ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 103
РІШЕННЯ

Іменем України

20.11.2008

Справа
№2-15/6390-2008

За
позовом Торгівельно-господарської асоціації «Атланта» (96500, АР Крим, м. Саки,
вул.. Сімферопольська, 6А, ідентифікаційний код 22248367)

До
відповідача Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

Про
стягнення 10428,00 грн.

Суддя
ГС АР Крим І.А.Іщенко

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від
позивача - Бурлак В.М., довіреність № 25 від 01.03.2008 р., у справі

Від
відповідача - не з'явився

Обставини
справи: Торгівельно-господарська асоціація «Атланта» звернулося з позовом до
Господарського суду АР Крим до відповідача Суб'єкта підприємницької діяльності
- фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення 10428,00 грн.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що 01.09.2005 р. відповідач самовільно захопила
торговельний кіоск № 16, розташований на земельній ділянці, що належить
позивачу на праві постійного користування, та до дійсного часу використовує
його в особистих цілях, здійснюючи в ньому підприємницьку діяльність, оплату за
користування кіоском не проводить, договір оренди укладати відмовляється, чим
спричинила збитки позивачу у вигляді недоотриманого прибутку у розмірі 10428,00
грн.

06.08.2008
р. до канцелярії господарського суду АР Крим надійшла заява позивача в порядку
статті 22 Господарського процесуального кодексу України, якою позивач змінив
позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача недоотриману вигоду у
розмірі 8400,00 грн., яка складається з наданих ТГА «Атланта» послуг з
обслуговування  торговельного кіоску №
16, розташованого на території ТГА «Атланта», за адресою : АДРЕСА_1.

Судом
вказана заява була прийнята до розгляду.

Відповідач
у судовому засіданні та у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує з тих
підстав, що позивач не є власником торговельного кіоску № 16, послуги з
обслуговування  торговельного кіоску № 16
позивачем не здійснюються,  а отже в
нього відсутнє право вимагати відшкодування відповідних збитків.

19.09.2008
р. до господарського суду АР Крим надійшла заява позивача в порядку статті 22
Господарського процесуального кодексу України, якою позивач змінив позовні
вимоги та просить суд стягнути з відповідача заборгованість з оплати за
користування кіоском № 16 в літері «А» павільйону № 3, розташованому за адресою
: вул.. АДРЕСА_1, за період з 01.09.2005 р. по 01.09.2008 р. у розмірі 10098,00
грн.

Суд
вважає за можливе вказану заяву задовольнити, прийняти зміну позовних
вимог,  оскільки це не порушує чиї-небудь
права та охоронювані законом інтереси та не суперечить  частині 4 статті 22 Господарського процесуального
кодексу України, відповідно якої позивач вправі до прийняття рішення по справі
змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Розгляд
справи відкладався в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу
України, у судовому засіданні оголошувалася перерва. Після закінчення перерви
розгляд справи було продовжено.

Строк
розгляду справи було продовжено за згодою сторін відповідно до вимог статті 69
Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши
матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

28
жовтня 2004 року між торгівельно-господарською асоціацією «Атланта»
(виконавець) та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1  (замовник)
був укладений договір про надання послуг.

Згідно
з пунктом 1.1 Договору виконавець надає
замовнику послуги з будівництва кіоску для продажу промислових товарів
відповідно до проектно - кошторисної документації, а також  з надання в довгострокову оренду знов
побудованого кіоску загальною площею 4,4
кв.м. на земельній ділянці, яка належить торгівельно-господарській
асоціації „Атланта”, фактичною вартістю 4629,00 грн..

Зазначена
сума перераховується  замовником на
рахунок виконавця згідно з пунктом 1.2
договору.

Строк
дії договору визначений сторонами до 28 жовтня 2014 року.

Зі  змісту
договору  вбачається, що  він
містить  елементи договорів
підряду і  оренди, що відповідає вимогам
статті 628 Цивільного кодексу України.

Пунктом
2.2 договору встановлено, що передання об'єкта в користування не тягне  передання замовнику права власності на цей
об'єкт. Власником майна залишається виконавець, а замовник користується  ним
на протязі договору без права передоручення іншим особам (окрім близьких
родичів).

Плата
за користування кіоском еквівалента вартості ринкових послуг, яка розрахована
шляхом поділення торгової площі кіоску на кількість торгових місць на ринку
(пункт 3.1).

В
обов'язки замовника входило, окрім інших умов, своєчасне внесення плати за
використання об'єкта (пункти 4.5, 4.9).

З
наведеного, а також з пункту 2.2 договору вбачається, що доводи позивача про
те, що відповідач без правових підстав займає спірний кіоск не мають правових
підстав.

Так,
позивач посилається на те, що відповідачем в порушення умов договору не
здійснюється оплата за користування кіоском, в результаті чого за ним склалася
заборгованість з орендної плати у розмірі 10098,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно
до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов  договору  та
вимог  цього  Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до   звичаїв   ділового
обороту  або  інших
вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення
міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою
визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до
закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно
до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею
525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова
від  зобов'язання  або одностороння зміна  його
умов  не допускається,  якщо
інше  не   встановлено договором або законом.

Статтею
627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно
до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Суд
звертає увагу на те, що умовами договору, а саме пунктом 3.3 Договору, сторони
передбачили, що розрахунки здійснюються в безготівковому порядку на банківський
рахунок Виконавця авансом в сумі 264 грн. після здачі торгівельного центру в
експлуатацію.

Отже,
обов'язок відповідача зі сплати за користування об'єкту повинен виникнути після
здачі торгівельного центру в експлуатацію.

Позивачем
всупереч вимогам статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не
представлено відповідних доказів  здачі
торгівельного центру в експлуатацію, зокрема акту прийняття в експлуатацію.

На
даний час торгівельний комплекс, у якому розташований кіоск, не прийнятий в
експлуатацію.

Виконавчий
комітет Сакської міської ради у листі № 02.1-27/250 від 02 листопада 2006 року
підтвердив, що прийняття в експлуатацію торгівельного комплексу по АДРЕСА_1 не
здійснювалось.

Твердження
позивача  про порушення суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1 щодо своєчасного внесення орендної плати суд
вважає безпідставними.

Таким
чином, можна зробити висновок, що строк розрахунків між сторонами за договором
не настав, отже, підстави для звернення до суду з відповідним позовом відсутні.

За
таких обставин, суд дослідив та оцінив представлені сторонами докази, та дійшов
висновку, що позовні вимоги Торгівельно-господарської асоціації «Атланта»
задоволенню не підлягають.

У
судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення в порядку статті
85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний
текст рішення складений та підписаний у відповідності до вимог статті 84
Господарського процесуального кодексу України 21.11.2008 р.

З
урахуванням викладеного, керуючись статями 33, 34, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У
позові відмовити.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим                                        Іщенко
І.А.