ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

26
серпня 2008 р.

№
2-29/11987-06

Вищий  господарський
суд  України  у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:

Мачульського
Г.М. Коробенка
Г.П., Костенко Т.Ф.

перевіривши  матеріали касаційної  скарги

ОСОБА_1

на
рішення

Господарського
суду Автономної Республіки Крим

від

21.08.2006р.

у
справі

№2-29/11987-2006

Господарського
суду

Господарського
суду Автономної Республіки Крим

за
позовом

Відкритого
акціонерного товариства "Сімферопольський ремонтно-механічний
завод"

до 1). Виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради 2). Сімферопольського міжміського бюро
реєстрації та технічної інвентаризації

провизнання незаконним визначення
статусу об'єкта та спонукання виконати певні дії,-

В С Т А Н О В И В
:

Касаційна
скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята до розгляду, оскільки вона не відповідає
вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з
таких підстав.

Так,
до касаційної скарги ОСОБА_1 доданий примірник квитанції №59 від 27.06.2008р.
про сплату 42 грн. державного мита з касаційної скарги, однак держмито сплачено
не у встановленому розмірі виходячи з наступного.

Як
вбачається з матеріалів справи №2-29/11987-2006, позов пред'явлений про
визнання незаконним визначення статусу об'єкта та спонукання виконати певні
дії, тобто містить вимоги немайнового характеру.

Згідно
ст. 46 Господарського процесуального кодексу України державне мито сплачується
чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі,
встановлених законодавством України.

Відповідно
до ст. 3 п.2 пп. пп. “б”, “в” Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне
мито” від 21.01.1993 року №7-93 із позовних заяв немайнового характеру державне
мито сплачується у розмірі 5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно
ст.3 п.2 пп. “г” Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від
21.01.1993 року №7-93 із касаційних скарг на рішення та постанови державне мито
сплачується у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання
заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру
-у розмірі 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Отже
державне мито з касаційної скарги належить обчислювати та сплачувати до
державного бюджету з врахуванням вимог вказаних норм Декрету Кабінету Міністрів
України “Про державне мито” від 21.01.1993 року №7-93.

Відповідно
до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до
розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що
підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

За
вказаних обставин касаційна скарга ОСОБА_1
підлягає поверненню відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113
Господарського процесуального кодексу України.

Разом
з тим колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що особа, яка подала
касаційну скаргу, не позбавлена можливості її повторного подання після усунення
допущених недоліків у загальному порядку.

Виходячи
з викладеного, керуючись ст. 86, пунктом
4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В  :

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від
21.08.2006р. у справі №2-29/11987-2006 Господарського суду Автономної
Республіки Крим повернути особі, що її подала, а справу -до місцевого
господарського суду.

Головуючий
суддя                                                  Г.М. Мачульський

Судді
Г.П. Коробенко

Т.Ф. Костенко