ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2008 р.
Справа № 15/366-08

вх.
№ 7330/3-15

Суддя
господарського суду Лаврова Л.С.

при секретарі
судового засідання

за участю
представників сторін:

позивача -
не з*явився 3-ї особи -не з*явилась відповідача - Зотова Т.В. 3-ї особи -

розглянувши
справу за позовом ПП ОСОБА_1, с. Білки 3-я особа - ТОВ"Рекорд
електрик" м.Харків

до  ПП "Промінь", м. Харків

про
стягнення 7704,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач,
приватний підприємець ОСОБА_1 у позовній заяві просить суд стягнути з
відповідача, ПП "Промінь" 7070,00 грн. суму боргу,  держмито та судові витрати та послуги
адвоката в сумі 600 грн. Свої вимоги позивач обгрунтовує неналежним виконанням
відповідачем зобов*язання за договором № 19/03-ЕсПЗ від 19.03.2007 року про
організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Ухвалою
господарського суду від 10.11.2008 року за клопотанням позивача в якості
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
позивача було залучене ТОВ "Рекорд електрик" м.Харків, вул.
Рожарського, 2/10). Дана ухвала суду повернулася до суду з відміткою "Дана
організація вибула", суд зазначає, що позивачем самим була надана адреса
третьої особи, відповідно до його  заяви (
а.с.35).

Представник
позивача в судове засідання не з*явивився, ухвалу суду від 10.11.008 року не
виконав.

Представник
відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує та просить суд
застосувати позовну давність та відмовити позивачу у стягненні заборгованності
у зв*язку з пропущенням ним строку позовної давності.

За таких
обставин спір розглядається в порядку ст. 75 ГПК України за наявними
матеріалами у справі.

Розгляд справи
відкладено з 10.11.2008 року до 02.11.2008 року о 10.00 год.

Розглянувши матеріали
справи та вислухавши пояснення представника відповідача судом встановлено, що
19.03.2007р. між сторонами по справі було укладено договір № 19/03-ЕсПз про
організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом. Відповідно lj умов
зазначеного договору позивач зобов'язався на підставі письмових заявок
відповідача виконати транспортне перевезення вантажу шляхом залучення
транспортних засобів, які належать позивачу, у відповідності з умовами даного
договору та заявок ( а.с7).

Так, заявкою №
ДБ-000000059 від 19.03.2007р. сторони дійшли згоди по замовленню перевезення
вантажу за маршутом Україна - Венгрія в строк до 26.03.2007 р. Плата за послуги
перевезення склала 6816 грн., в тому числі по території України 20,00 грн без
ПДВ ( а.с.9).

Зазначену плату
відповідач зобов*язався здійснити по оригіналам документів СМR, договору,
заявки, податкової накладної, рахунку, акту виконаних робіт протягом 3-х днів.
До матеріалів справи позивач надав докази направлення вищезазначених документів
на адресу відповідача.

25.05.2007 року
на адресу відповідача направлено претензію щодо оплати заборгованості.
Претензія відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

Відповідно до
ст. 526 ЦК України зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а
за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Але, в
порушення ст. 526 ЦК України,  відповідач
не виконав  належним чином взяті на себе
зобов'язання   в частині своєчасної
оплати,  внаслідок чого  утворилась заборгованість  в розмірі 7070,00 грн., яка до цього
часу  не сплачена.

Згідно статті
925 Цивільного кодексу України до
пред'явлення  перевізникові  позову,
що  випливає  із договору
перевезення  вантажу, пошти
можливим є пред'явлення йому претензії
у   порядку,   встановленому   законом,
транспортними кодексами
(статутами).  2. Позов  до
перевізника може бути пред'явлений відправником вантажу або його
одержувачем у разі повної або
часткової  відмови перевізника
задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний
строк. 3. До вимог,  що випливають із
договору перевезення  вантажу,
пошти,  застосовується  позовна давність в один рік з моменту,  що визначається відповідно до транспортних
кодексів (статутів).

Статтею 926
Цивільного кодексу України позови щодо перевезення у закордонному сполученні
позовна давність,  порядок пред'явлення
позовів у  спорах, пов'язаних    з
перевезеннями    у   закордонному   сполученні, встановлюються  міжнародними
договорами  України,   транспортними кодексами (статутами).

Згідно статті 1
Конвенції про договір міжнародного автомобільного                        перевезення вантажів ця
Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного  перевезення
вантажів  транспортними  засобами
за винагороду,  коли зазначені в
договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце,  передбачене для доставки, знаходяться у двох
різних країнах,  з  яких
принаймні  одна  є
договірною  країною, незважаючи на
місце проживання і громадянство сторін. Для
цілей  цієї  Конвенції (надалі Конвенція)
"транспортний  засіб" означає
автомобілі,  автопоїзди,  причепи і напівпричепи як це визначено в
статті 4 Конвенції про дорожній рух від 19 вересня 1949 року

Статтею 32
Конвенції передбачено, що термін
позовної  давності  для
вимог,  що  випливають
з перевезення,  на яке поширюється
ця  Конвенція,  встановлюється  в один
рік.  Однак,  у випадку навмисного правопорушення або
такого неналежного виконання обов'язків,
яке  згідно  законодавства,  що застосовується   судом
або  арбітражем,  який
розглядає  справу,
прирівнюється  до  навмисного
правопорушення,   термін   позовної давності  встановлюється  в
три  роки.  Відлік
терміну  позовної давності
починається:

a) у випадку
часткової втрати  чи  пошкодження
вантажу,  або

прострочення в
доставці - з дня доставки;

b) у  випадку
втрати  всього  вантажу
- з тридцятого дня по закінченню
узгодженого  терміну  доставки,
або,  за  відсутності такого  терміну,
-  з  шістдесятого
дня  після прийняття вантажу
перевізником для перевезення;

c) у всіх інших
випадках - по закінченню тримісячного терміну з дня укладання договору
перевезення.

День
початку  відліку  терміну
позовної давності у термін не зараховується.

Відповідно ст.
33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст.
43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об*єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких
обставин, суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, позовні
вимоги є необгрунтованими та відмовляє в позові позивачу.

Відповідно до
статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, у разі
відмови в позові, витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно
- технічне  забезпечення судового процесу,
витрати за послуги адвоката та інші покладаються на позивача.

Керуючись ст.
526 ЦК України, ст.33, ч.1 ст.43, ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України

Враховуючи
викладене та керуючись ст.ст. 526, 925, 926 ЦК України, ст. 32 Конвенції про
договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, ст.ст. 33, 49,  ст.ст. 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові
відмовити.

Суддя
Лаврова Л.С.

рішення підписане  08.12.2008 року.