Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада
2008 року
Справа № 5/245-08

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського
суду у складі:

головуючого судді Олійник В.Ф., суддів Кравець Т.В.,
Гончар Т.В.

при секретарі Бухановій Т.А.

за участю представників сторін:

позивача -ОСОБА_2

відповідача -Сечін С.О.

третьої особи -не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю «Лікувально-діагностичний вертебрологічний центр»(вх.
№ 1194С/2) на ухвалу господарського суду Сумської області від 18.04.08
по справі № 5/245-08

за позовом
ОСОБА_1, м. Суми

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Лікувально-діагностичний
вертебрологічний центр", м. Суми

за участю третьої особи
-Комунального підприємства “Сумське міське бюро технічної інвентаризації”, м.
Суми

про виділ в натурі нежитлових приміщень,
-

встановила:

У квітні 2008 року позивач ОСОБА_1
звернулась до господарського суду Сумської області з позовом, в якому просила
виділити їй в натурі частину нежитлових приміщень, площею 54,14 кв.м. за
адресою: м. Суми, вул. Харківська, 5, що відповідає належній їй частки у
статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Лікувально-діагностичний
вертебрологічний центр»розміром 9,6 %. Разом з цією вимогою, позивач просила в
порядку забезпечення позову, у відповідності зі статтею 67 ГПК України,
накласти арешт на вищенаведені нежитлові приміщення та заборонити відповідачу
або іншим особам вчиняти будь-які дії, що стосуються даного предмету спору до
закінчення розгляду даної справи.

Ухвалою господарського суду
Сумської області від 18.04.2008 року було порушено провадження у даній справі
та задоволено клопотання позивача про забезпечення позову. Заборонено
Товариству з обмеженою відповідальністю «Лікувально-діагностичний
вертебрологічний центр»вчиняти будь-які дії щодо відчуження нежитлового
приміщення, що знаходиться за адресою:
м. Суми, вул. Харківська, 5, до закінчення розгляду справи.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лікувально-діагностичний вертебрологічний центр», м. Суми не
погодившись з зазначеною ухвалою в частині вжиття заходів по забезпечення
позову, звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати в
цій частині, посилається на безпідставність позовних вимог, а тому  неможливості застосування заходів по
забезпеченню позову за позовними вимогами, які не можуть бути задоволені. При
цьому відповідач посилається на те, що вимоги позивача про виділення йому частини
майна, пропорційної його частки в статутному капіталі товариства не
кореспондують правам учасника товариства, які передбачені   законодавством, оскільки Цивільний кодекс
України, Закон України «Про господарські товариства», передбачають можливість розпорядження
частиною майна товариства, пропорційною частці учасника у статутному капіталі
товариства, у випадках виходу його із складу учасників товариства, звернення
стягнення на частку, неприйняття правонаступника до складу учасників,
ліквідації товариства. Оскільки позивач не навів правомірних підстав виділу
своєї частки, вважає не тільки заходи по забезпеченню позову, а і позовні
вимоги безпідставними.

Апелянт також вказує на те, що
стаття 10 Закону України «Про господарські товариства»визначає коло прав
учасників господарського товариства, а також передбачає можливість мати інші
права, визначені законодавством або установчими документами. Проте, ані вказана
стаття закону, ані іншій нормативний акт, ані установчі документи товариства не
передбачають права учасника отримати частину майна товариства в будь-який
момент діяльності товариства за відсутності на те підстав, визначених
законодавством.

Позивач надіслав заперечення на
апеляційну скаргу, в яких просить залишити апеляційну скаргу без розгляду, оскільки,
на його думку, заявлені в ній вимоги про скасування і призупинення п. 5 ухвали
господарського суду Сумської області від 18.04.208 року про застосування
заходів забезпечення позову у відповідності до ст. 67 ГПК України віднесено до
компетенції та повноважень господарського суду Сумської області, а не
апеляційного суду.

Перевіривши повноту встановлених
судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, їх
юридичну силу та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101
ГПК України, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників присутніх
сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом Харківської
області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла
висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.66 ГПК України,
господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав
позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову.
При цьому, за змістом вказаної норми, забезпечення позову допускається в
будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Інших підстав для застосування
названих заходів закон не передбачає.

Отже, умовою застосування заходів
до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду,
що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання
судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або
погіршення за якістю майна тощо на момент виконання рішення.

При цьому, сторона, яка звертається
із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення зі
такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.33
ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з
якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Всупереч положенням ст.66 ГПК
України заява позивача про вжиття заходів до забезпеченню позову нічим не
обґрунтована.

Перелік заходів до забезпечення
позову визначений ст.67 ГПК України і розширеному тлумаченню не підлягає.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника
щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі
невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям заходів прав
та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового
процесу.

Таким чином, в ухвалі
господарського суду про вжиття заходів про забезпеченню позову має міститись
мотивований висновок про те, як невжиття таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, ухвала господарського суду
таким вимогам не відповідає.

Суд першої інстанції не обґрунтував
свій висновок стосовно наявності підстав для забезпечення позову та не врахував
співрозмірність заходів по забезпеченню позову з заявленими позивачем вимогами,
крім того, заборонив вчиняти будь-які дії щодо відчуження майна, що не
припустимо.

Відповідно до статті 67 ГПК
України, одним із засобів забезпечення позову є заборона відповідачеві вчиняти
певні дії. При цьому, приймаючи ухвалу про заборону відповідачу вчиняти певні
дії, господарський суд повинен точно вказати які саме дії забороняється вчиняти
відповідачу та іншим особам. Господарські суд не вправі забороняти товариству
чи його посадовим особам вчиняти будь-які дії.

За таких обставин, колегія суддів
вважає що господарський суд першої інстанції неправильно застосували приписи
статей 66, 67 ГПК України.

Враховуючи, що законом, а саме:
Господарським процесуальним кодексом
України передбачено права сторін на оскарження ухвал про забезпечення
позову, тому твердження позивача стосовно відсутності компетенції у
Харківського апеляційного господарського суду щодо розгляду питання
правомірності застосування заходів по забезпеченню позову господарським судом
першої інстанції є безпідставним та надуманим.

Враховуючи викладене, оскаржувана
ухвала не відповідає нормам процесуального права, є необґрунтованою, а тому
підлягає скасуванню.

Скасовуючи заходи по забезпеченню
позову, які вжиті пунктом №5 резолютивної частини ухвали судді господарського
суду Сумської області по справі №5/245-08
колегія суддів приймає в цій частині нове рішення, яким відмовляє
ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів направляє справу до
суду першої інстанції для розгляду по суті.

При розгляді справи по суті суду
першої інстанції слід врахувати наведене, в повному обсязі з'ясувати дійсні
обставини справи та встановити, чи може ОСОБА_1 звертатись до суду саме з таким
позовом для захисту своїх прав та інтересів і, в залежності від встановленого,
та чинного законодавства України, постановити обґрунтоване та законне рішення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, ст. п.
2. 103, п.4 ст. 104, ст.ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів апеляційного господарського суду, одностайно, -

постановила:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лікувально-діагностичний вертебрологічний центр»задовольнити.

Скасувати пункт 5 резолютивної
частини ухвали судді господарського суду Сумської області від 18.04.2008 року
по справі  №5/245-08 та в цій частині
прийняти нове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову -відмовити.

Справу направити до господарського
суду Сумської області для розгляду по суті.

Головуючий суддя
Олійник В.Ф.

Судді                                                                                  Гончар
Т.В.

Кравець Т.В.

Постанова підписана 25.11.2008р.