СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

09.10.08
Справа№ 15/256

Господарський суд Львівської області у складі:

судді Костів Т.С.

при секретарі Качур Ю.І.

за
участю представників сторін:

позивача -не з'явився

відповідача- 1-ХХХХХХХ -представник (довіреність
№НЮ-59 від 01.01.2008 р.)

відповідача -2-не з'явився

третьої особи -не з'явився

розглянув матеріали позовної заяви
приватного підприємцяОСОБА_1, с.Діброва, Закарпатська область, до Державного
територіально-галузевого об'єднання “Львівська залізниця”, м.Львів, товариства
з обмеженою відповідальністю “Донбаський збагачувальний комбінат”, м.Торез-6, Донецька
область, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -товариство з обмеженою відповідальністю
“Топенерго”, м.Шахтарськ, Донецька область,
про стягнення 11 463, 33 грн.

Суть спору: Позовну
заяву подано приватним підприємцемОСОБА_1, с.Діброва, Закарпатська область, до
Державного територіально-галузевого об'єднання “Львівська залізниця”, м.Львів,
товариства з обмеженою відповідальністю “Донбаський збагачувальний комбінат”,
м.Торез, Донецька область, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на предмет спору -товариство з обмеженою
відповідальністю “Топенерго”, м.Шахтарськ, Донецька область, про стягнення 11
463, 33 грн. збитків від втрати вантажу.

Провадження по справі було порушено
29.07.2008 р. та призначено розгляд справи на 21.08.2008 р.. Розгляд справи
неодноразово відкладався з мотивів, викладених в ухвалах суду від 21.08.2008
р., 29.08.2008 р. та від 30.09.2008р..

У відповідності до ст.75 ГПК
України справа слухається за наявними у ній матеріалами. Представникам
роз'яснено їх права згідно зі ст.22 ГПК України.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві, уточненні
позовних вимог. Ствердив, зокрема, що на підставі договору поставки № 12/04 від
12.04.2008 р. із товариством з обмеженою відповідальністю “Топенерго”,
товариством з обмеженою відповідальністю “Донбаський збагачувальний комбінат”
було відвантажено позивачу 69 т вугілля, поставка якого здійснювалась
залізничним транспортом. При прибутті вантажу на станцію Здолбунів Львівської
залізниці, у вагоні була встановлена нестача 15 500 кг. вугілля, що за
вирахуванням норми природних втрат становить 14, 81 т. вартістю 9 848, 65 грн.,
вартість перевезення якого становить 1 614, 68 грн.. Усього заподіяно збитків
на суму 11 463, 33 грн., які просить стягнути з відповідача -2. Вимоги до
відповідача -1 позивач не заявив.

Представник відповідача -1 позов
щодо відповідача -1 заперечив за безпідставністю. З долучених до матеріалів
справи документів вбачається, що товар був доставлений позивачу у тому стані, у
якому його завантажив відправник, що, у відповідності до п. “а” ст.111 Статуту
залізниць України звільняє відповідача -1 від відповідальності.

Представник відповідача -2 позов
заперечив з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву. Ствердив про
дотримання ним вимог Інструкції забезпечення схоронності вантажу,
підтвердженого контрольним зважуванням вагону залізницею. Посилається на
недотримання вимог інструкції П-6 при прийомці товару по кількості, не
проведення зважування тари -вагону. Просить у позові відмовити.

Третя особа на стороні відповідача,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору вимог ухвал суду не виконала,
відзиву по справі не надала, участь уповноваженого представника у судових
засіданнях не забезпечила.

Розглянувши подані докази в їх
сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

12.04.2008 р. між позивачем
(покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю “Топенерго”
(постачальник) був укладений договір № 12/04, за яким постачальник зобов'язався
поставити, а покупець прийняти та оплатити вугілля якості, в асортименті та в
строки, зазначені у специфікації і рознарядках покупця на загальну суму 340000
грн. Постачання товару здійснюється залізничним транспортом на склад покупця
(п. 2.1.) Право власності на вугілля переходить до покупця лише після отримання
від постачальника усіх необхідних документів, а саме: накладної на товар,
податкової накладної, рахунка-фактури, документа, що підтверджує право
власності на вугілля (п.3.4. договору).

Як вбачається з специфікації на
поставку вугільної продукції від 25.04.2008 р. (додаток № 2 до договору № 12/04
від 12.04.2008 р.), на умовах 100% передоплати підлягало поставці вугілля АМ
(13-25) 207 тон по 665 грн., у т.ч. ПДВ.

З платіжних доручень вбачається, що
позивач проводив оплату за вугілля. Доказів наявності спору між сторонами в
частині оплати суду не надано.

30.04.2008 р. постачальник виставив
позивачу рахунок-фактуру № 20-2 щодо вугілля марки АМ (13-25) в кількості 69 т
та залізничний тариф, усього на загальну суму 53 408,08 грн..

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем отримано усі документи, передбачені в п.3.4. договору № 12/04 від
12.04.2008 р. як підтвердження набуття права власності. Належних доказів
порушення порядку приймання товару за кількістю у місці поставки суду не
надано, накладна підписана позивачем без зауважень.

Як вбачається з залізничної
накладної № 50799030, відправником -товариством з обмеженою відповідальністю
“Донбаський збагачувальний комбінат” зі ст. Пелагеєвської у вагоні № 66042839
вантажопідйомністю 69 т в адресу позивача було відвантажено 69 т вугілля
антрацит навалом. З відміток на накладній вбачається, що вантаж розміщено і закріплено
у відповідності із встановленими вимогами; здійснено маркування повздовжними
смугами. На станцію Солотвино Львівської залізниці вантаж було доставлено
04.05.2008 р., та видано 05.05.2008 р. позивачу із недостачею в 15 500 кг
згідно комерційного акту № 827261 від 29.04.2008 р. що підтверджується
календарним штемпелем та відмітками про видачу вантажу. Належних доказів
недонавантаження вугілля суду не надано.

З відміток на залізничній накладній,
комерційного акту АЧ № 827261 від 29.04.2008 р. вбачається, що по прибутті
вантажу на ст. Здолбунів Львівської залізниці при комерційному переважуванні на
основі акту загальної форми № 347 від 28.04.2008 р. ст. Здолбунів була
встановлена на тензометричних вагах у напіввагоні виявлено вантажу менше проти
документів 15 500 кг, вагон у технічно справному стані, є воронки. Вагон
відчеплено для комерційного переважування. На підставі акту загальної форми
станції Здолбунів Львівської залізниці № 347 від 28.04.2008р. при комісійному
переважуванні вагону № 66042839 відправка № 50799030 Пелагіївський Донецької
залізниці - Солотвино - 2 Львівської залізниці на 150 - тонних залізничних
вагах, клеймо 2007 року, згідно документу значиться: вантаж антрацит, навалом,
завантаження нижче бортів, вага брутто 92 500 кг, тара 23 500 кг, вага нетто 69
000 кг. В дійсності виявлено: вантаж антрацит, вага брутто 77 000 кг, тара 23
500 кг, вага нетто 53 500 кг, тобто нестача вантажу проти документа складає 15
500 кг. При повторному переважуванні нестача вантажу в розмірі 15 500 кг
підтвердилась. Навантаження у вагоні рівномірне, над 3, 4, 5, 6 люками
посередині вагону наявне воронкоподібне поглиблення розміром 2 500 х 4 000 х 2
000 мм. Наявна теча вантажу через зазори у люках, течу вантажу усунено, місця
течі вантажу зароблені клоччям. Вагон прибув технічно несправний, складено акт
про технічний стан вагону ст.Здолбунів Львівської залізниці від 28.04.2008р..
Недостаючий вантаж у вагоні поміститись міг. Недостача вугілля в кількості 15,5
т зафіксована комерційним актом залізничної станції Здолбунів Львівської
залізниці АЧ 827261/66/4 від 29.04.2008р.. Зазначеним спростовується посилання
на відсутність слідів втрати вантажу при перевезенні, щільне закриття люків
вагону. При цьому, пошкодження пломб, слідів вскриття не виявлено

Згідно зі ст.908 ЦК України
перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором
перевезення. Загальні умови перевезення визначаються ЦК України, іншими
законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами
та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу,
пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін
щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено ЦК
України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно із ч. 1 ст.12 Закону України “Про залізничний транспорт”, залізниці та
підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують
збереження вантажів, багажу, вантажобагажу на шляху слідування та на
залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ст.920 ЦК України, у
разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони
несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не
встановлено ЦК України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
Згідно зі ст.924 ЦК України, перевізник відповідає за збереження вантажу,
багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві,
якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу,
пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення
яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування
або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі
фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

У відповідності до Статут залізниць
України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від
06.04.1998 р., Статут залізниць України визначає обов'язки, права і
відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і
громадян, які користуються залізничним транспортом. При цьому, відповідно до
п.6 Статуту, вантажовідправник (відправник вантажу, вантажовласник) -це
зазначена у документі на перевезення вантажу (накладній) юридична чи фізична
особа, яка довіряє вантаж залізниці для його перевезення.

Відповідно до п.30 Статуту,
завантаження вантажів у вагони (контейнери), а також вивантаження з них
здійснюється відправниками та одержувачами. Згідно із п.110 Статуту, залізниця
несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для
перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами
іншому підприємству. За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження)
прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть
відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що
втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин
(п.113 Статуту). Відповідно до п.111 Статуту, залізниця звільняється від
відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу,
зокрема, у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з
непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення
дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому
рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати,
псування або пошкодження вантажу під час перевезення. Однак, перевізник визнає
належне навантаження відповідної кількості вугілля відмітками у залізничній
накладній, у той час як акт загальної форми № 347 від 28.04.2008 р. підтверджує
факт незабезпечення перевізником збереження вантажу. Належних доказів
зворотнього суду не надано. У відповідності до п.31 Статуту Залізниць України,
залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для
перевезення відповідного вантажу вагони та контейнери.

Згідно зі ст.33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст.22, ст.623 ЦК України,
особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. При цьому, збитками, зокрема, є витрати, яких особа
зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. У
відповідності до ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини. Однак, відповідачем -2 доведено
відсутність його вини у втраті частини вантажу.

Оцінивши подані докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку, що позов до відповідача -2 не підлягає
задоволенню. Вимог до перевізника позивач не заявляв, а тому на підставі п.11
ч.1 ст.80 ГПК України провадження щодо відповідача -1 слід припинити.

Враховуючи вищенаведене, суд
приходить до висновку, що у позові слід відмовити. Судові витрати покладаються
на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49,
75, п. 11 ч. 1 ст. 80, 82, 84 ГПК України,

ВИРІШИВ:

1.          В частині вимог до відповідача -1
провадження у справі припинити.

2.          У позові до відповідача -2 відмовити
повністю.

Суддя
Костів Т.С.