СУД
Чернігівської області
У Х В А Л А

„02” грудня  2008
року                                                                                     справа
№ 11/150с

Суддя Бобров Ю.М., розглянувши
матеріали за скаргою від 06.10.08 р. Боржника: Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1 АДРЕСА_1

До: Новозаводського відділу
державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції   14000, м. Чернігів, вул. Шевченка, 118

по справі № 11/150 за позовом:
Фізичної особи -- підприємця ОСОБА_2 АДРЕСА_2

До: Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1

Про оскарження дії органів
Державної виконавчої служби

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від боржника: ОСОБА_1 -особисто,
паспорт НОМЕР_1 Новозаводським ВМ УСВС України в Чернігівській області від
05.07.97 р.

Від ДВС: Зуєнко Н.І. -державний
виконавець, дов. від 13.10.08 р. б/н.

Від стягувача: ОСОБА_3
-представник, дов. від 21.07.08 р. № 6550.

ВСТАНОВИВ:

Скаржником -фізичною особою
-підприємцем ОСОБА_1 в порядку ст. 121- 2 ГПК України подано скаргу на дії
органів Державної виконавчої служби (а.с. 37).

У скарзі ОСОБА_1 посилається на те,
що постанова державного виконавця Новозаводського відділу ДВС Чернігівського
міського МУЮ про відкриття виконавчого провадження винесена на підставі наказу
господарського суду Чернігівської області, який, на думку скаржника, не
відповідає вимогам ст. 19 Закону України „Про виконавче провадження” від
21.04.99 р. № 606 -XIV (далі - Закон № 606).

Крім того, вважає скаржник,
постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана йому державним
виконавцем з порушенням строку, передбаченого ст. 24 Закону № 606, і на адресу,
за якою він не проживає вже більше двох з половиною років.

Скаржник вважає, що все це
спричинило неможливість добровільно виконати ним рішення суду.

Скаржник просить суд скасувати
постанову Новозаводського ВДВС Чернігівського МУЮ про відкриття виконавчого
провадження від 23.08.08 р., а виконавчий документ від 08.08.08 р., виданий
господарським судом Чернігівської області по справі № 11/150 на виконання
рішення господарського суду Чернігівської області від 22.07.08 р. визнати як
такий, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні ОСОБА_1
підтримав свої вимоги та їх обґрунтування, викладені у скарзі.

Представник Новозаводського ВДВС
проти скарги заперечує, вважає її безпідставною і такою, що не підлягає
задоволенню.

На доказ заперечень до матеріалів
справи долучено копію зведеного виконавчого провадження, надісланого суду
Новозаводським ВДВС (а.с. 63-155).

Представник Новозаводського ВДВС в
судовому засіданні підтримав заперечення на скаргу з мотивів, викладених  у письмових запереченнях.

Представник стягувача, який взяв
участь у розгляді скарги, не вбачає порушень в діях державної виконавчої
служби. Представник вважає подачу скарги боржником спробою затягнути процес
стягнення з нього боргу, зловживання процесуальними правами.

Розглянувши скаргу та надані
сторонами докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення скаржника
(боржника), представника Новозаводського ВДВС Чернігівського МУЮ та
представника стягувача, суд встановив наступне.

Рішенням  господарського суду Чернігівської області від
22.07.08 р. по справі № 11/150 стягнуто з фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 на
користь фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 24260,00 грн. боргу, 79,76 грн. 3%
річних, 2003,27 грн. інфляційних втрат, 100,00 грн. штрафу; 264,43 грн. на
відшкодування витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. на відшкодування оплати
витрат на інформаційно -технічне забезпечення розгляду у судах (а.с. 29-30).

Відповідач при розгляді позову не
з'являвся, представника не направляв.

На примусове виконання цього
рішення, судом видано наказ від 08.08.08 р., в якому, зокрема, зазначено
резолютивну частину рішення, дату набрання чинності рішенням та строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання. Наказ підписаний суддею і скріплений
печаткою (а.с.31).

Отже, наказ суду відповідає вимогам
щодо виконавчого документа, встановленим Законом № 606.

Крім того, заяви боржників про
визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повинні подаватися до
господарського суду в порядку ст. 117 ГПК України.

Щодо посилання скаржника на те, що
за адресою, на яку направлялись оскаржувана постанова, він не проживає більше
двох з половиною років, то суд звертає увагу скаржника на наступне.

У позовній заяві позивач ОСОБА_2
вказував, що відповідач ОСОБА_1 мешкає АДРЕСА_1.

Така ж адреса вказана і в наявних у
матеріалах справи копіях договорів оренди нежилого приміщення № 2 від 16.08.07
р. та від 01.01.08 р. (а.с.7-11), в Свідоцтві про державну реєстрацію фізичної
особи -підприємця (а.с. 16).

Про зміну свого місця проживання
ОСОБА_1 не повідомляв а ні позивача ОСОБА_2, а ні суд, а ні в подальшому
Новозаводський ВДВС.

До повноважень господарських судів
не віднесено установлення місця проживання фізичних осіб - учасників судового
процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні
процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в
тому числі ГПК, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати
фактичне місце проживання фізичної особи - сторони у справі (тим більше, що за
приписом частини шостої статті 29 Цивільного кодексу України фізична особа може
мати кілька місць проживання) та зазначати таке фактичне місце проживання в
позовній заяві чи в інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місце
проживання фізичної особи - учасника судового процесу невідоме, то:

- позивач у позовній заяві вправі
зазначити останнє відоме йому місце проживання такої особи (на час подання
позову) з поданням суду документів (матеріалів), що підтверджують відповідні
відомості; це можуть бути: договори (контракти), в яких вміщено такі відомості;
витяги з державного реєстру - стосовно громадян, які в установленому порядку
набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності; довідки та інші документи,
видані адресним бюро, органами внутрішніх справ тощо;

- господарський суд вправі
надсилати процесуальні документи за останнім відомим йому на час такого
надсилання місцем проживання фізичної особи - учасника судового процесу.

Якщо фізична особа - учасник
судового процесу своєчасно не довела до відома господарського суду або інших
учасників процесу про зміну свого фактичного місця проживання, то всі
процесуальні наслідки такої бездіяльності покладаються на цю фізичну особу.

На виконання наказу суду, за заявою
стягувача державним виконавцем Новозаводського ВДВС було винесено оскаржувану
постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.08.08 р. (а.с. 40), яка
була надіслана на вказану у наказі адресу боржника 26.08.08 р., що
підтверджується засвідченою копією виписки з Журналу реєстрації вихідної
кореспонденції (а.с. 163).

Скаржник вказує, що отримав копію
цієї постанови невчасно, а лише 18.09.08 р., і вважає, що державний виконавець
повинен був здійснити дії щодо розшуку боржника, передбачені ст. 42 Закону №
606.

Але суд звертає увагу скаржника на
те, що в ст. 42 Закону № 606 визначено за якими саме виконавчими документами
здійснюється розшук боржника, а наказ суду від 08.08.08 р. по справі № 11/150
до таких виконавчих документів не відноситься.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст.
30 Закону № 606 у разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження
одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений
можливості добровільного виконання рішення у встановлений державним виконавцем
строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного
одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження
виконавчих дії та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення.

Такої письмової заяви ОСОБА_1 до
Новозаводського ВДВС не подавалося.

Отже, враховуючи наведене вище, суд
вважає, що несвоєчасне отримання скаржником оскаржуваної постанови про
відкриття виконавчого провадження від 23.08.08 р. не є результатом дій чи
бездіяльності Новозаводського ВДВС, а є результатом того, що ОСОБА_1 своєчасно
не повідомив суд та органи Державної виконавчої служби про зміну свого
фактичного місця проживання, тобто в результаті бездіяльності боржника.

Неповідомлення ОСОБА_1 органу
Новозаводського ВДВС про зміну фактичного місця проживання (ч. 5 ст. 11-1
Закону № 606) унеможливило своєчасне отримання скаржником оскаржуваної
постанови, незалежно від дня її надіслання боржнику.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст.
121-2 ГПК України та ч. 7 ст. 24 Закону № 606, скарги на дії чи бездіяльність
органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані боржником протягом десяти днів з дня
вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї
відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Як вказує скаржник, постанову про
відкриття виконавчого провадження від 23.08.08 р. він отримав (йому стало
відомо) 18.09.08 р.

Скаргу ОСОБА_1 подано лише 06.10.08
р., тобто з пропущенням процесуального десятиденного строку подання скарги на
дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби.

Заяви про визнання причини пропуску
подачі скарги поважною і відновлення пропущеного строку  скаржником не подавалось.

За таких обставин, враховуючи все
вищенаведене, суд доходить висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись Законом України „Про
виконавче провадження”, ст. ст. 86, 121-2
Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу відхилити повністю.

Суддя
Ю.М. Бобров