірка проведена інспектором Терентьєвою І.В. відповідно
до посвідчення №68 від 04.02.2008 року в період з 07.02.ІІО 09.02.2008 року.

Позивач стверджує, що  перевірка була проведена в присутності
продавця без дослідження відповідних документів, які необхідно було дослідити і
які стосуються отримання продукції від постачальників.

Позивач зазначив, що  перевіряюча відмовилась надати акт перевірки
на його вимогу, після чого в отриманому по пошті примірнику зазначено про
відмову від підпису, що не відповідає дійсності.  Крім того,
текст акту перевірки про зміст виявлених порушень  надрукований за допомогою комп'ютеру, в той
час, як перевіряюча при собі
відповідного засобу не мала.

Позивач вважає надуманими та
такими, що не відповідають дійсності викладені в акті дані щодо постачання
хлібобулочних виробів ФОП ОСОБА_2 в період з 01.09.2007 року по 07.02.2008
року, а відтак не погоджуюся з проведеними перевіряючою розрахунками щодо
обсягів реалізації вказаної продукції та необґрунтовано отриманої виручки в
сумі 1856,00 грн.

Також позивач зазначив, що
перевірка проведена з порушенням чинною законодавства щодо підстав та порядку
проведення  перевірки  з відповідною фальсифікацією даних.

Як вбачається з заперечень
відповідача, при перевірці встановлено, що за період з 01.09.2007 року по
07.02.2008 року позивачем  при формуванні
та застосуванні роздрібної ціни на борошно, олію, масло вершкове, сир, ковбасні
вироби, крупи, макаронні вироби, хліб та хлібобулочні вироби застосовано
торговельну надбавку в розмірі від 20,0% до 33,9% до оптової ціни виробника
(митної вартості), що перевищує граничний рівень 15%, в результаті чого
необґрунтовано одержано суму виручки 1921,47 грн.

Таким чином, вважає, що  ФОП ОСОБА_1 порушено вимоги пп.1.2 п.1
Розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 25.04.2005 року №
210 «Про внесення змін і доповнень до розпорядження Київської облдержадміністрації
від 22.12.2004 року № 937 «Про заходи щодо стабілізації ситуації на
продовольчому ринку області».

Відповідно до  Інструкції про застосування економічних та
фінансових санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої
спільним наказом Міністерства економіки
та з питань європейської інтеграції і Міністерства фінансів України №
298/519 від 03.12.2001,  необґрунтовано
отриманий дохід та  штраф в розмірі  двократної суми  необґрунтовано отриманого доходу,
підлягають  вилученню до державного
бюджету.

В ході розгляду спору судом
встановлено, що  викладені
відповідачем  в акті перевірки обставини
не відповідають дійсності, зокрема,  щодо
поставщика  хлібобулочних виробів  у спірний період, відповідно  нараховані суми необґрунтовано отриманої
виручки і штрафних санкцій не підтверджуються фактичними обставинами  підприємницької діяльності позивача.

Зокрема,  з наданих позивачем документів судом
встановлено, що  поставки хлібобулочних
виробів у перевіряє мий період здійснювались
по ціні, що не досліджувалась
перевіряючими

Посилання відповідача на
відсутність відповідних документів   в
ході перевірки  не обґрунтовує
правомірність його висновків, оскільки
законодавство не вимагає
зберігати відповідні документи в приміщенні магазину у продавця, а  безпосередньо власнику не  була надана можливість підготуватись до
проведення перевірки.

В акті зазначено, що хліб та
хлібобулочні вироби  виробництва ВАТ
«Київхліб» позивач придбаває у посередника
ФОП ОСОБА_2, інші товари також у посередників, при цьому  відповідач стверджує, що транспортні
витрати  крім на  хліб не включались до ціни товару, при цьому
перевіряючими  не досліджено  включення транспортних витрат, наявність яких
за поставку товару очевидна.

В
спростування  пояснень відповідача
та висновків акту перевірки, позивач надав суду
договір  від 22.12.2003 року  про поставку хлібобулочних виробів,
укладений  з  СПД ОСОБА_3, в якому зазначено, що ціна, та
асортимент товару визначається
постачальником, покупець визначає лише кількість товару.

Відповідні обставини також
підтверджуються  наданими  позивачем накладними про поставку
хлібобулочних виробів у спірний період.

Позивачем також зазначено та
встановлено судом, що  поставщиком  визначені ціни, які  вже перевищують допустиму надбавку, а
оскільки обсяги реалізації не великі, закупати хліб безпосередньо у
виробника  не можливо, однак  населення
виявляє попит.

Таким чином, суд дійшов висновку,
що в діях позивача був відсутній умисел
порушити законодавство,   так дії
позбавлені  ознак  порушення прав та інтересів населення, а  навпаки
враховуючи обставини господарської діяльності, що склалась на  час перевірки, позивач діяв  в інтересах населення.

Відповідно до ст. 61 Конституції
України  юридична відповідальність  особи, в т.ч. юридичної, має індивідуальний
характер,  тобто притягнення до
відповідальності  відбувається за
наявності законодавчо передбачених підстав з врахуванням  обставин правопорушення.

Відповідно до ст.  217 Господарського кодексу  України (далі -ГК України)  адміністративно-господарські санкції є
видом  господарсько-правової
відповідальності, зокрема,  за порушення
суб'єктами  господарювання  правил здійснення господарської
діяльності,  застосовуються  за ініціативою  уповноважених органів  державної влади чи місцевого самоврядування.

Стаття  218 ГК України передбачає  підставою господарсько-правової
відповідальності  вчинення  правопорушення  у сфері господарювання,  зокрема,
порушення  правил здійснення
господарської діяльності, за яке учасник господарських відносин  відповідає, якщо не доведе, що ним  вжито
всіх, залежних від нього
заходів,  для недопущення  господарського правопорушення. Тобто
необхідною умовою  відповідальності  є вина позивача, яка  може виражатись у формі умислу чи
необережності, що з врахуванням
особливостей,  передбачених  Законом правил  здійснення господарської діяльності, може
виражатись  в  свідомому, навмисному ігноруванні вимог
Закону, недбалому відношенні до
встановлених обов'язків чи
невжитті  необхідних і можливих
заходів запобігання порушенню.

Крім того,  ступінь вини
нерозривно пов'язана з  мірою  суспільної небезпечності  правопорушення та умислу порушити  охоронювані законом права та інтереси
населення, що в діях позивача не вбачається.

Оскільки,    позивачем були вжиті  всі, залежні від нього  та передбачені Законом заходи для недопущення
господарського правопорушення, він діяв
в інтересах населення, суд дійшов висновку  про відсутність підстав для застосування
відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС
України  в адміністративних справах  про протиправність  рішень, дій чи бездіяльності  суб'єкта владних повноважень  обов'язок щодо доказування  правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності  покладається на
відповідача,  якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проаналізувавши вищезазначені норми
чинного законодавства та всебічно розглянувши матеріали справи господарський
суд дійшов  висновку, що позовні  правомірні та обґрунтовані,  відповідачем не спростовані, тому  підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки,   в діях
відповідача судом не встановлено ознак
протиправності, спір  виник
внаслідок дій позивача, який  звільнений
від відповідальності саме  судом,
відповідно до  94 КАС України    витрат по сплаті судового збору  не підлягають відшкодування на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 71, 94, 158-163
КАС України, суд

п  о
с  т  а
н  о  в
и  в  :

1.     Позов задовольнити повністю.

2.
Скасувати рішення   начальника
Державної інспекції з контролю за цінами в Київській області № 48 від
14.02.2008 року.

Постанова набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня її проголошення, якщо заява про
апеляційне оскарження постанови не буде подана. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана, в
двадцятиденний строк після надання заяви про апеляційне оскарження, постанова
набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя
Кошик А. Ю.