ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2008 Справа№ 21/129-08(34/33-08)

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Дмитренко А.К.(доповідач)

суддів: Крутовських В.І., Прокопенко А.Є.

Представники сторін:

від позивача: Свидрик В.М., довіреність №02-14/212 від 30.10.08, представник;

Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу державної акціонерної компанії "Хліб України", м. Київ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.08р. у справі № 21/129-08(34/33-08)

за позовом державної акціонерної компанії "Хліб України", м. Київ                              до товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінкам", м. Перещепине, Дніпропетровської області                                                                                                    про стягнення 1 644 146 грн. 36 коп.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.08 (суддя Алмазова І.В.) відмовлено у позові державній акціонерній компанії "Хліб України", м. Київ про стягнення з відповідача 1 380 334 грн. 97 коп. заборгованості за зерно кукурудзи, 96 623 грн. 45 коп. штрафу за прострочення виконання зобов"язання, 82 441 грн. 93 коп. пені, 84 746 грн. 01 коп. втрат від інфляції.

Не погодившись з рішенням суду, державна акціонерна компанія "Хліб України", м. Київ          просить його скасувати, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи та нез"ясування всіх обставин, що мають значення для справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроінкам" відзив на апеляційну скаргу не надало, свого представника у судове засідання не направило, про час і місце засідання суду повідомлено належним чином.

Заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Між державною акціонерною компанією "Хліб України" (продавець) і товариством з обмеженою відповідальністю "Агроінкам" (покупець) 06.11.07 року було укладено договір купівлі-продажу № 11334, яким передбачено, що продавець продає і передає, а покупець приймає та оплачує зерно кукурудзи 5 групи в кількості 1 078, 353 тонн, загальна вартість якого складає 1 380 334 грн. 97 коп.

У відповідності з п. 3.1 договору продавець передає зерно на умовах EXW (Франко-склад) правил «ІНКОТЕРМС» товариству з обмеженою відповідальністю "Орільський об'єднаний елеватор" (далі - зберігач), на якому воно зберігається і яке відповідає за його якість. Передача зерна згідно п. 3.2. договору має бути проведена протягом 5 робочих днів після його підписання.

У п. 3.3. договору зазначено, що продавець зобов'язаний протягом 5 робочих днів після підписання даного договору переоформити право власності на зерно на покупця відповідно до його довіреності.

Прийом-передача зерна на склад зберігача оформлені договором від 24.10.07 № 32/11459 про виконання робіт по прийманню, очистці, сушінню, складському зберіганню та відвантаженню кукурудзи.

Відповідно до ч. 3. ст. 957 Цивільного кодексу України договір складського зберігання укладається у письмовій формі. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття товару на товарний склад посвідчене складським документом.

Згідно ст. 961 Цивільного кодексу України товарний склад на підтвердження прийняття товару видає один із таких документів:

- складську квитанцію;

- просте складське свідоцтво;

- подвійне складське свідоцтво.

З наявної у матеріалах справи складської квитанції від 06.11.2007 №2250 вбачається, що зерно кукурудзи 5 групи в кількості 1 078, 353 тон, яке є предметом договору, було передано на зберігання від ДАК „Хліб України" на ТОВ „Орільський об'єднаний елеватор".

За іншою складською квитанцією від 06.11.2007 № 2293 дане зерно було переоформлено від ДАК «Хліб України»на користь ТОВ „Агроінкам" і надалі зерно зберігалося на складі вже від імені відповідача.

В оскаржуваному рішенні суд зазначає, що позивачем не доведено факт наявності спірного майна (зерна) на момент його продажу у нього. При цьому суд відхилив клопотання позивача про витребування у зберігача документів, які б свідчили про факт переоформлення спірного майна на користь відповідача. В той же час в своїй ухвалі від 24.06.2008 по даній справі господарський суд повторно витребував у позивача докази в обґрунтування строку оплати для відповідача за договором від 06.11.07 № 11334. Однак згідно Положення про обіг складських документів на зерно, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 27.06.2003 № 198 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.07.2003 за № 605/7926, саме шляхом належного оформлення передбачених складських документів відбувається перехід права власності від одного власника зерна до іншого.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. До переліку первинних документів законодавець відносить договори, накладні, рахунки тощо.

Первинними документами, які свідчать про факт передачі зерна від позивача відповідачу через товарний склад - зберігача, є видаткова накладна від 06.11.2007 №2483; податкова накладна від 06.11.2007 № 2583. Також доказами в підтвердження відпуску зерна є наказ позивача від 06.11.07№1240/11334 на продаж кукурудзи відповідачеві, довіреність НБД № 396104 від 06.11.2007р., яка засвідчена штампом, печаткою, підписами керівника та головного бухгалтера відповідача, виданою на ім'я Шаповалової Л. Г., з наданням їй права на отримання від державної акціонерної компанії "Хліб України" зерна кукурудзи за договором купівлі-продажу від 06.11.2007р. № 11334.

Враховуючи наведене позивач належним чином виконав зобов"язання за договором від 06.11.07 № 11334 та передав зерно кукурудзи відповідачеві.

Пунктами 5.1, 5.2 договору встановлено, що покупець здійснює оплату за товар у розмірі 100% його вартості протягом 5-ти банківських днів з дати переоформлення товару у власність покупця. Оплата здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця.

Як вказувалось вище зерно кукурудзи було переоформлено у власність покупця 06.11.07.                                                                                                                                  В силу ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.                               Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.                                                                                                     Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання.                                         Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.                                                                                                               Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума втрат від інфляції дорівнює 84 746 грн. 01 коп.

Також позивачем на підставі п. 6.2 договору від 06.11.07 № 11334 нараховано 82 441 грн. 93 коп. пені за період з 17.11.07 по 13.03.08.

За змістом ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених законодавством.                                                                                                                                  Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:                                                             за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);                                                                                           за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

У зв"язку з цим державною акціонерною компанією "Хліб України" нараховано додатково 96 623 грн. 45 коп. штрафу.

З огляду на викладене рішення господарського суду підлягає скасуванню, а скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.08 у даній справі скасувати.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінкам", м.Перещепине, Дніпропетровської області на користь державної акціонерної компанії "Хліб України", м. Київ 1 380 334 грн. 97 коп. основного боргу, 96 623 грн. 45 коп. штрафних санкцій, 82 441 грн. 93 коп. пені, 84 746 грн. 01 коп. втрат від інфляції, 16 441 грн. 46 коп. держмита і 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, видавши наказ.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінкам", м.Перещепине, Дніпропетровської області на користь державної акціонерної компанії "Хліб України", м. Київ 8 220 грн. 73 коп. витрат по апеляційній скарзі, видавши наказ.

Виконання цієї постанови покласти на господарський суд Дніпропетровської області.

Головуючий А.К.Дмитренко

Суддя В.І. Крутовських

Суддя А.Є.Прокопенко

з оригіналом згідно

Помічник судді О.В.Поштаренко