ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"16" вересня 2008 р.
Справа № 3/202-08

Господарський суд Київської області
у складі судді Лопатіна А.В. розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

За позовом          Закритого акціонерного товариства
“Ультраполімерз”, м. Київ

до           Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1,         с. Горенка,
Києво-Святошинський район, Київська область

про           стягнення 13812,50 грн.,

за участю представників сторін:

від
позивача          Бєлишев Д.Є., за дов.
від 15.09.08р.;

від відповідача          не з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином.

Обставини
справи:

Закритим акціонерним товариством
“Ультраполімерз” (далі позивач) заявлено позов до Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення суми заборгованості та штрафних санкцій
за поставлений товар в розмірі 13812,50 грн.

Ухвалою господарського суду
Київської області від 04.08.08р. було порушено провадження у даній справі,
розгляд справи призначено на 16.09.08р.

В судовому засіданні від 16.09.08р.
було встановлено, що позивачем не вірно зазначено в позовній суму позову, а
саме: замість 7521,40 грн. зазначено 13812,50 грн., вказаний факт не
заперечується присутнім у судовому засіданні представником позивача. Тобто,
вірна сума позову складає 7521,40 грн., з яких 7000,50 грн. основний борг,
520,90 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач неналежним чином виконав свої зобов'язання щодо оплати товару
отриманого за видатковою накладною від 17.01.07р. №UP-0000007.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалою суду від 04.08.08 року,
проте в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не надіслав, про
причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що неявка відповідача в судове
засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе
здійснити розгляд справи відповідно до статті 75 ГПК України за відсутності
представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника позивача суд,

встановив:

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач у січні 2007р. поставив відповідачу товар (полипропилен) на загальну
суму 13812,50 грн. в т.ч. ПДВ. Факт поставки та вартість поставленого товару
підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткової накладної від
17.01.07р. №UP-0000007 та рахунку-фактури від 17.01.07р. №UP-0000009.

Факт отримання відповідачем
-Фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1 товару підтверджується його підписом, який
також скріплений його печаткою на видатковій накладній від 17.01.07р.
№UP-0000007.

Закрите акціонерне товариство
“Ультраполімерз” 05.02.08р направило на адресу Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1 вимогу щодо оплати товару №0016 (копію вимоги залучено до матеріалів
справи), в якій позивач просить відповідача виконати свої зобов'язання щодо
оплати за поставлений товар у термін до 20.02.08р. Вказана претензія задоволена
відповідачем частково (19.02.08р. та 04.03.08р. було сплачено 3812,00 грн. та
3000,00 грн.).

Отже, відповідач свої зобов'язання
перед позивачем виконав частково, розрахувався за отриманий товар не в повному
обсязі. Станом на дату подання позову за відповідачем рахується заборгованість
в розмірі 7000,50 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або
законом.

Згідно з розрахунком позивача, що
знаходиться в матеріалах справи 3% річних складають -520,90 грн. Судом
здійснено перерахунок 3% річних і встановлено, що розрахунок здійснений позивачем
вірно, а тому вимога про стягнення 3% річних в розмірі -520,90 грн. підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 2 статті 11
Цивільного кодексу України підставами для виникнення прав та обов'язків,
зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 Цивільного кодексу
України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та обов'язків, правочини  можуть бути двохсторонніми.

Відповідно до статті 525, 526
Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння
відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 509 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію
або утриматись від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обв'язку; зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно з вимогами частини першої
статті 221 Господарського кодексу України кредитор вважається таким, що
прострочив виконання господарського зобов'язання, якщо він не виконав дій, що
випливають із змісту зобов'язання.

З аналізу вищезазначених норм
вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідносини,
відповідно до яких позивач поставив відповідачу товар, а останній зобов'язаний
за нього розрахуватись. Оскільки відповідач не розрахувався за поставлений
товар, останній вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, в
зв'язку з чим, позивач має право на захист свого порушеного права відповідно до
ч. 1 статті 15 Цивільного кодексу України.

Згідно частини першої та частини
сьомої статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно
до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння
відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 33 Господарського
процесуального кодексу України передбачено що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що позовні
вимоги Закритого акціонерного товариства “Ультраполімерз” про стягнення з
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 заборгованості за поставлену продукцію
(товар) в розмірі 7521,40 грн., з яких 7000,50 грн. основний борг, 520,90 грн.
3% річних, є обґрунтованими, документально підтвердженими та правомірними, у
зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті державного мита
відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до
статті 44 Господарського процесуального кодексу України судом покладаються на
відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись
статтею 124 Конституції України, статтями 44, 49, 82-84, 116, Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд,

вирішив:

1.           Позов задовольнити повністю.

2.           Стягнути з Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь
Закритого акціонерного товариства “Ультраполімерз” (01004, м. Київ, вул.
Червоноармійська, 9/2, офіс 43,       ; р/р 5658 в ЗАТ “ОТП Банк” в м. Києві, МФО 300528)
-7000 (сім тисяч гривень) 50 коп. боргу, 520 (п'ятсот двадцять гривень) 90 коп.
3 % річних,102 (сто дві гривні) 00 коп. державного мита та 118 (сто
вісімнадцять гривень) 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили

Суддя
Лопатін А.В