ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

11.11.2008

Справа №2-1/9744-2008

за позовом Мусульманської релігійної общини «Кірк Азізлер» в особі голови Саледінова С.М., (97630, АР Крим, Білогірський район, смт. Зуя, вул. Шосейна, 1а),

до відповідача Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в АР Крим, (95001, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Леніна, 17; фактична адреса: 95001, м. Сімферополь, вул. Фрунзе, 41),

третя особа, яка не заявляє самосійних вимог на предмет спору: Зуйська селищна рада, (97630, АР Крим, Білогірський район, смт. Зуя, вул. Шосейна, 64),

про визнання права власності та спонукання до виконання певних дій,

Суддя Л.О.Ковтун

представники:

від позивача – Саледінов С.М. – голова,

від відповідача – Шишова І.В. – начальник відділу правового забезпечення, дов.№7 від 01.09.2008р.

від третьої особи – Шакіров А.Е. – заступник селищного голови, дов. № 1170/03-6 від 11.11.2008р.

Обставини справи: Мусульманська релігійна община «Кірк Азізлер» в особі голови Саледінова С.М. звернулась до господарського суду АР Крим із позовною завою до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в АР Крим про визнання права власності на будівлю мечеті та надання дозволу на введення в експлуатацію мечеті, що розташована по вул. Шосейна, 1а в смт. Зуя Білогірського району АР Крим.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що є неналежним відповідачем, оскільки жодним чином не порушив прав та інтересів релігійної общини. При цьому відповідач вказує, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів у порядку, встановленому законом відносяться до ведення виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, яким в галузі будівництва делеговане дане повноваження. Кім того, інспекцією заявлено клопотання про залучення до участі у справі іншим відповідачем Зуйську селищну раду.

Зазначене клопотання прийнято судом до розгляду.

Враховуючи те, що Зуйська селищна рада, як орган місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальної громади смт. Зуя здійснює правомочності щодо володіння, користування та розпорядження землями комунальної власності, суд вважає за необхідне виключити Зуйську селищну раду зі складу третіх осіб та залучити її до участі у справі іншим відповідачем.

Зуйська селищна рада у відзиві на позовну заяву зазначила, що вимоги позивача визнає у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, дослідив представлені докази, суд

встановив:

Рішенням 25 сесії 4 скликання Зуйської селищної ради №512 від 07.07.2004р. надано згоду Духовному Управлінню Мусульман Криму на збір матеріалів попереднього узгодження по вибору земельної ділянки для будівництва комплексу релігійно-культурного центру мусульманської общини «Кірк Азізлер» на земельній ділянці площею 2,5 га в смт. Зуя по вул. Шосейна, 1 (північно-західна частина).

В подальшому, рішенням 27 сесії 4 скликання Зуйської селищної ради №597 від 18.11.2004р. затверджений акт вибору земельної ділянки № 47 від 19.08.2004р. для розміщення комплексу релігійно-культурного центру мусульманської общини «Кірк Азізлер» в смт. Зуя по вул. Шосейна, 1 загальною площею 2,5га.

Пунктом другим зазначеного рішення дозволено Духовному Управлінню Мусульман Криму виготовлення проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки в смт. Зуя по вул. Шосейна для розміщення комплексу релігійно-культурного центру мусульманської общини «Кірк Азізлер» в смт. Зуя по вул. Шосейна, 1 загальною площею 2,5га.

Як свідчать матеріали справи, позивачем здійснено будівництво релігійно-культурного центру за власні кошти на земельній ділянці, акт вибору якої затверджений органом місцевого самоврядування.

Кримським республіканським підприємством «Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації» здійснено інвентаризацію новозбудованого нерухомого майна, про що виданий технічний паспорт.

Рішенням Зуйської селищної ради від 21.12.2007р. присвоєно поштову адресу вищевказаному комплексу, а саме смт. Зуя, вул. Шосейна, 1а.

Зі змісту ст. 331 ЦК України вбачається, що до основних ознак нової речі – об’єкту нерухомості, зокрема, відноситься наступне: річ створена з матеріалів особи, що претендує на новостворене майно.

Пунктом 2 частини 1 зазначеної статті встановлено, що особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Діючим законодавством передбачено, що право власності на нерухоме майно (житлові будинки, споруди та інше) набувається або з моменту закінчення будівництва, або з моменту вводу нерухомого майна в експлуатацію, якщо договором або законом передбачений ввід нерухомого майна в експлуатацію, або з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно, якщо право власності відповідно з законом повинно реєструватись.

Отже, відповідно до статті 182 Цивільного кодексу України введення в експлуатацію нерухомого майна не має практичного значення через те, що право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковою державної реєстрації органами, що уповноважені здійснювати державну реєстрацію права власності.

У зв'язку із закінченням будівництва об'єкту нерухомості - мечеті, який має ознаки капітальної будівлі і є нерухомим майном, відповідно до положень ст. 331 Цивільного кодексу України виникли підстави щодо набуття позивачем з дійсного спору права власності на новостворене нерухоме майно.

Судом, також, береться до уваги, що згідно Технічного висновку про стан будівельних конструкцій та відповідність нормам ДНБ, розробленого Республіканським підприємством «Кримська комплексна архітектурно-реставраційна майстерня «Укрпроектреставрація», збудований об’єкт нерухомості - мечеть, знаходиться в задовільному стані і придатний до експлуатації. Даний висновок узгоджений відповідними контролюючими органами, у зв’язку із чим позовні вимоги в частині надання дозволу на введення в експлуатацію будівлі-мечеті підлягають припиненню на підставі п. 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, п. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, ст.1 Господарського процесуального кодексу України захист порушеного права може здійснюватися судом, у тому числі й шляхом визнання цих прав.

Зазначена норма кореспондується із приписами статті 392 ЦК України, відповідно до якої власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За викладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вступна і резолютивна частини рішення оголошені в судовому засіданні 11 листопада 2008 року.

Рішення оформлене згідно зі ст.84 ГПК України і підписане 17 листопада 2008 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 24, п.1-1 ст. 80, 82-84, 85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Виключити зі складу третіх осіб Зуйську селищну раду.

Залучити до участі у справі іншим відповідачем Зуйську селищну раду.

Позов задовольнити частково.

Визнати за Мусульманською релігійною общиною «Кірк Азізлер», (97630, АР Крим, Білогірський район, смт. Зуя, вул. Шосейна, 1а, ідентифікаційний код в ЄДРПО України 35542237) право власності на будівлю мечеті, що розташована за адресою: АР Крим, Білогірський район, смт. Зуя, вул. Шосейна, 1а.

В іншій частині провадження у справі припинити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ковтун Л.А.