АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2008
№ 4/416

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Смірнової  Л.Г.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача : Степаненко А.Б., дов. б/н від
20.11.2007

від відповідача :  Висоцький М.В., дов. №175/15/14-08 від
15.01.2008

від третьої особи 1: не з'явився

від третьої особи 2: Павлюк М.П.,
посвідчення №0435 від 12.11.2007

від третьої особи 3: Краснопір
Н.О., дов. №53 від 29.05.2007

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Державної організації "Севастопольська регіональна
державна телерадіокомпанія"

на рішення Господарського суду м.Києва від
12.03.2008

у справі № 4/416

за позовом                               Державної
організації "Севастопольська регіональна державна телерадіокомпанія"

до                                                   Міністерства
транспорту та зв"язку України

третя особа позивача

третя особа відповідача           Фонд державного майна України

Державний комітет телебачення і
радіомовлення України

ВАТ "Укртелеком" в особі
Севастопольської філії

про
визнання частково недійсними наказів

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду міста Києва
передано позовні вимоги (зурахуванням заяви про
збільшення розміру позовних вимог
арк. спр.92-94 том 1)  Державної
організації „Севастопольська регіональна державна Телерадіокомпанія”   (далі-позивач)  до Міністерства транспорту та зв'язку України
(далі-відповідач)  про визнання частково
недійсним наказу Державного комітету зв'язку та інформації України №150 від
23.12.1999  „Про затвердження акту оцінки
вартості цілісного майнового комплексу УДПЕЗ „Укртелеком” у частині включення
будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та визнання частково недійсним
наказу Державного комітету зв'язку та інформації України №54 від
25.03.2003  „Про передачу нерухомого
майна ВАТ „Укртелеком” (Севастопольська дирекція) в частині передачі нерухомого
майна - будівлі, що розташована за адресою:       АДРЕСА_1, яка значиться в додатку до
наказу під порядковим номером 49. Судові витрати позивач просив покласти на
відповідача.

В процесі розгляду справи, до участі
у справі  третіми особами без самостійних
вимог  на предмет спору було залучено
Фонд державного майна України (далі-третя особа 1),  Державний комітет телебачення і радіомовлення
України  (далі-третя особа 2), Відкрите акціонерне
товариство  „Укртелеком” в особі
Севастопольської філії (далі-третя особа 3).

Рішенням  господарського суду міста Києва від
12.03.2008 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого суду мотивоване
відсутністю у позивача законних підстав для звернення до господарського суду з
даним позовом, оскільки   право на позов
виникло у позивача у березні - квітні 2006 року,  а позивач звернувся з даним позовом
26.10.2007. Отже, передбачений статтею 257 Цивільного кодексу  України (далі-ЦК України)  сплинув.

Крім того, суд першої інстанції в
оскаржуваному рішенні зазначив, що Державний комітет зв'язку та інформації
України при створенні Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” і
передачі йому до статутного фонду державного майна діяв на підставі та в межах
повноважень та у спосіб передбачений статтею 19 Конституції України, Закону
України „Про власність” та постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.1993
№ 508.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням,  позивач  звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просив Київський апеляційний господарський суд рішення  господарського суду міста Києва  від 12.03.2008  скасувати,
прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В
обґрунтування апеляційної скарги,
позивач посилається на порушення судом
норм матеріального та процесуального права. Зокрема,  позивач
наголошує на неправильному застосуванні статті 12 Закону України „Про
господарські товариства” та статті 12 Закону України „Про власність”.

Крім того, позивач зазначив, що у
зв'язку з невірною оцінкою доказів пред'явлених сторонами, господарський суд
першої інстанції прийшов до невірних висновків, що призвело до прийняття
протиправного та незаконного рішення у справі. Позивач також не погоджується з
висновком місцевого суду щодо  пропуску
строку позовної давності, оскільки  про
існування оскаржуваного наказу  №54
позивачеві стало відомо  з  листа
заступника Голови Фонду комунального майна Севастопольської міської ради
№1676 від 19.08.2006. Позивач вважає, що саме з зазначеного часу  позивачеві стало відомо про існування
оскаржуваного наказу, а тому строк позовної давності слід відраховувати також з
19.08.2006.

Ухвалою Київського апеляційного господарського
суду від 18.06.2008 (колегія у складі:
Коротун О.М. - головуюча, Алданова С.О., Калатай Н.Ф.) відновлено
строк  подання апеляційної скарги,  порушено апеляційне  провадження у справі, розгляд  апеляційної скарги призначено на 01.07.2008.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду   №01-23/1/4
від 26.06.2008 „Про зміну складу колегії суддів”, в зв'язку з виходом судді
Смірнової Л.Г. з щорічної відпустки, яка входить до постійного складу колегії
доручено розгляд апеляційної скарги у справі № 4/416 колегії суддів у складі:
Смірнової Л.Г. головуючий суддя, суддів Алданової С.О., Коротун О.М.

В порядку приписів статті 77
Господарського процесуального кодексу України (далі-ГПК  України), розгляд справи неодноразово
відкладався.

Розпорядженням в.о.Голови
Київського апеляційного господарського суду № 01-23/1/2 від 14.07.2008 „Про
зміну складу колегії суддів” в зв'язку з виходом судді Алданової С.О. в щорічну
відпустку, яка входить до постійного складу колегії розгляд апеляційної скарги
у справі № 4/416 доручено колегії суддів у складі: Смірнової Л.Г. головуючий
суддя, суддів Коротун О.М., Попікової О.В.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду №01-23/1/6 від 23.07.2008 „Про зміну складу
колегії суддів” в зв'язку з виробничою необхідністю  розгляд апеляційної скарги у справі № 4/416
доручено колегії суддів у складі: Смірнової Л.Г. головуючий суддя, суддів
Коротун О.М., Калатай Н.Ф.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду №01-23/1/1 від 01.09.2008 „Про зміну складу
колегії суддів” в зв'язку з  закінченням
повноважень суддів Коротун О.М. та Калатай Н.Ф., розгляд апеляційної скарги у
справі № 4/416 доручено колегії суддів у складі: Смірнової Л.Г. головуючий
суддя, суддів Алданової С.О., Малетича М.М.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду №01-23/1/8 від 08.09.2008 „Про зміну складу
колегії суддів” в зв'язку з  виробничою
необхідністю, розгляд апеляційної скарги у справі № 4/416 доручено колегії
суддів у складі: Смірнової Л.Г. головуючий суддя, суддів Алданової С.О., Зубець
Л.П.

Розпорядженням в.о. Голови
Київського апеляційного господарського суду №01-23/1/3 від 30.09.2008 „Про
зміну складу колегії суддів” в зв'язку з виробничою необхідністю, розгляд
апеляційної скарги у справі № 4/416 доручено колегії суддів у складі: Смірнової
Л.Г. головуючий суддя, суддів Алданової С.О., Шапрана В.В.

У судове засідання 05.11.2008
з'явились  представники    сторін,
третьої особи 2 та третьої особи 3. Представник  третьої особи 1 у судове засідання  05.11.2008 не з'явився, про причини неявки суд
не повідомив, письмово та нормативно обґрунтовані пояснення  щодо обставин, викладених в апеляційній
скарзі суду не надав.

Враховуючи те, що матеріали справи
містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце
судового засідання щодо розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка
представників учасників судового процесу у засіданні апеляційної інстанції не
визнана обов'язковою, колегія вважає можливим здійснити перевірку рішення
господарського суду міста Києва за наявними у справі матеріалами без участі
всіх  представників учасників судового
процесу.

Представник  позивача у судовому засіданні 05.11.2008
повністю підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі позивача, а також
звернувся до суду з клопотанням про зупинення
провадження у даній справі  до
вирішення справи №45/417 за позовом Державної організації „Севастопольська
регіональна державна Телерадіокомпанія”
до Міністерства транспорту та зв'язку України про визнання частково
недійсним наказу Державного комітету зв'язку та інформації України №54 від
25.03.2003  „Про передачу нерухомого
майна ВАТ „Укртелеком” (Севастопольська дирекція) в частині передачі  будівлі під станцію Алтай за адресою:
Історичний бульвар, без номера, у місті Севастополі, яка значиться у додатку до
наказу під порядковим номером 50, згідно свідоцтва про право власності від
24.11.2004 визначену під номером 4.
Клопотання позивача  визнано судом
необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки  позивачем не доведено неможливість
розгляду   апеляційної скарги у даній
справі  до вирішення справи №45/417, що є
обов'язковою умовою  відповідно до
приписів статті 79 ГПК України.

Представник  відповідача проти апеляційної скарги
заперечив у повному обсязі посилаючись на законність та обґрунтованість рішення
господарського суду міста Києва  у даній
справі.  Як на підставу своїх заперечень,
представник відповідача  просив залучити
до матеріалів справи  рішення  господарського суду міста Києва від
12.03.2008 у справі №45/417  та постанову
Київського  апеляційного господарського
суду від 13.10.2008 у справі №45/417. При цьому,  представник відповідача зазначив, що  факти встановлені   судом у вищезазначених рішеннях, відповідно
до приписів статті 35 ГПК України  не
потребують доведення при вирішенні  даної
справи.

Представник третьої особи 2   апеляційну скаргу  позивача підтримав у повному обсязі, просив
суд  рішення господарського суду міста
Києва  від 12.03.2008 скасувати, прийняти
нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник третьої особи 3  проти апеляційної скарги позивача заперечив у
повному обсязі, посилаючись на законність та обґрунтованість  рішення
місцевого  господарського суду.

Статтею 101 ГПК України  встановлено, що в процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими
доказами повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і
перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у
повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної
скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін,
колегія суддів встановила наступне:

На виконання Указу Президента
України „Про корпоратизацію підприємств” від 15.06.1993 №210/93 (далі-Указ)
наказом Державного комітету зв'язку та інформації України №155 від 27.12.1999
„Про створення Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком”. на базі
цілісного майнового комплексу УДПЕЗ „Укртелеком” і відповідно до пункту 11
Положення про порядок корпоратизації підприємств, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 05.07.1993 №508 було створено Відкрите
акціонерне товариство „Укртелеком”. Засновником Відкритого акціонерного
товариства „Укртелеком” був Державний комітет зв'язку та інформації України.

Відповідно до пункту 1 Указу в
редакції чинної на дату видання наказу від 27.12.1999 №15, його дія поширюється
на УДПЕЗ „Укртелеком”, а згідно з пунктом 2 засновником відкритого акціонерного
товариства  „Укртелеком” з боку держави
повинен виступати орган уповноважений управляти майном, що перебувало у
загальнодержавній власності (у даному випадку - Державний комітет зв'язку та
інформатизації України.

Наказом Державного комітету  зв'язку
та інформатизації України №155 від 27.12.1999 „Про створення відкритого
акціонерного товариства   „Укртелеком” та
затвердження  його статуту вирішено
створити відкрите акціонерне товариство
„Укртелеком” на базі цілісного майнового комплексу Українського
державного підприємства  електрозв'язку
„Укртелеком” та затверджено статут відкритого акціонерного товариства   „Укртелеком”.

У зв'язку з виданням наказу №155
(аркуш справи 21) згідно зі статтею 21 Закону України „Про власність” та статті
12 Закону України „Про господарські товариства” відкрите акціонерне товариство
„Укртелеком” стало власником цілісного майнового комплексу, на базі якого воно
було утворено.

Наказом Державного комітету зв'язку
та інформації України №150 від 23.12.1999 (арк. спр. 104, том 1) був затверджений
акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу УДПЕЗ „Укртелеком”, до складу
якого була включена будівля по вул. 4-а Бастіонна, 1 в місті Севастополі.

Зі змісту  оспорюваного наказу  №150 вбачається, що його прийнято   на підставі пункту 11 Положення про порядок
корпоратизації підприємств, що приватизуються, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 05.07.93 № 508 (далі - Положення № 508).

Відповідно до  пункту 11 Положення №508 засновник у тижневий
термін розглядає і затверджує акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу
підприємства, що підлягає корпоратизації, і в десятиденний термін приймає
рішення про створення відкритого акціонерного товариства та затверджує його
статут. У разі виявлення невідповідності зазначених документів вимогам цього
Положення, інших актів чинного законодавства засновник вносить до них необхідні
зміни і доповнення.

Одночасно засновник подає до
Міністерства економіки, Міністерства фінансів та Фонду державного майна пропозиції
про персональний склад спостережної ради відкритого акціонерного товариства.

Наказом державного комітету зв'язку
та інформатизації України №109 від 21.05.2002 про передачу нерухомого майна ВАТ
„Укртелеком” на виконання наказу Держкомзвязку України від 27.12.1999 №155 та
керуючись статтею 12 Закону України „Про господарчі товариства” наказано
передати нерухоме майно, що знаходилось на балансі УДПЕЗ „Укртелеком” станом на
01.07.1999, у власність „ВАТ „Укртелеком”.

Наказом Державного комітету зв'язку
та інформації України №54 від 25.03.2003 „Про передачу нерухомого майна
Відкритому акціонерному товариству „Укртелеком" (Севастопольська
дирекція)”, правонаступником якого є Міністерство транспорту та зв'язку України
від 16.07.2004 № 811/2004 „Про утворення Міністерства транспорту та зв'язку
України”, затверджено перелік нерухомого майна по Севастопольській дирекції
Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком”, що передається у власність
Відкритому акціонерному товариству „Укртелеком”.

На підставі наказу про створення
акціонерного товариства „Укретелеком” від 27.12.1999 №155 Державний комітет
зв'язку та інформатизації України передав відкритому акціонерному товариству
„Укртелеком” у власність нерухоме майно, яке враховувалося на балансі
„Севастопольської” дирекції станом на 01.07.1999.

До вказаного переліку об'єктів під
номером 49 увійшла будівля, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

25.03.2003 між Державним комітетом
зв'язку та інформації України та Відкритим акціонерним товариством „Укртелеком”
був підписаний акт прийому-передачі нерухомого майна у власність Відкритому
акціонерному товариству „Укртелеком” по Севастопольській дирекції, в якому
також під порядковим номером № 49 значиться будівля поАДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 15 Положення про
порядок корпоратизації підприємств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 05.07.1993 №508, з моменту державної реєстрації Відкритим
акціонерним товариством „Укртелеком” всі активи та пасиви підприємства,
структурного підрозділу (одиниці), переходять до Відкритого акціонерного
товариства. Акціонерне товариство є правонаступником прав та обов'язків
корпоратизованого підприємства.

З огляду на викладене Київський
апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції,
що з моменту державної реєстрації від 05.01.2000 Відкритого акціонерного
товариства „Укртелеком” право власності на всі активи та пасиви УДПЕЗ
„Укртелеком”, в тому числі і на нерухоме майно, зазначене в наказах від
27.12.1999 №155 та від 25.03.2003 №54, вже перейшло у власність Відкритого
акціонерного товариства „Укртелеком”.

Наказом від 25.03.2003 року №54
фактично було закріплено процедуру передачі у власність відкритому акціонерному
товариству „Укртелеком” по Севастопольській дирекції частини майна, яке увійшло
до статутного фонду товариства згідно з наказом №155.

Відповідно до наявної в матеріалах
справи  копії свідоцтва на право
власності, видане управлінням з питань майна комунальної власності
Севастопольської міської державної адміністрації, яке посвідчує, що об'єкт в
цілому розташований в місті АДРЕСА_1 дійсно належить ВАТ „Укртелеком” на праві
колективної власності. Зі змісту зазначеного свідоцтва вбачається, що  воно
видано на підставі розпорядження Севастопольської міської районної
державної адміністрації від 17.11.2003 №1801-р. наказу начальника Управління з
питань майна комунальної власності Севастопольської міськдержадміністрації №636
від 15.10.2004.

Як підтверджується матеріалами справи
та вказує позивач у позовній заяві, у переліку до наказу №636 адреса будівлі
значиться, як АДРЕСА_1, тоді як відповідно до повідомлення Управління
містобудівництва та архітектури Севастопольської міськдержадміністрації від
17.05.2005 № 966/5-2 адміністративна будівля за адресою м. Севастополь,
АДРЕСА_1 фактично розташована за адресою АДРЕСА_1.

Статтею 21 Закону України „Про
власність”, який діяв на момент перетворення підприємства, встановлено, що
право колективної власності виникає, в тому числі, в результаті перетворення
підприємств в акціонерні та інші підприємства.

Стаття 33 вказаного Закону надає
державним органам, уповноваженим управляти державним майном, вирішувати питання
створення підприємств і визначення цілей їх діяльності, реорганізації і
ліквідації, здійснювати контроль за ефективністю використання і схоронністю
довіреного їм державного майна та інші правомочності відповідно до законодавчих
актів України.

З огляду на викладене, Київським
апеляційним господарським судом приймаються доводи третьої особи 3 викладені у
запереченні на апеляційну скаргу, що, при прийнятті відповідного рішення щодо
перетворення державного підприємства у відкрите акціонерне товариство та
передачі йому у власність державного майна, шляхом видання оспорюваного наказу,
Державний комітет зв'язку та інформатизації України правомірно керувався
статтями 21, 33 Закону України „Про власність”.

Відповідно до пункту 2 роз'яснення
Президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 №02-5/35 „Про деякі
питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів
державних чи інших органів” підставами для визнання актів недійсними є
невідповідність його вимогам чинного законодавства  та/або визначеній законом  компетенції органу, який видав цей наказ.
Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду
справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає
правових підстав для задоволення позову.

Обов'язок доказування, відповідно
до приписів статті 33  ГПК України,
розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини
як на підставу своїх вимог та заперечень. Це стосується і позивача, який
повинен був довести належними засобами доказування, що наказ Державного
комітету зв'язку та інформації України №150 від 23.12.1999, яким було  затверджено акт оцінки вартості цілісного
майнового комплексу УДПЕЗ „Укртелеком”, в частині включення будівлі, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1  не
відповідає вимогам чинного законодавства та
порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.

Проте, в порушення вимог статті 33
ГПК України, позивачем вищезазначені доказів суду надано не було. Отже,
враховуючи відсутність підстав для визнання недійсним наказу Державного
комітету зв'язку та інформації України №150 від 23.12.1999, в частині включення
будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, апеляційний господарський
суд  погоджується з висновком  господарського суду міста Києва  щодо необґрунтованості позовних вимог в
частині визнання недійсним  наказу
Державного комітету зв'язку та інформації України №150 від 23.12.1999, в частині
включення будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Щодо  позовних вимог  в частині визнання недійсним наказу
Державного комітету зв'язку та інформації України №54 від 25.03.2003  „Про передачу нерухомого майна ВАТ
„Укртелеком” (Севастопольська дирекція) в частині передачі нерухомого майна -
будівлі, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, яка значиться в додатку до наказу під порядковим номером 49,
апеляційний господарський суд  вважає за
необхідне зазначити наступне.

Як на підставу своїх вимог, позивач
посилається на  встановлення  рішенням Севастопольського господарського
суду  від 09.10.2001  у справі №20-3/008-7/741 факту щодо
відсутності у позивача права  повного
господарського відання на оспорювань будівлю, який  не підлягає доведенню відповідно до приписів
статті 35 ГПК України. У зв'язку з чим,
включення спірної будівлі до переліку об'єкту що увійшли до статутного
фонду Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком”  було здійснено без законних підстав.

Проте, зазначені твердження
позивача критично оцінено апеляційним господарським судом, оскільки   вищезазначеним рішенням не встановлений факт
відсутності права повного господарського відання відповідача на спірну будівлю.

А отже посилання позивача на те,
що  власником спірної будівлі є держава в
особі Фонду державного майна України, а тому
спірний наказ  №54 в оспорювній
частині було видано з перевищенням повноважень, також критично оцінено судовою
колегією.

Зі змісту  наказу Державного комітету зв'язку та
інформації України №54 від 25.03.2003
„Про передачу нерухомого майна ВАТ „Укртелеком” вбачається, що його було
підписано  заступником Голови Державного
комітету зв'язку та інформації України М.Гончар. Проте, в процесі розгляду  апеляційної скарги, відповідач пояснив,
що  оспорюваний наказ було підписано
заступником  Голови Державного комітету
зв'язку та інформації України Лобуновим Михайлом Олексійовичем, який  був призначений на  зазначену посаду Указом Президента України
від 14.05.2002 №452/2002 та звільнений з зазначеної посади Указу Президента
України від 07.06.2003 №498/2003. На підтвердження повноважень Лобунова Михайла
Олексійовича відповідач посилається на
Положення про Державний комітет зв'язку та інформації України,
затвердженого Указом Президента України від 03.06.1999 №601/99  (далі-положення) та  наказ Державного комітету зв'язку та
інформації України  від 03.06.2001  №125 із змінами, внесеними наказом  №203 від 22.10.2002 (далі-наказ №125).

Відповідно до пункту 7
вищезазначеного положення  Державний
комітет зв'язку та інформації України в межах повноважень на основі та на
виконання актів законодавства видає накази, організовує та контролює їх
виконання. Згідно пункту 8 положення Державний комітет зв'язку та інформації
України очолює Голова. До обов'язків Голови віднесено, зокрема, обов'язки щодо
видання наказів на основі та на виконання актів законодавства.

Пунктом 2 наказу Державного
комітету зв'язку та інформації України
№125 встановлено, що  у разі
відсутності Голови Державного комітету зв'язку та інформації України його обов'язки
виконує Перший заступник Голови.

Відповідно до вимог ГОСТу 6.38-90
„Системи організаційно-розпорядливої документації”, чинних на момент прийняття
наказу №54 в реквізитах „Підпис”, „Гриф затверджую” і „Гриф узгодження” повинна
вказуватися фактична посада особи, що підписала, що затвердила або що погодила
документ, його ініціали і прізвище. Не допускається ставити зачіпку „За” або
похилу риску перед найменуванням посади (підпункт 1.10. пункту 1).

Як вже було зазначено  вище,
оскаржуваний наказ  №54 підписаний
Заступником Голови. При цьому не вказані його ініціалі та прізвище. Крім
того,  в порушення  приписів статті 33 ГПК України, відповідачем
не надано суду доказів, які підтверджують
факт  Голови Державного комітету
зв'язку та інформації України на момент
видання оспорюваного наказу №54. Про відсутність таких доказів зазначено
відповідачем  у письмових поясненнях
відповідача від 01.10.2008, які залучено до матеріалів справи.

Таким чином, апеляційний
господарський суд  вважає помилковим
висновок місцевого господарського суду щодо необґрунтованості   позовних вимог в частині  визнання недійсним наказу Державного комітету
зв'язку та інформації України №54 від 25.03.2003  „Про передачу нерухомого майна ВАТ
„Укртелеком” (Севастопольська дирекція) в частині передачі нерухомого майна -
будівлі, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, яка значиться в додатку до наказу під порядковим номером 49.

При цьому, апеляційним
господарським судом критично оцінено посилання відповідача на  застосування приписів статті 35 ГПК України
щодо  факту встановленого  рішенням господарського суду  міста Києва від 12.03.2008 у справі №45/417,
а саме, що  видаючи наказ №54 Державний
комітет зв'язку та інформації України
діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачений
Конституцією та законами України та не порушив прав та законних інтересів
позивача та факту відсутності підстав для визнання недійсним наказу №54,
оскільки   за змістом рішення
господарського суду  міста Києва від
12.03.2008 у справі №45/417, зазначені обставини не є преюдиціальними фактами,
а є лише  оціночним судженням, зробленим
судом при вирішенні справи.

Київський апеляційний господарський
суд також не погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо спливу
строку позовної давності, оскільки
статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється
тривалістю у три року, а як вбачається з матеріалів справи,  позивачеві про  існування оспорюваного наказу №54 стало
відомо лише   з  листа
заступника Голови Фонду комунального майна Севастопольської міської ради
№1676 від 19.08.2006, а згідно частини першої статті 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до поштового штемпелю на
поштовому конверті, позивач звернувся з даним позовом до суду 26.10.2007, а
тому  застосування  місцевим господарським судом міста Києва
приписів  частини четвертої статті 267 ЦК
України є помилковим.

З огляду на встановлене, колегія
суддів вважає,  що  апеляційна скарга Державної організації
„Севастопольська регіональна державна Телерадіокомпанія”  на рішення
господарського суду міста Києва
від 12.03.2008  у справі
№4/416  підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до приписів статті 49
ГПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-106,
Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної організації
„Севастопольська регіональна державна Телерадіокомпанія”  на рішення господарського суду міста Києва
від 12.03.2008 у справі №4/416 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 12.03.2008 у справі №4/416 в частині  відмови у задоволенні позовних вимог щодо
визнання  недійсним наказу Державного
комітету зв'язку та інформації України №54 від 25.03.2003  „Про передачу нерухомого майна ВАТ
„Укртелеком” (Севастопольська дирекція) в частині передачі нерухомого майна -
будівлі, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, яка значиться в додатку до наказу під порядковим номером 49,
скасувати.

3. Позовні вимоги Державної
організації „Севастопольська регіональна державна Телерадіокомпанія”   в частині визнання  недійсним наказу Державного комітету зв'язку
та інформації України №54 від 25.03.2003
„Про передачу нерухомого майна ВАТ „Укртелеком” (Севастопольська
дирекція) в частині передачі нерухомого майна - будівлі, що розташована за
адресою:   АДРЕСА_1, яка значиться в
додатку до наказу під порядковим номером 49 задовольнити.

4. Визнати недійсним наказ
Державного комітету зв'язку та інформації України №54 від 25.03.2003  „Про передачу нерухомого майна ВАТ
„Укртелеком” (Севастопольська дирекція) в частині передачі нерухомого майна -
будівлі, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, яка значиться в додатку до наказу під порядковим номером 49.

5. В іншій частині рішення  господарського суду міста Києва від
12.03.2008 у справі №4/416  залишити без
змін.

6.
Матеріали справи №4/416  повернути
до господарського суду        міста  Києва.

Головуючий суддя

Судді

10.11.08 (відправлено)