ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2008 р.

№
16/453

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Мачульського
Г.М.

суддів:

Коробенко Г.П.

Костенко Т.Ф.

розглянувши
у відкритому судовому
засіданні

касаційну
скаргу

Суб'єкта
підприємницької діяльністю
ОСОБА_1

на
постанову

Київського
апеляційного господарського суду

від

22.05.2008р.

у
справі

№16/453

Господарського
суду

міста
Києва

за
позовом

Суб'єкта
підприємницької діяльністю ОСОБА_1

до

Святошинської
районної у м. Києві державної адміністрації

треті
особи

1). Комунальне підприємство
"Спецжитлофонд" 2). Київська міська рада 3). Суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_2  4). Головне управління комунальної
власності м. Києва виконавчого органу Київради (Київської міської державної
адміністрації)

проскасування результатів проведеного
конкурсу та зобов'язання укласти договір оренди нежитлового приміщення

за
участю представників

-
позивача:

ОСОБА_3.
(довіреність НОМЕР_1 від 19.10.2007р.)

-
відповідача:

Коломієць
Н.Г. (довіреність №83/14-16/02 від 09.01.2008р.)

- третіх
осіб:

1). Стопи І.А. (довіреність
№044/24-3332 від 11.04.2008р.) 2). не з'явився 3). не з'явився 4).
не з'явився, -

В С Т А Н О В И В:

Оскарженою
постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2008р.
(колегія суддів у складі: головуючого -судді Андрієнка В.В., суддів Малетича
М.М., Студенця В.І.) залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва
від 12.02.2008р. (суддя Ярмак О.М.), яким в позові відмовлено повністю.

В
своїй касаційній скарзі позивач просить вказані судові рішення скасувати, та
прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги щодо скасування
результатів проведеного конкурсу та зобов'язання укласти договір оренди
нежитлового приміщення, посилаючись на порушення господарськими судами
попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, а саме: ст.140
Конституції України, ст.118 Закону України "Про державний бюджет України
на 2007р.", ст.4, ч.2 ст.42 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", ст.764 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.15
Закону України "Про оренду державного та комунального майна",
Розпорядження Кабінету Міністрів України від 23.05.2007р. №301-р, ст.43
Господарського процесуального кодексу України.

Відзиву
на касаційну скаргу не надійшло.

Треті
особи: 2, 3, та 4 не використали наданого законом права на участь своїх
представників у судовому засіданні.

Переглянувши
у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду
України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції,
приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Як
встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 01.11.2005р. між
позивачем та третьою особою-1 був укладений договір №220 оренди нерухомого
майна (нежитлових будівель, споруд, приміщень) комунальної власності громади м.
Києва. Згідно умов договору тертя особа-1 (орендодавець) на підставі рішення
Київради від 19.07.2005р. №813/3388 передала, а позивач (орендар) прийняв в
оренду цокольне приміщення для розміщення сауни за адресою:АДРЕСА_1 загальною
площею 63 м2; строк дії договору встановлений сторонами з
01.11.2005р. до 30.10.2006р.

В
подальшому за актом від 21.12.2006р. об'єкт оренди був переданий до комунальної
власності територіальної громади Святошинського району м. Києва та зараховано
на баланс Комунального підприємства по утриманню житлового господарства
Святошинського району м. Києва, і новий договір оренди цього приміщення між
відповідачем та позивачем не укладався.

Відповідачем,
як органом уповноваженим управляти майном територіальної громади Святошинського
району м. Києва з посиланням на норми Закону України "Про державний бюджет
України на 2007р." було прийнято рішення про оголошення конкурсу на
орендне користування нежитловим приміщенням по АДРЕСА_1 (протокол засідання
комісії з питань надання в оренду майна, що належить до комунальної власності
територіальної громади Святошинського району м. Києва та земельних ділянок,
розташованих на території Святошинського району м. Києва №5 від 29.03.2007р.).
Про проведення конкурсу було розміщено оголошення у мережі Інтернет на сайті
відповідача, а також повідомлено позивача листом. Позивач приймав участь у конкурсі,
і учасниками конкурсу був також Фізична особа -підприємець ОСОБА_2, який й був
визнаний переможцем.

Позивач,
дійшовши до висновку про порушення його прав, звернувся до господарського суду
із даним позовом.

Відмовляючи
в позові суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що з прийняттям Закону України "Про Державний бюджет
України на 2007р." орендар втрачає переважне право на продовження договору
оренди, а також із того, що позивач не довів що сторони у справі перебували у
договірних відносинах. А відтак суди дійшли висновку що винесення на конкурс
права оренди зазначеного приміщення,є правомірним.

Однак
з такими висновками суду не можна погодитись з наступних підстав.

Відповідно
до статті 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після
закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень
наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений договором.

Аналогічна
норма міститься в частині другій статті 17 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна" відповідно до якої у разі відсутності
заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом
одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим
на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зі
змісту зазначених правових норм вбачається, що після закінчення строку договору
оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір
укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець, при цьому такі
заперечення мають бути надані протягом одного місяця після закінчення терміну
дії договору.

Між
тим судами не досліджено чи продовжував позивач користуватися майном після закінчення
строку договору оренди, як і не досліджено чи мали місце заперечення наймодавця
протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору.

Крім
того ст.770 ч.1 ЦК України визначено, що у разі зміни власника речі, переданої
у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Встановивши,
що об'єкт оренди був переданий до комунальної власності територіальної громади
Святошинського району м. Києва та зарахований на баланс Комунального
підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району м.
Києва, та не дослідивши чи вважається термін дії договору оренди продовженим на
той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, суди
вказаної норми права не врахували та не дали належної правової оцінки всім
обставинам справи.

Також,
приписами ст.17 ч.3 Закону України "Про оренду державного та комунального
майна", визначено, що після закінчення терміну договору оренди орендар,
який належним чином виконував свої обов'язки, має переважне право, за інших
рівних умов, на продовження договору оренди на новий термін.

На
виконання вимог статті 118 Закону України "Про Державний бюджет України на
2007 рік", постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2006 N 1846
"Про внесення змін до Методики розрахунку і порядку використання плати за
оренду державного майна" та з метою приведення договорів оренди нерухомого
державного майна у відповідність до вимог чинного законодавства, Фонд
державного майна України видав наказ від 18 січня 2007 року №43, зареєстрований
в Міністерстві юстиції України 6 лютого 2007 р. за №99/13366, "Про
виконання ст.118 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007
рік"".

Відповідно
до п.6 "Порядку перегляду договорів оренди нерухомого державного
майна", затвердженого цим наказом, договори оренди, строк яких
закінчується у 2007 році, можуть бути продовжені в порядку, визначеному
законодавством, за умови перерахунку розміру орендної плати за ставками,
визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2006 №1846.

Таким
чином судами не враховано що норми Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" є спеціальними порівняно із нормами ст.118 Закону
України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", тобто такими, що
регулюють правовідносини з оренди державного та комунального майна.

Такі
висновки відповідають правовій позиції Вищого господарського суду України,
викладеній у постанові від 25.12.2007р. у справі №16/151-07-4260 Господарського
суду Одеської області (ухвалою Верховного Суду України від 28.02.2008р.
відмовлено у порушенні касаційного провадження).

Між
тим судами не досліджено письмового повідомлення позивача про проведення
конкурсу, зокрема не досліджено чи є таке повідомлення запереченням наймодавця
проти продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах які
були передбачені договором, як і не досліджено чи мало воно місце протягом
одного місяця після закінчення терміну дії договору оренди.

Не
з'ясувавши вказані обставини суди дійшли передчасного висновку про те, що права
позивача не порушено.

Крім
того, позивач у позовній заяві посилався на те, що рішенням Київської міської
ради від 21.12.2006р. №525/582 "Про передачу майна територіальної громади
міста Києва в оренду, продовження термінів дії договорів оренди, надання
дозволів на встановлення пільгових орендних ставок" погоджено подовження
дії договору оренди з позивачем на 364 дні.

Спростовуючи
ці доводи позивача суди виходили з того, що його посилання на вказане рішення
Київської міської ради є безпідставним оскільки воно регулює організаційно-розпорядчі
відносини, пов'язані з передачею майна в оренду що належить до комунальної
власності територіальної громади міста Києва, а не територіальної громади
району в місті Києві.

Між
тим, згідно приписів ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування
в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території.

Таким
чином не спростувавши у встановленому законом порядку доводи позивача про те,
що зазначеним рішенням Київської міської ради погоджено подовження дії договору
оренди з позивачем на 364 дні, суди не дослідивши це рішення та не дослідивши
чи мали місце заперечення наймодавця протягом одного місяця після закінчення
терміну дії договору, дійшли передчасного висновку про відсутність у позивача
прав користування вказаним приміщенням.

За
вказаних обставин не дослідивши повно і всебічно всі обставини справи суди в
порушення вказаних норм права прийняли незаконні та не обґрунтовані рішення.

З
врахуванням меж повноважень суду касаційної інстанції, встановлених ч.2
ст.111-5 та ст.111-7 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів дійшов висновку, що допущені
судом як першої, так і апеляційної інстанції вищезазначені порушення норм
матеріального та процесуального права відповідно до ч.1 ст.111-10
Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування
прийнятих у справі судових рішень і передачі справи на новий розгляд.

При
новому розгляді справи суду необхідно всебічно та повно з'ясувати обставини
справи в їх сукупності та вирішити спір відповідно до закону.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119 п. 3, 11110
ч.1, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну
скаргу Суб'єкта підприємницької діяльністю ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову
Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2008р. та рішення
Господарського суду міста Києва від 12.02.2008р. у справі №16/453 скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий
суддя
Г.М. Мачульський

С
у д д і
Г.П. Коробенко

Т.Ф. Костенко