ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 315
РІШЕННЯ

Іменем України

28.10.2008

Справа
№2-5/5200-2008В

За
позовом - Кримського республіканського підприємства «Протизсувнеуправління»,           м. Ялта

До
відповідача  -  СПД ОСОБА_1., м. Сімферополь

Про
стягнення 6 653, 14 грн.

За
зустрічним позовом - СПД ОСОБА_1., м. Сімферополь.

До
відповідача - Кримського республіканського підприємства «Протизсувне
управління»,           м. Ялта

Про
визнання недійсним пунктів договору, визнання договору чинним та визнання
права.

Суддя  М.П.Гаврилюк

Представники

Від
позивача (відповідача за зустрічним позовом) -
Руденко В.П.. нач. юр. відділу, дов. від 11.12.2007р.

Від
відповідача (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_2. - предст., дов. від
13.06.2008 року.

Сутність
спору:

Позивач
- КРП «Протизсувне управління», м. Ялта
звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом до СПД ОСОБА_1., м.
Сімферополь, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 6
653, 14 грн.

У
процесі розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги та просить суд стягнути
з відповідача суму заборгованості за Договором № 248-Ф від 22.12.2003 року у
розмірі 4 489, 57 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідача не виконав
своє зобов'язання  по сплаті коштів  на відновлення та капітальний ремонт
берегоукріпних та протизсувних споруд.

Відповідач
позов не визнав, вважає, що не має заборгованості перед позивачем. Звернувся із
зустрічною позовною заявою  до  Кримського республіканського підприємства
«Протизсувне управління», м. Ялта, в якій просить суд визнати недійсним п. п.
7.4 п. 7 Договору № 248 від 22.12.2003 року про користування  берегоукріплювальними, протизсувними та пляжними
спорудами, а також п.п. 3.5 п. 3 Договору № 248 від 22.12.2003 року про сплату
робіт по відновленню та капітальному ремонту берегоукріплювальних та
протизсувних споруд, визнати діючим Договір № 248 від 22.12.2003 року про
користування берегоукріплювальними, протизсувними та пляжними спорудами в
частині, яка не заперечує законодавству; визнати наявність у СПД ОСОБА_1. права
користування майном за Договором № 248 від 22.12.2003 року про користування
берегоукріплювальними,  протизсувними та
пляжними спорудами.

20
жовтня 2008 року у судовому засіданні оголошена перерва до 28 жовтня 2008 року
до 14 годин 00 хвилин. Після перерви судове засідання продовжено.

Розглянувши
матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухав представників
сторін,  суд -

ВСТАНОВИВ:

22
грудня 2003 року між Державним підприємством «Кримське протизсувне управління»
та СПД ОСОБА_1. укладений договір, у відповідності з п. 1.1 якого, Кримське
протизсувне управління взяло на себе зобов'язання  виконувати функції  замовника з відновлення та капітального
ремонту  берегозахісних та протизсувних
споруд, що стоять на його балансі, а СПД ОСОБА_1. зобов'язується провести
оплату робіт у відповідності з  умовами  договору.

Пунктом
2.1 Договору сторони домовилися, що СПД ОСОБА_1. передає замовнику  кошти на відновлення та капітальний ремонт
берегозахісних та протизсувних споруд, що стоять на балансі  Управління, у відповідності з Постановою Ради
Міністрів АР Крим  № 68 від 11.03.1997р.
та іншими нормативно-правовими актами. Управління акумулює ці кошті на
спеціальному рахунку. При наданні
Управлінню  за рішенням органів
виконавчої влади в постійне користування земельної ділянки під майном,
підприємець зобов'язаний  передавати
Управлінню кошті за експлуатацію  цієї
земельної ділянки.

У
відповідності із п. 2.3 Договору кошті, що передаються  за перший рік дії Договору складають
60,8,00грн. без урахування ПДВ, відповідно до Додатку № 1. Передача коштів за
наступні  роки  дії Договору
будуть проводиться відповідно виставленим рахункам на підставі
розрахунку. Перераховані кошті, підприємець проводить на розрахунковий рахунок
Управління щоквартально, не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітним
кварталом рівними долями.

Позивач
за  первинним позовом вказує на те, що
відповідач неналежним чином виконував свої обов'язки за договором, у зв'язку з
чим, за ним склалась заборгованість  у
розмірі 4489,57грн., яку і просить суд стягнути з відповідача.

Суд
вважає, що вимоги КРП «Протизсувне управління» задоволенню не підлягають, при
цьому судом прийнято до уваги наступне:

Відповідно
до п.п. 2.3 Договору відповідач повинен був передати позивачу грошові кошті з
урахуванням ПДВ в наступному розмірі:

За
перший рік  дії Договору - 7245,60грн.

За
другий рік - 6430,18грн.

За
третій рік - 9258,31грн.

За
четвертий рік -  8922,72грн.

За
перший квартал  п'ятого року -  2281,89грн.

А
всього 31138,70грн.

У
відповідності з п. 3.1, Договір набирає чинності з 22.12.2003р. та дії 49
років.

Відповідно
до ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами. Термін
визначається  календарною  датою
або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Перебіг строку
починається з наступного  дня  після відповідної календарної дати або
настання події,  з якою пов'язано його
початок.

У
відповідності зі ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку  починається
з  наступного  дня
після відповідної календарної дати або настання події,  з якою пов'язано його початок.

Враховуючи
те, що Договір № 248-Ф укладений 22.12.2003р. то перший роком дії Договору є
період з 22.12.2003р. по 22.12.2004р.

На
виконання умов договору, позивачем були виставлені рахунки, які повинні були
бути оплачені відповідачем.

Так,
позивачем був виставлений рахунок № 248Ф від 09.06.2005р. про сплату
10136,60грн. за користування майном за Договором № 248Ф від 22.12.2003р.
Вказаний рахунок був оплачений відповідачем, про що свідчить Виписка по
особовому рахунку   від 15.07.2005р.

Рахунок
№ 248-Ф від 18.11.2005р. на суму 6911,84грн. оплачений відповідачем
20.12.2005р., що підтверджується випискою по особовому рахунку СПД ОСОБА_1.

Рахунок
№ 248-Ф від 18.01.2005р.  на суму
1577,34грн. оплачений СПД ОСОБА_1. 02.03.2006р.,  що підтверджується випискою з особового
рахунка від 02.03.2006р.

Таким
чином, доводи позивача про те, що СПД ОСОБА_1. має заборгованість перед ним за
Договором № 248Ф від 22.12.2003р. є неспроможними, у зв'язку з чим позовні
вимоги  КРП «Протизсувне управління»
задоволенню не підлягають.

Щодо
зустрічних позовних вимог СПД ОСОБА_1., то суд вважає, що вони підлягають
задоволенню частково, а саме в частині
визнання  у СПД ОСОБА_1. права
користування майном за Договором № 248Ф від 22.12.2003р. про користування берегоукріпними,
протизсувними та пляжними спорудами, при цьому судом прийнято до уваги
наступне:

В
своїй зустрічній позовній заяві СПД ОСОБА_1. просить суд визнати недійсним п.
п. 7.4 п. 7 Договору № 248 від 22.12.2003 року про користування  берегоукріплювальними, протизсувними та
пляжними спорудами, а також п.п. 3.5 п. 3 Договору № 248Ф від 22 12.2003 року
про сплату робіт по відновленню та капітальному ремонту берегоукріплювальних та
протизсувних споруд, визнати діючим Договір № 248 від 22.12.2003 року про
користування берегоукріплювальними, протизсувними та пляжними спорудами в частині,
яка не заперечує законодавству; визнати наявність у СПД ОСОБА_1. права
користування майном за Договором № 248Ф від 22.12.2003 року про користування
берегоукріплювальними,  протизсувними та
пляжними спорудами.

Як на
підставу своїх вимог про визнання недійсним частині Договору № 248 від
22.12.2003р., СПД ОСОБА_1. посилається на невідповідність окремих частин
договору положенням Цивільного кодексу України в редакції 2003 року.

Так
позивач вказує на те, що укладений між сторонами Договір від 22.12.2003р. є
Договором  позики, та посилається на те,
що він не відповідає вимогам, що пред'являються до договорів позики.

Суд
не може погодитися з такими висновками позивача, з огляду на наступне:

Спірний
Договір укладений 22.12.2003року, тобто в період дії Цивільного кодексу
Української РСР  в редакції 1963
року.

Цивільний
кодексу України, на який посилається СПД ОСОБА_1., у відповідності з
Прикінцевими та Перехідними положеннями
набирає чинності з 01 січня 2004 року.

У
відповідності з п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу
України, цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після
набрання ним чинності.

За
своєю правовою природою  Договір № 248Ф в
момент його укладення - 22.12.2003р.
являвся Договором безоплатного користування майном (глава 27 Цивільного
кодексу Української РСР).

Цивільний
кодекс Української РСР в редакції 1963 року не містив в собі такого поняття як
«договір позики», таким чином доводи СПД ОСОБА_1. є неспроможними, у зв'язку з
чим, позовні вимоги в частини визнання недійсним п.п. 7.4              п. 7 Договору від 22.12.2003р. та
визнання діючим Договору № 248  в
частині, що не суперечить законодавству задоволенню не підлягають.

При
цьому суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги СПД ОСОБА_1. про визнання
наявності у нього права користування майном за Договором № 248 від 22.12.2003р.
про користування берегоукріпними та пляжними спорудами,  з огляду на наступне:

Як
встановлено вище,  СПД ОСОБА_1. належним
чином виконував свої зобов'язання за Договором № 248Ф від 23.12.2003року, факт
наявності заборгованості про яку стверджувало
КРП «Протизсувне управління»  не
підтверджений, з огляду на що, СПД ОСОБА_1. має право  на користування майном за спірним Договором.

У
судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини рішення. Рішення
оформлено  у відповідності  зі ст. 84 Господарського процесуального
кодексу України  та підписано 05
листопада 2008року.

З
огляду на викладене та керуючись ст. ст.
82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          В задоволенні первісного позову
відмовити в повному обсязі.

2.          Зустрічний  позов задовольнити частково.

3.          Визнати наявність у суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ) право користування майном за
Договором  № 2448 Ф від 22.12.2003р. про
користування берегоукріпними, протизсувними та пляжними спорудами.

4.          В решті  частині зустрічного позову відмовити.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим                                        Гаврилюк М.П.