ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"03" вересня 2008 р.

Справа
№  18/131

Господарський
суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. при секретарі
судового засідання Горлової М.С. розглянув у відкритому судовому засіданні
справу № 18/131

за
позовом: Знам'янського міжрайонного прокурора в інтересах держави,
уповноваженим органом якої виступає Трепівська сільська рада, с. Трепівка
Знам'янського району Кіровоградської області

до
відповідача: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про
визнання  недійсним договору

Представники
сторін:

від
прокуратури - участі не брали  ;

від
позивача - Чернявська Т.В. - секретар Трепівської сільської Ради,
довіреність  б/н  від 28.07.08;

від
відповідача - приватний підприємець ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий
Знам"янським МРВ УМВС України в Кіровоградській області 21.08.1996р.

Знам'янський
міжрайонний прокурор в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає
Трепівська сільська рада, звернувся до господарського суду з позовною заявою,
яка містить вимоги до приватного підприємця
ОСОБА_1 наступного змісту: визнати недійсним договір без номера від 01
жовтня  2004 року, укладений між
Трепівською сільською радою та приватним підприємцем ОСОБА_1про оренду
земельної ділянки на території Трепівської
сільської ради загальною площею 0,001 га.

В
судове засідання 03.09.2008 р. представник прокуратури не з”явився, хоча
належним чином сповіщений про дату, час і місце судового розгляду, що
підтверджується повідомленнями  органу
поштового зв”язку № 3402093 та № 3402069 від
06.08.2008 р.

Розглянувши
подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позовна заява, дослідивши докази які мають юридичне значення для
розгляду позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача і
відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01
жовтня 2004 року між Трепівською сільською радою (Орендодавець) та приватним
підприємцем ОСОБА_1(Орендар) укладено  договір оренди землі (а.с.9-13).

Предметом
укладеного договору є земельна ділянка загальною площею 0,001 га, яка надана
для ведення несільськогосподарської підприємницької діяльності та знаходиться
на території Трепівської сільської ради в с. Трепівка Знам”янського району
Кіровоградської області.

Прокурор
у поданій позовні заяві вказує на те, що земельну ділянку за спірним договором
передано в оренду без наявності розробленого проекту відведення та винесення
меж в натурі, чим порушено вимоги ст. ст. 123-126, 151 Земельного кодексу
України. Спірний договір зареєстровано у Трепівській сільській раді, тоді як
згідно із частиною 1 статті 5 Закону України “Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень” систему органів державної реєстрації
прав складають центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів,
який забезпечує реалізацію державної політики у сфері  реєстрації прав, створена при ньому державна
госпрозрахункова юридична особа з консолідованим балансом (центр державного
земельного кадастру) та її відділення на місцях, які є місцевими органами
державної реєстрації прав. Крім того, наведене у договорі формулювання щодо
строку дії договору не відповідає законодавству.

Згідно
статті 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною держави.

Стаття
12 Земельного кодексу України наділяє сільські, селищні, міські ради у галузі
земельних відносин повноваженнями на надання земельних ділянок у користування
із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно  пункту 12
Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель
державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в
межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність,
здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених
пунктів -відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно
до статті 1 Закону України “Про оренду землі” оренда землі - це засноване на
договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 2 Закону відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються
Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами
України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а
також договором оренди землі.

Статтею
124 Земельного кодексу України  в
редакції, чинній на момент укладення спірного договору оренди землі,
встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній
або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору
оренди земельної ділянки. При цьому, частиною 3 даної статті визначено, що
передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх
цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за
проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Поряд
з цим, зі змісту спірного договору не вбачається, що передача відповідачу в
оренду земельної ділянки здійснена із зміною її цільового призначення та
відсутні положення, що земля виділена із земель запасу під забудову.

Однак
суд враховує, що за вимогами частини 3 статті 125 Земельного кодексу України
приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі
(на місцевості) забороняється. Частиною 4 статті 16 Закону України "Про
оренду землі" в редакції, чинній на момент укладення спірного договору,
унормовано, що надання земельної ділянки в оренду без зміни її цільового
призначення, межі якої визначені в натурі, здійснюється без розроблення проекту
її відведення.

В
матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували  визначення меж орендованої земельної ділянки
в натурі на час укладення договору, з чого суд приходить до висновку про
порушення  норм статті 125 Земельного
кодексу України та необхідність розроблення проекту відведення земельної
ділянки.

Відповідно
до статті 15 Закону України “Про оренду землі” в редакції, чинній на момент
укладення спірного договору, істотними умовами договору оренди земельної
ділянки є:

1)
об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки);

2)
строк дії договору оренди;

3)
орендна плата (розмір, індексація, форми платежу, терміни та порядок внесення і
перегляду);

4)
цільове призначення, умови використання і збереження якості землі;

5)
умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;

6)
існуючі обмеження і обтяження щодо використання земельної ділянки;

7)сторона
(орендодавець чи орендар), яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;

8)
відповідальність сторін.

За
вимогами статті 19 Закону строк дії договору оренди землі визначається за
згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.   Таким чином, строк дії  договору
має визначатись таким чином, щоб було можливим встановити його граничний
строк - не більш як п”ятдесять років.

В
пункті 8 спірного договору сторонами погоджено, що договір оренди укладається
на період виготовлення проектної та іншої технічної  і діє до моменту затвердження виготовленої
проектної документації.

Вказаний
зміст не відповідає вимогам статті 19 Закону України “Про оренду землі”.

Господарський
суд відхиляє доводи прокурора щодо порушення при реєстрації спірного договору
вимог Закон України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та
їх обмежень”, оскільки  згідно пункту 3
Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 р. №2073 та чинного по теперішній
час,  державна реєстрація договорів
оренди покладена на виконавчі комітети сільської, селищної та міської ради за
місцем розташування земельної ділянки.

За
нормами  частини 2 статті 15 Закону
України “Про оренду землі”  відсутність у
договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а
також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для
відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору
недійсним відповідно до закону.

Поряд
з цим,  сторонами в судовому засіданні
03.09.2008 р.  надано докази
розірвання  оскаржуваного договору оренди
землі за рішенням двадцятої сесії
Трепівської сільської ради п”ятого скликання № 287 від 12.08.2008 р. у
зв”язку з тим, що   відповідна земельна
ділянка передана у приватну власність ОСОБА_2 ,
про що виготовлено  державний акт
на право власності (а.с. 50).

За
приписами статті 31 Закону України “Про оренду землі” договір оренди землі може
бути розірваний за згодою сторін.

Сторонами
в пункті  37 оскаржуваного договору
передбачено, що  перехід права
власності   на орендовану земельну
ділянку до другої особи є підставою для
розірвання договору.

З
урахуванням викладеного, у господарського суду відсутні правові підстави для
визнання  недійсним договору оренди землі
від 01.10.2004 р., який розірвано сторонами в добровільному порядку. Крім того,
передача земельної ділянки  у приватну
власність свідчить про відсутність порушення прав органу місцевого
самоврядування по даному предмету спору. За даних обставин, позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Керуючись
ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу
України,  господарський  суд

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно
частини 3 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення
господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку
з дня його прийняття.

Дане
рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського
суду через господарський суд Кіровоградської області в порядку, встановленому
Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя                   В.В.Тимошевська