ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2008 Справа№ 18/172-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Павловського П.П. (доповідача)

суддів: Швеця В.В., Чус О.В.

при секретарі судового засідання Мацекос І.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Колошин В.П. представник, паспорт МА № 514394 від 31.08.98;

від відповідача: Лихопьок Д.П. представник, довіреність №44 від 19.08.08;

від третьої особи-1: Мамонов І.Л. представник, довіреність № б/н від 20.06.08;

від третьої особи-2: представник не з’явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

розглянувши матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю “Монофарм”, м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.08 р. у справі № 18/172-08

позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Монофарм”, м. Дніпропетровськ ( 49005, м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, б. 12)

до відповідача дочірнього підприємства “Фірма “Дніпромед” Державної акціонерної компанії “Укрмедпром”, м. Дніпропетровськ (49041, м. Дніпропетровськ, вул. Стартова, б. 32)

третя особа –1 на стороні відповідача, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Державна акціонерна компанія “Держмедпром”, м. Київ (01042, м. Київ –42, вул. Чигоріна, 18 )

третя особа - 2 на стороні відповідача, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Регіональне відділення Фонд державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ ( 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська, 58)

про визнання недійсним договору.

ВСТАНОВИВ:

В липні 2008 року товариство з обмеженою відповідальністю “Монофарм “, м. Дніпропетровськ звернулось в господарський суд Дніпропетровської області з позовом до дочірнього підприємства “Фірма “Дніпромед” Державної акціонерної компанії “Укрмедпром”, м. Дніпропетровськ про визнання недійсним договору.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.08 р. по справі №18/172-08 залучено до розгляду справи у якості третьої особи –1 на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна акціонерна компанія “Держмедпром”, м. Київ, залучено до розгляду справи у якості третьої особи –2 на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Регіональне відділення Фонд державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2008 р. по справі № 18/172-08 (суддя –Петрова В.І.) позивачу в позові відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій зазначає, що господарський суд при винесені оскаржуваного рішення порушив норми матеріального та процесуального права. Просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю “Монофарм”.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що прийнятне господарським судом рішення відповідає нормам закону. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача та залишити без змін рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.08 р. у справі № 18/172-08.

В судове засідання не з’явився представник третьої особи –2, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи те, що залучені до матеріалів справи докази дозволяють визначитись відносно законності оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла до висновку про можливість розгляду справи у відсутності третьої особи-2 , яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що також свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення, які знаходяться в матеріалах справи.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду, дослідивши матеріали справи, вивчивши апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 01 червня 2007 року між Дочірнім підприємством "Фірма "Дніпромед" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Монофарм" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу майна (будівель та споруд), яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Стартова, 32.

Загальна вартість відчужуваного майна за договором становила 1 294 961,00 грн. Продаж майна за цим договором, за домовленістю сторін, вчиняється простим векселем ціною 1 294 961 грн.00 коп. строком платежу 15 місяців, (п.п.1.3, 2.1 договору).

Позивач зазначає, що за продане відповідачем майно він розрахувався простим векселем номіналом 1294961 грн. (т.2 а.с. 48).

01.06.2007 року сторони по договору склали акт приймання-передачі майна, зазначеного в договорі, (а.с. 13).

Відповідно до п. 3.3 договору право власності на майно у покупця виникає з моменту державної реєстрації цього договору згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України. Обов'язки за цим договором вважаються виконаними після повного розрахунку покупця з продавцем та підписання сторонами акту приймання-передачі майна.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Пояснення позивача ґрунтуються на тому, що укладений між позивачем та відповідачем договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально з незалежних від їх волі обставин та просить на підставі ст. 220 ЦК України визнати його дійсним.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, а до правовідносин сторін слід застосувати положення цивільного законодавства України.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (ст. 658 ЦК України).

Відповідно до приписів ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 331 ЦК України вирішує питання виникнення права власності на нерухоме майно, за якою право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації, якщо це передбачено законом.

Частиною 1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Позивач і відповідач не надали суду документів, що посвідчують реєстрацію спірного нерухомого майна за відповідачем, а тому у останнього не виникло право на його відчуження в силу ст. 658 ЦК України.

А також, відповідно до Статуту ДП "Фірма Дніпромед" Державної акціонерної компанії "Укрмедпром", відповідач не мав права розпоряджатись майном, оскільки безоплатна передача, реалізація або відчуження іншим чином, передача в оренду, здійснення застави основних фондів підприємства здійснюється підприємством тільки за рішенням правління засновника, а директор підприємства має право без погодження засновника заключати договори, укладати угоди лише на суму, що не перевищує п’ятсот тисяч гривень.

Судова колегія погоджується з господарським судом першої інстанції, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що правові підстави для скасування рішення господарського суду відсутні. Рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи і при його прийнятті судом не порушено норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Монофарм”, м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.08 р. у справі № 18/172-08 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.08 р. у справі № 18/172-08 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя П.П. Павловський

Суддя В.В.Швець

Суддя О.В.Чус