ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 201
ПОСТАНОВА

Іменем України

04.11.2008

Справа
№2-26/11128-2007А

За
позовом - СПД ОСОБА_1 АДРЕСА_1.

До
відповідача - ДПІ у м. Алушта, м. Алушта, вул.. Леніна, 22-а.

Про
скасування рішення.

Суддя  О.Л. Медведчук

при секретарі Малашенко К.І.

У
судовому засіданні брали участь представники:

Від
позивача - ОСОБА_2., предст.,ОСОБА_1.

Від
відповідача -  Чурочкін А.Б., под. інс.;
Євсікова О.В., под. інсп., дов. від 17.04.07р.

Сутність
спору: Позивач - СПДОСОБА_1. звернувся у господарський суд АРК із позовом до
ДПІ у м. Алушта, про скасування рішення ДПІ у м. Алушта про застосування
штрафних санкцій за № від 21.06.2007р.

Провадження
у справі відкрито та порушено ухвалою господарського суду АРК від 10.08.2007р.
(суддя А.С. Цикуренко).

Розгляд
справи неодноразово відкладався.

02.10.2007р.
судом винесено ухвалу про зупинення провадження у справі до набрання законної
сили рішення Алуштинського міського суду у справі № 2-1117/2007.

Резолюцією
Голови господарського суду АРК від 11.03.2008р. у зв'язку із закінченням
повноважень судді А.С. Цикуренко справу № 2-11/11128-2007А передано на розгляд
судді О.Л. Медведчук.

20.03.2008р.
судом (суддя Медведчук О.Л.) постановлено ухвалу про прийняття справи до
розгляду.

08.08.2008р.
на адресу суду від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у
справі оскільки рішення Алуштинського міського суду від 28.11.2007р. у справі №
2-1117/2007 залишено без змін ухвалою Апеляційного суду АРК від 10.07.2008р., а
тому набрало законної сили.

Ухвалою
від 18.08.2008р. у зв'язку із тим, що відпали обставини які були підставою для
зупинення провадження у справі, суд поновив провадження у справі.

Розгляд
справи відкладався.

У
судове засідання, що відбулося 04.11.2008р. з'явились представники сторін.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення  представників сторін, суд

встановив:

ДПІ у
м. Алушті була проведена виїзна планова документальна перевірка
фінансово-господарської діяльності з питань дотримання суб'єктом господарської
діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2004р. по 31.12.2006р., за результатами якої
було складено Акт перевірки 3 квітня 2007р. за № 425/17-01/НОМЕР_1.

В
ході перевірки було виявлено, що відповідно Договору купівлі-продажу нежилого
приміщення від 21.09.2006р. СПДОСОБА_1. продав фізичним особам ОСОБА_3.,
ОСОБА_4.. та ОСОБА_5 нежиле приміщення загальною площею 225,6 кв.м..
розташоване за адресою: м. Алушта, вул. Жовтнева, 28. Згідно з п.2.1. Договору
за погодженням сторін вказаний в Договорі об'єкт продано за 2020000 грн. 00
коп. (два мільйони двадцять тисяч гривень 00 копійок). За погодженням сторін
повний розрахунок покупців із СПДОСОБА_1. за продане нежиле приміщення
здійснено у готівковій формі. На думку податного органу при продажу СПДОСОБА_1.
за готівкові кошти нежитлового приміщення, він зобов'язаний був провести
розрахункову операцію у сумі 2020000,00 грн. через РРО.

На
підставі Акту перевірки ДПІ у м. Алушті було прийнято рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 21 червня 2007 року № за
встановлене порушення п.1 ст.3. п.6. п.10 ст.3 Закону України "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування і послуг" від 06.07.1995р. №265/95-ВР (зі змінами і
доповненнями). Згідно з п.1, п.3. п.5 ст. 17 цього ж Закону застосовано суму
штрафних (фінансових) санкцій -10100510,00 грн.

СПДОСОБА_1.
до ДПА в АРК була подана скарга від 09.07.2007р. (вх.№440/К/С від 11.07.2007)
на рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від
21.06.2007р., яка рішенням ДПА в АРК залишена без задоволення, а рішення про
застосування штрафних (фінансових) санкцій ДПІ у м. Алушті № від
21.06.2007р. без змін.

СПДОСОБА_1.
до ДПА України була подана скарга від 09.07.2007р. (вх.№2645/К від 13.07.2007)
на рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від
21.06.2007р., яка також рішенням ДПА України залишила без задоволення, а
рішення ДПІ у м. Алушті № від 21.06.2007р. про застосування штрафних
(фінансових) санкцій та  рішення ДПА в
АРК від 14.06.2007р. №653/К/25-021, прийняте за розглядом первинної скарги
СПДОСОБА_1. залишені без змін.

Суд
дослідивши у сукупності надані докази вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Для
здійснення господарської діяльності, позивач використовує нежиле цокольне  приміщення, загальною площею 225,6 кв.м.,
розташоване за адресою: м. Алушта, вул. Октябрьська, 28, яке у свою чергу було
предметом договору купівлі-продажу від 21.09.2006р.

Ст.
139 Господарського кодексу України визначено, що майном у цьому  Кодексі
визнається  сукупність речей та
інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне
визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів
господарювання та  відображаються  в  їх  балансі
або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна  цих суб'єктів. Залежно  від
економічної  форми,  якої
набуває  майно  у процесі
здійснення  господарської
діяльності, майнові цінності належать до основних фондів, оборотних засобів,
коштів, товарів. Основними фондами виробничого і невиробничого призначення є
будинки, споруди,   машини та устаткування,
обладнання, інструмент, виробничий інвентар і приладдя, господарський інвентар
та інше майно тривалого використання,  що
віднесено законодавством до основних фондів. Оборотними засобами є сировина,  паливо,
матеріали, малоцінні предмети та предмети,  що швидко зношуються,  інше майно виробничого і невиробничого
призначення, що  віднесено законодавством
до оборотних засобів. Коштами у складі майна суб'єктів господарювання є
гроші  у національній   та
іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих  суб'єктів
з  іншими  суб'єктами,
а  також фінансових відносин
відповідно до законодавства. Товарами у складі майна суб'єктів   господарювання визнаються вироблена
продукція (товарні запаси), виконані роботи та послуги. Особливим  видом
майна  суб'єктів  господарювання є цінні папери.

Отже продане позивачем за договором
купівлі-продажу від 21.09.2006р. майно є основними фондами СПДОСОБА_1.

Згідно
з ст.1 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської
діяльності" від 01.06.2000р. N 1775-ІП торгівля - це будь-які операції, що
здійснюються за договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими
цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на
товари.

Відповідно
до ст.1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" від
16.04.1991р. товар - це будь-яка продукція, послуги, роботи, права
інтелектуальної власності та інші немайнові права, призначені для продажу
(оплатної передачі). Положення ст.1 Закону України "Про захист національного
товаровиробника від демпінгового імпорту" від 22.12.1998р. N 330-ХІУ, ст.1
Закон "Про захист національного товаровиробника від субсидованого
імпорту" від 22.12.1998р. N 331-XIV, ст.1 Закону України "Про
застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну" від 22.12.1998р.
N 332-ХІУ також визначають, що товар - це будь-яка продукція, призначена для
продажу.

Ст.1
Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що продукція -
будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи
надаються для задоволення суспільних потреб. Відповідно до ст.2 Закону України
"Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше
використання неякісної та небезпечної продукції" продукція - це будь-яка
продукція (товари) вітчизняного виробництва або імпортована на митну територію
України, призначена для споживання та (або) виробництва іншої продукції, у тому
числі напівфабрикати і сировина, а також матеріали, які використовуються у
процесі її виробництва, зберігання, транспортування, реалізації, пакування та
маркування.

Як
вже було зазначено нежитлові приміщення які було об'єктом продажу за договором
купівлі-продажу від 21.09.2006р. законодавчо віднесено до основних фондів
суб'єкта господарювання та не є товаром (продукцією) у розумінні діючого
законодавства.

Преамбулою Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» встановлено, що цей Закон визначає правові засади
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг.

Ст. 1
вказаного Закону визначено, що реєстратори розрахункових операцій
застосовуються фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності або
юридичними особами (їх    філіями,
відділеннями, іншими відокремленими
підрозділами) (далі  -  суб'єкти
підприємницької діяльності),
які  здійснюють  операції з розрахунків у готівковій
та/або  в
безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних  чеків,
жетонів  тощо)  при
продажу  товарів  (наданні послуг) у  сфері
торгівлі,  громадського харчування
та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами  підприємницької діяльності,   які
виконують  операції  купівлі-продажу  іноземної валюти.

Таким чином, оскільки дії позивача з
продажу основних фондів не стосується його діяльності як суб'єкта
господарювання з продажу товарів у сфері торгівлі, дія Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» не поширюється на відносини з продажу нежитлових
приміщень за договором купівлі-продажу від 21.09.2006р.

У
зв'язку із чим, суд вважає, що висновки відповідача стосовно того, що
СПДОСОБА_1. при продажу ним за готівкові грошові кошти нежилого приміщення,
розташованого за адресою: м. Алушта, вул. Жовтнева, 28, зобов'язаний був
провести розрахункову операцію у сумі 2020000,00 грн. через зареєстрований,
опломбований у встановленому порядку і переведений у фіскальний режим роботи
реєстр розрахункових операцій, є помилковими, внаслідок чого застосування ним
до позивача штрафних санкцій на підставі оскаржуваного рішення є неправомірним.

Отже
за таких обставин рішення ДПІ у м. Алушта про застосування штрафних санкцій за
№ від 21.06.2007р. підлягає скасуванню.

Стосовно
доводів позивача про те, що спірне майно зареєстровано за ним саме як за
фізичною особою, слід зазначити, що відповідно до приписів ст. ст.  58, 128, 133, 134 Господарського кодексу
України фізична особа - підприємець здійснює підприємницьку діяльність на свій
ризик, використовуючи майно, яке належить йому на праві власності та відповідає
за своїми зобов'язаннями всім належним йому майном. При цьому, діюче
законодавство не розмежує майно фізичної особи - підприємця та майно фізичної
особи - громадянина, зокрема, у тому випадку, якщо таке майно використовується
громадянином у господарської діяльності.

Крім
того суд вважає за необхідне зазначити, що рішенням Алуштинського міського суду
у цивільній справі № 2-1117/2007 від 28.11.2007р. залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду АРК від 10.07.2008р. договір купівлі-продажу нежилого
приміщення від 21.09.2006р. було визнано недійсним, сторони зобов'язано
повернути все те, що ними одержано на виконання цього правочину.

Згідно
п. 1 ст. 216 Цивільного Кодексу України недійсний правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що
вона одержала на виконання цього правочину.

Таким
чином, сторони повернуто у стан, у якому вони знаходилися до укладання спірного
договору купівлі-продажу.

Судові витрати, понесені позивачем,
підлягають стягненню на його користь у розмірі 3,40грн. з Державного бюджету
України на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України.

На
підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.94, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Скасувати рішення ДПІ у м. Алушта
(м. Алушта, вул.. Леніна, 22-а) про застосування штрафних (фінансових) санкцій
за № від 21.06.2007р.

3.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідент. код НОМЕР_1) судовий збір у сумі 3,40 грн.

Виконавчий
документ видати після вступу постанови в законну силу у разі надання
відповідної заяви позивачем.

У разі неподання  заяви про апеляційне оскарження, постанова
набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі
складання  постанови у повному обсязі,
відповідно до ст. 160 КАСУ -  з дня
складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви  про апеляційне оскарження , апеляційна скарга
не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви
про апеляційне  оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і
строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанову
складено у повному обсязі 10.11.2008р.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим
Медведчук О.Л.