ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2008 р.

№ 6/33-08-642

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя : Першиков Є.В.

суддів: Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

статутного територіально-галузевого об'єднання "Південна залізниця"

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду від 29.07.2008р.

у справі

господарського суду

№6/33-08-642

Одеської області

за позовом

статутного територіально-галузевого об'єднання "Південна залізниця"

до

про

та за зустрічним позовом

до

товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик сервіс"

стягнення 12 814,64грн.

товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик сервіс"

статутного територіально-галузевого об'єднання "Південна залізниця"

про

за участю представників сторін:

позивача -

відповідача -

стягнення 9 877,80грн.

Мураховський В.І. дов. № 602 від 26.11.2008

Лук’яненко І.М. дов.№ НФМюр-08/22 від 11.03.08

Забіяка Н.О. дов. № М-05/344 від 12.03.2008

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2008 року Статутне територіально-галузеве об’єднання "Південна залізниця" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик сервіс" про стягнення 12814,64 грн. збитків, спричинених затримкою вагону на прикордонній станції Куп’янськ-сортувальний Південної залізниці через неприйняття до митного оформлення вантажу через відсутність у пакеті перевізних документів вантажної митной декларації.

За час затримки вагону залізницею нараховано плату за користування вагонами 8226,00 грн., збір за маневрову роботу 333,12 грн., послуги телеграфа 121,03 грн., збір за зберігання вантажу 1998,72 грн., разом з ПДВ на суму 12814,64 грн., які залізниця з посиланням на норми Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення СМГС просила стягнути з вантажовідправника, з вини якого вагони з контейнерами були затримані на прикордонній станції.

У квітні 2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Логістик сервіс" звернувся до господарського суду Одеської області із зустрічним позовом до Статутного територіально-галузевого об’єднання "Південна залізниця" з вимогою стягнути 9877,80 грн. штрафу за просточку в доставці вантажу у спірних затриманих на прикордонній станції вагонах з контейнерами.

Зустрічна позовна вимога була прийнята до провадження і Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.04.2008 призначена до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 6/33-08-642.

Рішенням господарського суду Одеської області від 26.05.2008 ( суддя Демешин О.А.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 29.07.2008 ( головуючого судді Мацюри П.Ф., суддів Андреєвої Е.І., Липчанської Н.В.) в задоволенні первісних позовних вимог та зустрічних позовних вимог відмовлено повністю.

Судові рішення вмотивовані недоведеністю позовних вимог залізниці, недоведеністю відмови митниці у митному оформленні контейнерів, порушенням порядку оформлення та стягнення зазначених платежів, недоведеністю позовних вимог належними доказами.

В задоволенні зустрічних позовних вимог про стягнення штрафу за прострочку в доставці вантажу відмовлено з посиланням на параграф 1 статті 27 Угоди про міжнарордне залізничне вантажне сполучення, згідно з яким штраф за прострочку в доставці вантажу може бути сплачений залізницею вантажоодержувачу, а позивач ТОВ "Логістик сервіс" є відправником, тобто не має права вимагати сплати цього штрафу на свою користь.

Не погоджуючись із судовими рішеннями, Статутне територіально-галузеве об’єднання "Південна залізниця" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення по справі скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та судові витрати покласти на відповідача.

Касаційна скарга мотивована посиланням на необхідність застосування до спірних відносин Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення СМГС, а не внутрішніх Правил розрахунків за перевезення вантажів. Залізниця вважає, що акт загальної форми складений в процесі перевезення вантажу і відповідає вимогам, передбаченим у Правилах складання актів. Залізниця посилається на обов’язок вантажовідправника правильно заповнити залізничну накладну СМГС та додати до неї документи, необхідні для митного контролю, а залізниця має право, але не зобов’язана перевіряти правильність та достатність доданих до накладної документів. Після доставки декларацій спірні вагони пройшли митний контроль, а до тих пір були затримані з вини відправника, що підтверджується актом загальної форми, оформленим у відповідності до Правил.

Заслухавши пояснення присутнього представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 15.07.2007 зі станції Іллічівськ Одеської залізниці на станцію Аламедін Киргизської залізниці відправником ТОВ "Логістик сервіс" одержувачу ТОВ " Байтур Мемель" було відправлено чотири 20-футових контейнерів на вагонах №№ 94563061, 94748506.

18.07.2007 на станції Куп’янськ-Сортувальний вагони з чотирма контейнерами було затримано у зв’язку з відсутністю вантажної митної декларації (ВМД) в перевізних документах та відсутністю зазначення номеру ВМД у графі 23 залізничних накладних СМГС.

Про затримку вагонів з контейнерами станцією Куп’янськ-Сортувальний було складено Акт загальної форми ГУ-23 № 17099 від 18.07.2007.

31.07.2007 після одержання вантажних митних декларацій затримані вагони були відправлені за призначенням, що підтверджується Актом загальної форми № 1176 від 31.07.2007. Доказів того, що митниця станом на 18.07.2007 відмовила у митному оформленні вантажу і у зв’язку з цим були затримані спірні вагони, позивачем не надано.

Судами встановлено, що при оформленні перевезення вантажу по станції Іллічівськ Одеської залізниці відправником ТОВ "Логістик сервіс" до залізничних накладних були додані всі зазначені в графі 23 "Документи, додані відправником", в т. ч.і вантажні митні декларації, що додатково підтверджується протоколом оперативної наради при начальнику станції Іллічівськ №102 від 26.07.2007.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, в даному випадку перевезення є міжнародним і регулюється Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення, Статутом залізниць України та іншими нормативними актами, які мають обов’язкову силу для залізниць, відправників і одержувачів.

Південна залізниця в касаційній скарзі правильно посилається на норми ст.ст. 11, 12 та 21 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, згідно з якими вантажовідправник несе відповідальність за правильність відомостей і заяв, що вказуються ним у залізничній накладній.

Залізниця має право перевіряти правильність відомостей і заяв, зазначених відправником у накладній, але не зобов’язана здійснювати такі перевірки, залізниця не зобов’язана перевіряти правильність та достатність документів, доданих відправником до накладної. Відправник несе відповідальність перед залізницею за всі наслідки від неправильної, неточної або неповної вказівки відомостей і заяв.

Параграф 7 ст.21 СМГС встановлює, що якщо під час перевезення з вини відправника виникнуть перепони до його перевезення, то залізниці оплачуються всі витрати, понесені нею через затримку перевезення або видачі.

Параграф 2 ст.11 СМГС встановлює, якщо перевезення або видача вантажу затримується внаслідок того, що відправник не надав необхідних супровідних документів або документи, надані ним, є недостатніми або неправильними, то за час затримки стягуються штрафи, збори, як то: за зберігання вантажів, простій вагонів. Якщо зазначена затримка відбувається на залізниці відправлення або призначення, то ці штрафи розраховуються у відповідності із внутрішніми правилами, що діють на цих залізницях.

Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення СМГС не містить вказівок щодо порядку оформлення затримок та перешкод перевезення вантажів, а також порядку оплати витрат, понесених залізницею через затримку перевезення. Натомість ст. 36 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення СМГС встановлює, що при відсутності у цій Угоді, тарифах та Службовій інструкції до Угоди необхідних положень застосовуються постанови, викладені у внутрішніх законах та правилах відповідної країни, залізниці якої є учасниками цієї Угоди.

Таким чином, щодо порядку оформлення затримок та перешкод перевезення вантажів, а також порядку оплати витрат, понесених залізницею через затримку перевезення суди попередніх інстанцій правильно застосували приписи Статуту залізниць України та Правил перевезень вантажів.

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

П.3 Правил складання актів (розділ 28 Правил перевезень вантажів) передбачає складання актів загальної форми, зокрема, у разі затримки вагонів (контейнерів), пов’язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил.

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

П.8 Правил користування вагонами і контейнерами (розділ 6 Правил перевезень) також передбачає, що у разі затримки вагонів на станції з причин, що залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, в якому вказується час ( у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів та їх номери.

П.1.11 Правил розрахунків за перевезення вантажів (розділ 11 Правил перевезень) встановлює, що платежі, збори та штрафи, які виникли через затримку вагонів з експортними вантажами під час перевезення з вини відправника, оформляються станцією затримки відповідними документами, які надсилаються на станцію відправлення для стягнення цих платежів, зборів та штрафів з відправника згідно зі статтями 118, 120, 122 Статуту.

П.3 Правил користування вагонами і контейнерами встановлює, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станції відправлення та призначення за "Відомістю плати за користування вагонами (контейнерами)" форми ГУ-46, яка складається на підставі, зокрема, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.

П. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів передбачає, що усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість.

У відповідності із ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В матеріалах справи відсутні належним чином оформлені відомості користування вагонами для стягнення нарахованої плати за користування вагонами за час затримки, та накопичувальні картки для стягнення збору за зберігання та інших нарахованих платежів.

Щодо відмови в задоволенні зустрічного позову ТОВ "Логістик сервіс" до Південної залізниці про стягнення штрафу за прострочення в доставці вантажу, то судами попередніх інстанцій правильно визначено, що параграфом 1 статті 27 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення СМГС передбачено, що залізниця за прострочення доставки вантажу сплачує штрафні санкції саме одержувачу вантажу, а не вантажовідправникові, яким є ТОВ "Логістик сервіс". В цій частині судові рішення не оскаржувались.

На підставі викладеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судами першої та апеляційної інстанції було прийнято правильні по суті судові рішення, що дає підстави залишити їх без змін, хоча і з інших правових підстав, викладених у мотивувальній частині постанови.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, а доводи касаційної скарги стосуються також і переоцінки доказів по справі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу статутного територіально-галузевого об'єднання "Південна залізниця" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29.07.2008р. у справі № 6/33-08-642 залишити без змін.

Головуючий                                                   Є. Першиков

Судді                                                             Т. Данилова

І. Ходаківська