ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10.09.08
Справа №20/147/08

Колегія суддів
Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя
Мойсеєнко Т. В. судді  Мойсеєнко Т.
В.    , Колодій Н.А.  , Коробка Н.Д.

при секретарі Акімовій
Т.М.

за участю
представників:

позивача - ОСОБА_1,
паспорт НОМЕР_1 від 26.05.1998р. приватний підприємець; ОСОБА_2, довіреність
НОМЕР_1 від 05.03.2008р.;

відповідача - Шибаєва
Л.Л., довіреність №Д/04/08 від 01.07.2008р.; Каленюк Д.А., довіреність №
Д/05/08 від 01.07.2008р.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні матеріали справи № 20/147/08 та апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельна компанія «Економ Плюс»,
м.Запоріжжя

на рішення
господарського суду Запорізької області від 18.04.2008р. у справі № 20/147/08

за позовом Приватного
підприємця ОСОБА_1, м.Запоріжжя

до відповідача
Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельна компанія «Економ Плюс»,
м.Запоріжжя

про стягнення
суми

та за зустрічним
позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельна компанія «Економ
Плюс», м.Запоріжжя

до відповідача
Приватного підприємця ОСОБА_1, м.Запоріжжя

про стягнення суми

Встановив:

Рішенням
господарського суду Запорізької області від 18.04.2008р. у справі №20/147/08
(суддя Гандюкова Л.П.) первісні позовні вимоги задоволено, стягнуто з
Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельна компанія «Економ Плюс» на
користь Приватного підприємця ОСОБА_1 суму 5100грн., судові витрати покладено
на відповідача. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення суду прийнято
з посиланням на ст.ст.11, 13, 14, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 538, 759, 762,
774, 1212, 1215 ЦК України, ст.193 ГК України та мотивовано тим, що отримана
авансом орендна плата за договором суборенди № 01-03/07 від 01.04.2007р. не
повертається, у разі, якщо договір оренди розірвано в односторонньому порядку ПП
ОСОБА_1 але вказаний договір був розірваний за згодою сторін, тому вимоги про
стягнення суми 5100грн. сплаченої авансом за березень 2008р. орендної плати суд
визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відмовляючи у
задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що договір
суборенди № 01-03/07 від 01.04.2007р. не містить строку виконання зобов'язання
щодо оплати комунальних послуг. З договору також не випливає, що орендар
зобов'язаний негайно сплатити послуги, крім того, розмір цих послуг договором
не встановлений, а визначено лише сплата на підставі рахунків за діючими на
момент їх виставлення тарифам. Також господарський суд Запорізької області
вказав на те, що ТОВ «Торговельна компанія «Економ Плюс» вручило ПП ОСОБА_1
рахунокНОМЕР_2 від 01.12.2007р. на сплату 5100грн. лише 03.04.2008р., а з
зустрічним позовом звернувся до суду 09.04.2008р., тобто коли строк виконання
зобов'язання ще не настав, а тому права позивача порушені не були.

Не погоджуючись з
прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі відповідач за
первісним позовом просить рішення господарського суду Запорізької області від
18.04.2008р. у справі №20/147/08 скасувати, у зв'язку з порушенням норм
матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення і
прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову, а
зустрічний позов задовольнити у повному обсязі. Заявник скарги зазначає, що
договором суборенди від 01.04.2007р. не передбачено випадку повернення
перерахованої орендної плати за останній місяць суборенди, при дострокову
розірванні договору. Відповідно до п.6 статті 762 ЦК України, наймач
звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути
використане ним через обставини, за які він не відповідає, тобто, на думку
скаржника, є лише одна причина звільнення від орендної плати за час
невикористання майна через обставини, за які наймач не відповідає. Разом з цим,
заявник апеляційної скарги наголошує на тому, що за період дії договору
суборенди ПП ОСОБА_1 користувався комунальними послугами, що підтверджується
актами від 08.05.2007р. та 20.09.2007р., на підставі яких 01.12.2007р. було
здійснено розрахунок спожитих позивачем послуг та виставлено рахунокНОМЕР_2 від
01.12.2007р. на суму 5100грн. Проте, ПП ОСОБА_1 вказаний рахунок не сплатив.
Також, скаржник зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного
рішення порушено ст.43 ГПК України, яке полягає в тому, що ТОВ «ТК «Економ
Плюс» рахунки на оплату за електропостачання та водопостачання виставляв ПП
ОСОБА_1до порушення провадження у справі, а прийнято до уваги лише повторне
виставлення цих рахунків.

Позивач за первісним
позовом у відзиві на апеляційну скаргу і у судовому засіданні зазначає, що
твердження апелянта про те, що суд порушив вимоги п.6 ст.762 ЦК України є
необґрунтованими, так як дана норма передбачає плату за користування майном в
період дії договору найму. Під час дії договору суборенди ППОСОБА_1ніхто не
звільняв від оплати орендної плати. Оскільки, у квітні 2007р. відповідно до
п.5.5 договору ПП            ОСОБА_1
здійснив 100% передплату за суборенду приміщення за березень 2008р. у розмірі
5100грн., а згідно повідомлення орендодавця № 514/07 від 08.11.2007р. про
розірвання договору суборенди № 01-03/07 від 01.04.2007р. останній був
розірваний 01.12.2007р., то на підставі п.3 статті 1212 ЦК України орендодавець
зобов'язаний повернути орендатору суму 5100грн. орендної плати, у зв'язку з
неможливістю використовувати в подальшому об'єкт оренди за призначенням.
Позивач наголошує на тому, що п.5.5 договору суборенди строк виконання
зобов'язань ПП ОСОБА_1 по сплаті рахунків за комунальні послуги не
встановлений. Таким чином, за період дії договору орендодавець будь-яких вимог
про відшкодування витрат за комунальні послуги до позивача не заявляв.
Враховуючи те, що 20.11.2007р. біло підписано угоду про розірвання договору
суборенди від 01.12.2007р., то зобов'язання сторін припинилися у розумінні ч.2
статті 653 ЦК України, а отже і відсутній обов'язок у ППОСОБА_1по сплаті
рахунків, оскільки рахунок був пред'явлений 03.04.2008р., тобто вже після
розірвання договору. Представник ППОСОБА_1просить залишити рішення
господарського суду Запорізької області від 18.04.2008р. у справі № 20/147/08
без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Запорізького
апеляційного господарського суду від 01.08.2008р. у справі № 20/147/08
апеляційна скарга ТОВ «ТК «Економ Плюс» була прийнята та призначена до розгляду
на 10.09.2008р.

Розпорядженням голови
Запорізького апеляційного господарського суду № 1701 від 09.09.2008р. справу
призначено до розгляду у складі колегії суддів головуючого судді Мойсеєнко
Т.В., суддів Колодій Н.А., Коробка Н.Д.

За клопотанням
представників сторін судовий процес вівся без застосування засобів технічного
забезпечення та за їх згодою у судовому засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст.99
ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст.101 ГПК
України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у
справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд
не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів,
проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм
матеріального і процесуального права при прийняті оскаржуваного рішення,
знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

01.04.2007р. між
Товариством з обмеженою відповідальністю “Торговельна компанія “Економ Плюс”
(орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_1 (орендар) був укладений договір
суборенди №01-03/07, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в
строкове платне користування частину приміщення площею 101 кв.м. за аАДРЕСА_1

У пункті 4.1 договору
сторони встановили, що договір діє з моменту підписання сторонами акту
приймання-передачі і до 01.04.2008р.

Сторони у розділі 5
договору домовились, що орендна плата в місяць складає 5100грн. в т.ч. ПДВ і
нараховується з дати передачі майна за актом приймання-передачі. Сплачується
орендна плата з урахуванням індексу інфляції на підставі виставленого орендодавцем
рахунку шляхом передплати  щомісячно до
12 числа поточного місяця, в якому орендар користується майном. Оплата орендної
плати за перший місяць суборенди  і за
останній місяць здійснюється шляхом внесення передплати в повному розмірі на
протязі п'яти банківських днів з моменту прийняття приміщення в оренду.

Факт приймання -
передачі орендованого майна підтверджується підписаним сторонами актом
приймання - передачі нежитлового приміщення від 01.04.2007р. (т.1 а.с. 39).

03 квітня 2007р. ТОВ
«Торговельна компанія «Економ плюс» виставила ПП ОСОБА_1 рахунок НОМЕР_3 на
суму 10200грн. для здійснення передплати за перший і останній місяць
суборенди(а.с.88, т.1). На момент виставлення рахунку останнім місяцем
суборенди згідно договору був березень місяць 2008р.

ПП ОСОБА_1 оплатив
вказаний рахунок, перерахувавши на рахунок ТОВ «Торговельна компанія «Економ
плюс» 5100грн. за березень 2008р., про що свідчить виписка банку (а.с.13, т.1).

20.11.2007р. між
сторонами було підписано додаткову угоду до договору суборенди №01-03/07 від
01.04.2007р., відповідно до якої сторони прийшли до згоди розірвати договір
суборенди №01-03/07 від 01.04.2007р. з 01.12.2007р. (останнім днем оренди
вважати 01.12.2007р.), про що сторони складають акт приймання-передачі.

Такий акт приймання -
передачі був складений сторонами 01.12.2007р. (т.1 а.с. 12).

Враховуючи те, що
останнім місяцем суборенди фактично став листопад 2007р.          ПП Фурсін О.І 13.12.2007р., що
підтверджується фіскальним чеком (а.с. 14, т.1 ) направив ТОВ “ТК “Економ Плюс”
листа, згідно з яким просив повернути перераховану орендну плату за березень
2008р. у сумі 5100грн. протягом 7 днів.

Однак, ТОВ «ТК «Економ
Плюс» вимоги, викладені у вказаному листі, залишив без задоволення.

Свої позовні вимоги
про зобов'язання ТОВ «ТК «Економ Плюс» повернути безпідставно сплачені йому
5100грн. ПП ОСОБА_1 обґрунтовує ст. 1212 ЦК України.

Згідно з ст. 1212 ЦК
України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і
тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї
глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи
наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1)
повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником
із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у
зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Як слідує з матеріалів
справи, 5100грн. перераховані були позивачем за первісним позовом, як
передплата за суборенду за березень 2008р., який на дату перерахування, тобто
до укладання додаткової угоди про розірвання договору суборенди, вважався
останнім місяцем суборенди. Після укладання додаткової угоди від 20.11.2007р.
про розірвання договору суборенди і складання 01.12.07р. акту про повернення
переданого в суборенду приміщення, правова підстава для перерахування плати за
користування приміщенням за березень 2008р.відпала, тому суд першої інстанції
правомірно задовольнив первісні позовні вимоги та стягнув з відповідача  5100грн., як безпідставно отримані ним.

Посилання заявника
апеляційної скарги на те, що договором суборенди від 01.04.2007р. не
передбачено повернення перерахованої орендної плати за останній місяць
суборенди у випадку дострокового розірвання договору спростовується наступним.

Статтею 11 ЦК України
визначено, що цивільні права та обов'язки виникають з підстав, передбачених
законом, а також з дій громадян і організацій.

Статтею 759 ЦК України
встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний
строк.

Згідно з ст.774 цього
Кодексу до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Статтею 762 ЦК України
передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Зі змісту наведених
норм слідує, що плата з орендаря стягується за користування майном, а у березні
2008року ПП ОСОБА_1 вже не користувався приміщенням, яке було предметом
договору суборенди.

Укладений між
сторонами договір суборенди був розірваний за згодою сторін 20.11.2007р. і за
актом прийому-передачі 01.12.2007р. ПП ОСОБА_1 повернув ТОВ “ТК “Економ Плюс”
орендоване приміщення і з цього моменту в силу ч.2 ст. 795 ЦК України договір
суборенди припинився.

Відповідно до ст.653
ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Таким чином, оскільки
після розірвання договору суборенди і повернення майна, орендар не користувався
та не перебував в орендованому приміщенні і не мав зобов'язань з оплати
суборенди за березень 2008р., тому грошові кошти у сумі 5100грн., які сплачені
авансом за березень 2008р. безпідставно знаходилися у ТОВ «ТК «Економ Плюс» і
повинні відповідно до приписів ст.1212 ЦК України бути повернуті останнім ПП
ОСОБА_1

Статтею 1215 цього Кодексу
встановлено випадки, коли безпідставно набуте майно не підлягає поверненню.
Спірна сума, яка заявлена до стягнення не входить до їх переліку.

Договором суборенди №01-03/07 від
01.04.2007р. сторони встановили випадок, коли отримана авансом орендна плата не
повертається -якщо договір оренди розірвано в односторонньому порядку ПП
ОСОБА_1 (п.4.3). Судом встановлено, що односторонньої відмови від договору ПП ОСОБА_1
не було, із додаткової угоди про розірвання договору слідує, що договір
розірваний 20.11.2007р. за згодою сторін. Ні в договорі суборенди, ні у
додатковій угоді до нього сторони не визначили, що спірна сума не підлягає
поверненню. Відповідач за первісним позовом не надав, як того вимагає ст. 33
ГПК України, ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції доказів в
обґрунтування своїх доводів.

Стосовно зустрічних
позовних вимог ТОВ «ТК «Економ Плюс» про стягнення на підставі ст.526 ЦК
України з ППОСОБА_1заборгованість за електро- водопостачання в розмірі
5100грн., то судова колегія не вбачає підстав для їх задоволення з огляду на
таке.

З п.5.5 договору №01-03/07 суборенди
від 01.04.2007р. слідує, що витрати пов'язані з утриманням і експлуатацією
орендованого приміщення, а також платежі за спожиті ПП ОСОБА_1 послуги, в
орендну плату не включаються і компенсуються ПП ОСОБА_1 окремо на підставі
виставлених ТОВ «ТК «Економ Плюс» рахунків за діючими на момент виставлення
рахунків тарифами.

Згідно з ст.ст.525,
526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином
відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання
зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк (термін)
його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо
строк (термін)  виконання боржником
обов'язку невстановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи
встановлено, що договір суборенди не містить строку виконання зобов'язання щодо
оплати цих витрат. Із договору не випливає, що орендар зобов'язаний негайно
сплатити послуги і більш того, розмір цих послуг договором не встановлений, а
визначено лише сплата на підставі рахунків за діючими на момент виставлення
рахунку тарифами. ТОВ “ТК “Економ Плюс” не надало ні суду першої інстанції, ні
суду апеляційної інстанції доказів настання у ППОСОБА_1зобов'язання щодо сплати
рахунку до звернення ним до суду.

Господарським судом
Запорізької області встановлено, що позивач вручив відповідачу рахунок №986 від
01.12.2007р. на сплату 5100грн.та акт здачі -приймання робіт (надання послуг)
лише 03.04.2008р., тобто вже під час розгляду даної справи, що не заперечує
представник ППОСОБА_1Із зустрічним позовом до господарського суду про стягнення
суми боргу у розмірі 5100 грн. за комунальні послуги ТОВ “ТК “Економ Плюс”
звернулося 09 квітня 2008р., тобто до спливу, встановленого ст.530 ЦК України,
строку  для виконання зобов'язання.

Крім того, позивач за
зустрічним позовом не надав відповідно до вимог ст.ст.33, 34ГПК України
належних доказів в обґрунтування розрахунку суми, пред'явленої ним до
стягнення.

Посилання заявника
апеляційної скарги на акти від 08.05.2007р. та 20.09.2007р., на підставі яких
01.12.2007р. було здійснено розрахунок спожитих позивачем послуг та виставлено
рахунокНОМЕР_2 від 01.12.2007р. на суму 5100грн., не приймається колегією
суддів до уваги, оскільки вказані акти складені ТОВ «ТК «Економ Плюс» в односторонньому
порядку без участі суборендаря. Доказів понесення витрат на утримання  та експлуатацію орендованого відповідачем за
зустрічним позовом приміщення на заявлену до стягнення суму позивач за
зустрічним позовом не надав. ПП ОСОБА_1 не визнає суму пред'явлену ТОВ “ТК
“Економ Плюс” до стягнення.

Колегія суддів також
вважає, що вимога ТОВ «ТК «Економ Плюс» про стягнення з ППОСОБА_1шкоди,
завданої внаслідок нездійснення поточного ремонту орендованого приміщення у
розмірі 2841,60грн., не підлягає задоволенню, оскільки будь-яких документальних
доказів про заподіяння шкоди позивачем суду не надано.

Лист № 11 від
15.04.2008р. (т.1 а.с. 106), який доданий ТОВ «ТК «Економ Плюс» до заяви про
уточнення позовних вимог, не може бути прийнятий судом, як належний доказ у
справі, який би свідчив про заподіяння шкоди ПП ОСОБА_1 так як даний лист є
комерційною пропозицією на суму 2841,60грн., який зроблений ТОВ «Будівельна
спілка «ДІЯ», яка до речі не є стороною по даній справі, більш того, в ньому не
зазначено, якому саме керівнику та на яку адресу він скерований або вручений
належним чином.

Також не підлягає
задоволенню вимога ТОВ «ТК «Економ Плюс» про стягнення з ППОСОБА_1шкоди
завданої внаслідок розбиття віконного скла в розмірі 1374грн., оскільки доказів
вручення або надіслання відповідачу рахунку НОМЕР_4від 03.12.2007р. на суму
1374грн. (т.1 а.с. 104) позивачем також не надано, більш того, позивачем ні
нормативно, ні документально не обґрунтовано та не доведено вимог щодо
стягнення вказаної суми.

Згідно ч.2 статті 14
ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим
для неї.

Відповідно до вимог
статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Колегія суддів вважає,
що ТОВ «ТК «Економ Плюс» не надано належних доказів в обґрунтування своїх
вимог, а також порушення його прав відповідачем на час звернення з позовом до
суду. Надані позивачем письмові документи (зокрема, акти перевірки, нараховані
затрати електро- водопостачання) не спростовують висновків суду першої
інстанції, оскільки не є належними доказами та не доводять розмір стягуваної
суми.

Доводи скаржника
спростовуються вищенаведеним та матеріалами справи.

Зазначені обставини
досліджені судом першої інстанції на підставі наданих в судове засідання
сторонами доказів. Порушення або неправильного застосування норм матеріального
і процесуального права не вбачається, підстави для скасування або зміни рішення
місцевого господарського суду відсутні.

Судові витрати за
розгляд справи у суді апеляційної інстанції, відповідно до ст. 49 ГПК України,
слід віднести на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.
101-105 Господарсько процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний
господарський суд, -

Постановив:

Апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельна компанія «Економ Плюс»,
м.Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського
суду Запорізької області від 18.04.2008р. у справі №20/147/08 залишити без
змін.

Головуючий суддя
Мойсеєнко Т. В.

судді
Мойсеєнко Т. В.

Колодій Н.А.
Коробка Н.Д.