Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2008 р.
Справа № 13/467-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Шевель О. В., судді Афанасьєв В.В. ,  Бухан А.І.

при секретарі Цвірі Д.М.

за участю представників
сторін:

позивача -
Василенко Л.В. (дов. б/н від 20.10.0

відповідача
-  не з'явився,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу відповідача вх. № 2537 С/3 на
рішення господарського суду Сумської області від 13.10.08 по справі № 13/467-08

за позовом Дочірнього підприємства "Аромат", м.
Сквира Київської обл.

до  Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, с. Олексине Сумської обл.

про стягнення 26285,06 грн.

встановила:

Рішенням від
13.10.08 господарського суду Сумської області (суддя Лиховид Б.І.) позов
задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 25406,93 грн. боргу,
763,59 грн. пені, 114,54 грн. 3% річних, 262,85 грн. витрат по держмиту, 118,00
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення
мотивоване тим, що відповідач не виконав належним чином договірних зобов'язань
щодо здійснення своєчасної оплати за поставлену позивачем продукцію, внаслідок
чого утворилася заборгованість у розмірі 25 406,93 грн., на яку позивачем було
обґрунтовано нараховано 763,59 грн. пені та 114,54 грн. 3% річних.

Відповідач з
рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на
необ'єктивність  рішення місцевого
господарського суду, просить оскаржуване рішення змінити. Зокрема, відповідач
зазначає, що він не підписував видаткових накладних на отримання товару та не
погоджується з розміром суми заборгованості.

Позивач надав
відзив на апеляційну скаргу в якому, посилаючись на безпідставність та
необґрунтованість доводів відповідача, просить залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а оскаржуване рішення суду -без змін.

Відповідач не
скористався своїм диспозитивним правом на участь у судовому засіданні. З огляду
на те, що Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1. було належним чином повідомлено
про час та місце судового засідання суду апеляційної інстанції (відповідне
повідомлення про вручення поштового відправлення №4779553 долучено до
матеріалів справи), а також враховуючи згоду представника позивача, колегія
суддів дійшла висновку про можливість розгляду даної справи без участі
відповідача.

Заслухавши
представника позивача у судовому засіданні, перевіривши матеріали справи на
предмет правильності їх юридичної оцінки місцевим господарським судом при
прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів встановила наступне.

01.01.2008 року
між позивачем -Дочірнім підприємством «Аромат» в особі філії «Сумський молочний
завод»(постачальник) та відповідачем -Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(покупець) було укладено договір постачання №51, відповідно до умов якого
позивач зобов'язувався поставити молочну продукцію, а відповідач -прийняти та
оплатити товар в порядку та на умовах, визначених договором.

Згідно з п.
4.1. Договору розрахунки за поставлений товар здійснюються безпосередньо між
постачальником та покупцем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок
постачальника з умовами оплати: «відстрочка платежу 5 банківських днів».

Відповідно до
ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у
встановлений строк відповідно до вказівок закону та умов договору, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов -відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з
матеріалів справи, позивачем на виконання договірних зобов'язань у період з
03.01.08 по 30.06.08 здійснено поставку відповідачеві молочної продукції. Проте
оплата за дану продукцію здійснювалася фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.
несвоєчасно та не в повному обсязі, в результаті чого станом на 01.04.08
утворилася заборгованість в сумі 43000,00 грн.

Факт визнання
відповідачем існування заборгованості у зазначеному розмірі підтверджується
гарантійним листом відповідача від 25.04.08, а також - підписаним ОСОБА_1 .
графіком погашення заборгованості (а.с. 94, 95).

Даним графіком
передбачено поетапне погашення заборгованості: 01.05.08 -5000, 00 грн.,
15.05.08 -3000,00 грн., 30.05.08 -3000,00 грн., 12.06.08 -5000,00 грн.,
25.06.08 -4000,00 грн., 10.07.08 -10000,00 грн., 25.07.08 -6000,00 грн.,
01.08.08 -7000,00 грн.

Проте
відповідачем не дотримано встановленого ним же порядку розрахунків. А саме,
згідно з графіком, станом на 25.07.08 залишок несплачених коштів мав становити
13000,00 грн.

Разом з тим, як
вбачається з претензії №51 від 25.07.08, направленої позивачем відповідачеві
(а.с.93), заборгованість відповідача перед позивачем на вищевказану дату склала
25384,99 грн. Позивачем надано місцевому господарському суду копії накладних
№№1 -71 на загальну суму  25384,99 грн.,
підписаних обома сторонами (а.с. 17-87), за якими товар було отримано
відповідачем та не оплачено станом на день подання позовної заяви.

Відповідачем не
надано доказів надіслання позивачеві відповіді на вищевказану претензію. В
апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1. зазначає, що не погодився з сумою боргу і
направив позивачу лист з вимогою вислати новий акт звірки. Позивач у відзиві на
апеляційну скаргу вказує на те, що даний лист ДП «Аромат» отримало 06.10.08,
тоді як 01.10.08 позивач вже надіслав на адресу відповідача дві копії актів
звірки.

13.10.08
відповідачем надано відзив на позовну заяву (а.с.107), в якому ФОП ОСОБА_1
.  вказує, що згоден з позовом і що кошти
будуть виплачені. Інших документів крім вищевказаного відзиву відповідачем суду
першої інстанції не надано.

Тому твердження
відповідача про те, суд першої інстанції не взяв до уваги факт незгоди ФОП
ОСОБА_1 .  з сумою боргу, колегія суддів
не приймає в якості належних доказів, оскільки вони спростовуються матеріалами
справи -а саме, вищенаведеним відзивом на позовну заяву, в якому відповідач
фактично визнав обґрунтованість позовних вимог.

В якості доказу
визнання відповідачем правомірності прийнятого судом першої інстанції рішення
позивачем надано суду апеляційної інстанції копію прибуткового касового ордеру
№11629 від 27.10.08, яким підтверджується сплата відповідачем на користь
позивача суми 5000,00 грн. Водночас позивачем не заявлено вимоги щодо зменшення
у зв'язку з цим розміру суми, що підлягає стягненню з відповідача.

Дослідивши
вищезазначений доказ, колегія суддів встановила, що у даному касовому ордері не
зазначено підставу отримання коштів. Тому твердження про те, що дана сума
сплачена саме на виконання умов укладеного між сторонами договору постачання
№51 від 01.01.08 не можна вважати доведеним.

Разом з тим,
колегія суддів відзначає, що сторони не позбавлені права вирішити питання щодо
розміру суми, яка підлягає стягненню з відповідача, на стадії виконання
судового рішення.

Щодо інших
заперечень відповідача, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів
зазначає наступне.

Як вбачається з
тексту оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та з протоколу від
13.10.08 (а.с.119), у судовому засіданні 13.10.08, в якому прийнято вказане
рішення і на якому відповідач був особисто присутній, ним не було висловлено
заперечень щодо обґрунтованості позовних вимог та щодо належності наданих
позивачем доказів, зокрема -щодо справжності підписів отримувача товару на  накладних.

Тому, у відповідності
до приписів частини 3 статті 101 Господарського процесуального кодексу України,
апеляційним господарським судом не приймаються в якості належних аргументів
твердження відповідача про те, що накладні на отримання товару ним не
підписувалися -оскільки вищевказані доводи не підтверджені належними доказами
та не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Крім того,
відповідачем не надано доказів того, що він звертався до компетентних органів
за фактом підробки документів (а саме -накладних на отримання товару), а також
доказів того, що даний факт підтверджено в результаті відповідного
розслідування.

За таких
обставин колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд
правомірно визнав позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 25384,99 грн.
заборгованості обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до
п. 8.13 договору, у разі несвоєчасної оплати, не сплати одержаного товару
позивач проводить нарахування відповідачу за весь час прострочення пені у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, яка діяла в період, за
який проводяться нарахування; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума
боргу за одержаний товар повинна бути виплачена відповідачем з урахуванням  встановленого індексу інфляції. Пеня, 3% річних
та інфляційні нарахування сплачуються на поточний рахунок позивача.

Так, позивачем
була нарахована пеня в розмірі 763 грн. 59 коп., розрахунок позивача
ґрунтується на умовах договору, пеня заявлена в межах позовної давності, тому
місцевим господарським судом обґрунтовано зроблено висновок про те, що вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача 763 грн. 59 коп. пені є правомірними,
обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім цього,
відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання
грошового  зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити три відсотки річних з простроченої суми, тому
вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 114 грн. 54 коп. -3% річних, також
обґрунтовано визнано такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони
нараховані у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Колегія суддів
вважає за необхідне зазначити, що подання апеляційної скарги без будь-якого
правового та документального аргументування своїх доводів свідчить про
недобросовісне використання відповідачем процесуальних прав, наданих сторонам
Господарським процесуальним кодексом України, з метою штучного затягування
судового процесу.

Таким чином,
колегія суддів вважає, що викладені в апеляційній скарзі твердження відповідача
зроблені при довільному трактуванні норм чинного законодавства і дійсних
обставин справи,  на їх підтвердження не
надано відповідно до статей 33, 36 Господарського процесуального кодексу
України  доказів з посиланням на
конкретні норми матеріального та процесуального права, які б спростовували
висновки місцевого господарського суду і могли б бути підставою для скасування
чи зміни оскарженого судового рішення.

Колегія суддів
відзначає, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, всебічно та
повно дослідив обставини справи та надав їм належну юридичну оцінку.

За таких
обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення має
бути залишене без змін.

З огляду на
викладене, керуючись статтями 33, 43, 99, 101,
пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу
України,

постановила:

Рішення
господарського суду Сумської області від 13 жовтня 2008 року у справі
№13/467-08 залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без
задоволення.

Головуючий суддя
Шевель О. В.

Судді
Афанасьєв В.В.

Бухан
А.І.