ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27.08.2008
Справа № К25/147-08

Дніпропетровський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів  :

головуючого
Логвиненко А.О. (доповідач)

суддів:
Головко В.Г., Стрелець Т.Г.

при
секретарі судового засідання
Ревковій Г.О.

з
участю представників сторін :

від позивача:  ОСОБА_4

від відповідача-1:  Павлов
А.Г.

від відповідача-2:
ОСОБА_5,  ОСОБА_6.

від відповідача-3:  ОСОБА_7

від
відповідача-4: Попов О.О.

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2  на рішення господарського суду Дніпропетровської
області від 10.06.2008р. по справі

за  позовом        ОСОБА_3

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю
“Ріелтерська компанія “Дом”, м. Дніпропетровськ

відповідача-2  ОСОБА_1

відповідача-3
ОСОБА_2

відповідача-4 Комунального підприємства “Дніпропетровське
міжміське бюро технічної інвентаризації”,
м. Дніпропетровськ

про визнання недійсними рішень загальних зборів та визнання
недійсними угод

В С Т А Н О В И В :

25.03.2008р. до
господарського суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_3 про
визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою
відповідальністю “Ріелтерська компанія “Дом” (далі ТОВ “Дом”), визнання
недійсним угод, укладених між ТОВ “Дом”, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнання недійсними
свідоцтв про право власності на об'єкти нерухомості, про визнання за ТОВ “Дом”
права власності на спірне нерухоме майно та про зобвоязання  комунального підприємства “Дніпропетровське
міжміське бюро технічної інвентаризації” (далі БТІ) оформити та зареєструвати
право власності на вказані об'єкти за ТОВ “Дом”. Свої вимоги позивач мотивував
тим, що у грудні 2006р. він придбав частку у статутному фонді ТОВ “Дом” в
зв'язку з чим набув право брати участь в управлінні товариством та отримання
частини його прибутку. Після цього він дізнався, що 16.01.2006р. загальними
зборами учасників товариства прийнято рішення про вихід зі складу товариства
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 При цьому збори вирішили
здійснити розрахунок з відповідачамим-2,3 грошовими коштами та нерухомим
майном. На цій підставі ОСОБА_1 було виплачено 950376,88гр. та передано
нерухомого майна на загальну суму 3419672,12гр., а ОСОБА_2 - виплачено
875452,03гр. та передано майна на суму 2037907,97гр. Вказане рішення не
відповідає вимогам закону, оскільки при виході учасника з товариства йому
виплачується вартість частини майна, після затвердження річного звіту. Таким
чином, виплати часток ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мала відбутися після затвердження
звіту діяльності ТОВ “Дом” за 2006р., тобто у 2007р. В зв'язку з тим, що відповідачі-2
та 3 незаконно отримали спірне майно, подальше оформлення документів, що
підтверджують їх право власності на нього також повинно бути визнано недійсним.

Під час розгляду справи
позивач уточнив позовні вимоги (т2 а.с.93-104) та просив визнати недійсними
записи про реєстрацію права власності на спірні об'єкти нерухомості за ОСОБА_1
та ОСОБА_2, здійснені БТІ.

Ухвалою суду від
22.04.2008р. БТІ залучено до участі в справі в якості відповідача-4 (т2
а.с.55-63).

Рішенням господарського
суду Дніпропетровської області від 10.06.2008р. (суддя Чередко А.Є.) позов
задоволено частково : визнано недійсним рішення загальних зборів товариства від
16.01.2006р. в частині, що стосується передачі у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2
грошових коштів та нерухомого майна; визнано недійсними угоди, укладені між
товариством та відповідачами-2,3 про передачу майна, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зобов'язано повернути ТОВ “Дом” отримане по вказаним угодам майно; визнано
недійсними свідоцтва про право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на спірне майно;
визнано недійсними записи БТІ про реєстрацію права власності відповідачів-2,3
на нерухоме майно. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з
рішенням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з апеляційними скаргами, в якій
посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального
права, просили скасувати рішення та відмовити в задоволенні позов. При цьому
апелянти послались на те, що висновки суду про порушення вимог чинного
законодавства при прийнятті рішення загальних зборів товариства від
16.01.2006р. та про те, що вказаним рішенням порушено права позивача є
помилковими. Судом не враховано, що в позовній заяві об'єднано вимоги, які не
підлягають розгляду господарськими судами України та того, що рішенням загальних
зборів від 16.02.2006р. не могло бути порушено прав позивача, оскільки він
набув корпоративних прав щодо ТОВ “Дом” лише у грудні 2006р.

У своєму відзиві позивач
зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Дослідивши матеріали
справи, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи
апеляційних скарг та перевіривши у відповідності до ст. 101 ГПК України
законність і обґрунтованість рішення у повному обсязі, колегія суддів вважає,
що скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи
вбачається, що станом на 16.01.2006р. відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, разом з
іншими фізичними особами, були учасниками ТОВ “Дом”.

4.01.2007р. ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 склали заяви про свій вихід зі складу учасників ТОВ “Дом” та
нотаріально оформили їх.

16.01.2006р. на підставі
вказаних заяв загальними зборами ТОВ “Дом”, було прийнято рішення про вихід, зі
складу учасників товариства ОСОБА_1 та ОСОБА_2
(т1 а.с.23-24). При цьому загальними зборами було прийнято рішення
провести розрахунок з відповідачами-2,3 виходячи із затвердженої фінансової
звітності товариства за 2005р. шляхом виплати грошових коштів та переданні у
власність об'єктів нерухомості. Цим же рішенням було визначено грошовий розмір,
що підлягає сплаті, та затверджено перелік об'єктів нерухомості, що передаються
відповідачам-2,3 (т1 а.с.25-27).

На виконання рішення
зборів від 16.01.2006р. між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ТОВ “Дом” 17.01.2006р. укладено
відповідні угоди про передачу у власність відповідачів-2,3 спірних об'єктів
нерухомості (т1 а.с.35-65).

20.02.2006р. виконавчий
комітет Дніпропетровської міської ради вирішив оформити право власності
відповідачів-2,3 на об'єкти нерухомості та на протязі з 20.02.2006р. по
9.03.2006р. видав відповідні свідоцтва про право власності (т1 а.с.66-98,
99,102).

26.12.2006р. та
22.02.2007р. ОСОБА_3 придбав частки інших учасників товариства та увійшов до
складу учасників ТОВ “ДОМ” з часткою у статутному фонді 40%  (т1 а.с.29-30, 31-34, 129).

Відповідно до п.6.1.3
Статуту ТОВ “ДОМ”, що діяла на час проведення загальних зборів від 16.01.2006р.
(т1 а.с.145) при виході учасника з товариства йому виплачується вартість
частини майна, пропорційна його частці у статутному фонді, або за домовленістю
між учасником та товариством -майно в натурі. Виплата здійснюється після
затвердження звіту за рік, в якому учасник вийшов з товариства, і в строк до 12
місяців з дня виходу. Аналогічні положення щодо порядку виплати вартості
частини майна товариства при виході учасника зі складу товариства передбачені
ст. 54 Закону України “Про господарські товариства”.

Таким чином, для
вирішення питання щодо відповідності вимогам закону рішення загальних зборів
ТОВ “ДОМ” в частині, що стосується передачі у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошових
коштів та нерухомого майна, слід встановити дату виходу відповідачів-2,3 зі
складу товариства.

В узагальненні практики
розгляду судами корпоративних спорів Верховного Суду України роз'яснено, що
моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід
відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам
органами  зв'язку.

Оскільки заяви про свій
вихід зі складу товариства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали після 4.01.2007р., то
виплата вартості частини майна товариства, що пропорційна їх частці у
статутному (складеному) повинна була відбуватися після затвердження звіту
товариства за 2007р.

Таким чином, рішення
загальних зборів від 16.01.2006р. про проведення розрахунку з відповідачами-2,3
виходячи із затвердженої фінансової звітності товариства за 2005р. шляхом
виплати грошових коштів та переданні у власність об'єктів нерухомості
суперечать вимогам закону та положенням Статуту товариства, що є підставою для
визнання рішення в цій частині недійсним.

З огляду на це подальші
висновки суду про недійсність угод, за якими ТОВ “ДОМ” передало у власність
відповідачів-2,3 об'єкти нерухомості та про відсутність підстав для виникнення
у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності на спірні об'єкти,  ґрунтуються на вимогах закону та відповідають
обставинам справи.

Безпідставними є
посилання апелянтів на те, що датою виходу їх зі складу учасників товариства
слід вважати 2005р. з огляду на таке.

Залучені
відповідачами-2,3 до матеріалів справи копії заяви ОСОБА_1 про вихід зі складу
товариства від 14.11.2005р. та листування між товариством та відповідачами-2,3
з приводу їх виходу зі складу учасників за 2005р. (т2 а.с.124-126, т4
а.с.90-91,149-150) не можуть вважатися доказами, що підтверджують заперечення
відповідачів в цій частині, оскільки вони не відповідають вимогам ч2 ст.36 ГПК
України.

З цих же підстав, а
також з огляду на приписи ч1 ст.101 ГПК України не може вважатися доказом і
копія протоколу загальних зборів №6 від 14.12.2005р. (т4 а.с.147-148), на якому
нібито було розглянуто питання щодо виходу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зі складу
товариства.

Крім того, при оцінці
змісту вказаного протоколу колегія суддів враховує таке. Позивач та
відповідач-1 заперечують наявність в матеріалах, що зберігаються у ТОВ “Дом”,
заяв відповідачів-2,3 про їх вихід зів складу товариства та сам факт проведення
загальних зборів 14.12.2005р. Зміст копії протоколу загальних зборів від
14.12.2005р. суперечить протоколу загальних зборів від 16.01.2006р., оскільки
саме на цих зборах було розглянуто нотаріально засвідчені заяви ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про їх вихід зі складу товариства.

Також безпідставними є
посилання апелянтів на те, що оскарженим рішенням загальних зборів не
порушуються корпоративні права позивача. Так, матеріалами справи встановлено, що
розрахунок з відповідачами-2,3 повинен відбуватися на підставі затвердженого
звіту товариства за 2006р. Як учасник товариства позивач має право приймати
участь у затвердженні вказаного звіту та вирішенні питання щодо визначення
порядку та строків виплати вартості частини майна товариства ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, а також при визначенні розміру вартості цих часток.

З огляду на наведене,
колегія суддів не вбачає передбачених ст.104 ГПК України підстав для скасування
чи зміни рішення суду.

Керуючись ст. 101, 103
-105 ГПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги
ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 10.06.2008р. -без змін.

Головуючий                                                                                                    А.О.
Логвиненко

Суддя
В.Г. Головко

Суддя
Т.Г. Стрелець

Постанову оформлено у відповідності до вимог ст.84 ГПК України
1.09.2008р.