суд
РІШЕННЯ

11 грудня 2008 року
Справа № 12/125

Позивач:          Закрите акціонерне
товариство  "Страхова компанія
"Еталон",  вул. Жилянська, 108,
м. Київ, 01032

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,  на
стороні  позивача: ОСОБА_1
(АДРЕСА_1).

Відповідач-1:          Фізична особа
- суб"єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_2, АДРЕСА_2

Відповідач-2: Суб"єкт
підприємницької діяльності - фізична особа

ОСОБА_3   АДРЕСА_3.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,  на
стороні  відповідача:ОСОБА_4(АДРЕСА_4),

Предмет спору: про відшкодування
збитків в порядку регресу 5387 грн.

Суддя
Л.М.Лавриненко

Представники
сторін:

Від позивача: ОСОБА_5
-представник, довіреність № 07/08-415 від 27.10.2008 року.

Від відповідача-1: не
з'явився

Від відповідача-2: ОСОБА_3-особисто

Третя особа на стороні позивача:
не з'явився

Третя особа на стороні відповідача:
не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем  подано позов про відшкодування відповідачем  збитків в порядку регресу в розмірі 5387 грн.

Ухвалою суду від 20.05.2008 року,
судом відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, було
залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору,  на стороні  відповідача: ОСОБА_4  та на стороні позивача ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 03.06.2008 року
судом, відповідно до клопотання позивача було залучено до участі у справі в
якості другого відповідача суб"єкта підприємницької діяльності - фізичну
особу ОСОБА_3.

Сторони були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду справи, але третя особа на стороні
позивача, третя особа на стороні відповідача та відповідач-1 повноважних
представників в судове засідання не направили.

Представниками позивача та
відповідача-1 були подані  письмові
клопотання про відмову від фіксації судового засідання технічними засобами, які
задоволено судом.

Представник відповідача-1 в
поданому в судове засідання 03.06.2008 року
відзиві на позов проти заявлених позовних вимог заперечував, посилаючись
на те, що транспортний засіб ПАЗ 3205, державний реєстраційний НОМЕР_1 згідно
довідки органу внутрішніх справ № 817/-100 від 16.01.2007 року належить
ОСОБА_3. Також просив  припинити
провадження у справі, оскільки стороною є фізична особа, а тому спір підлягає
розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідач - 2  письмовий відзив на позовну заяву не надав. В
судовому засіданні ОСОБА_3проти позову не заперечував

Ухвалою господарського суду  від 24.06.2008р. по справі № 12/125 судом
було призначено  судову автотоварознавчу
експертизу, проведення якої у зв'язку зі звільненням з Чернігівського
відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз експерта -
автотоварознавця, ухвалою суду від 02.09.2008 року було доручено Експертній
фірмі „Еталон”.

Ухвалою суду  від 03.12.2008р. сторони були попереджені про
те, що з'явлення в судове засідання повноважних представників не перешкоджає
розгляду справи по суті.

Рішення приймається за наявними у
справі документами на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу.

Розглянувши подані документи та
матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та
відповідача-1,  дослідивши докази, які
мають суттєве значення для вирішення спору по суті,  суд
встановив:

25.12.2006р. в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася
в м. Чернігові на вул. Щорса,
транспортний засіб ПАЗ 3205, державний реєстраційний НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_4 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет
спору,  на стороні  відповідача) зіткнувся -автомобілем ВАЗ,
державний реєстраційний НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 (третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,  на
стороні  позивача).

Згідно довідки  відділу
державної автоінспекції  в
Чернігівській області в результаті
дорожньо-транспортної
пригоди   автомобіль  ВАЗ, державний реєстраційний НОМЕР_2, отримав
механічні пошкодження.

Автомобіль ВАЗ, державний
реєстраційний НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 на праві власності (свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3).

Згідно довідки органу внутрішніх
справ № 817/-100 від 16.01.2007 року, транспортний засіб ПАЗ 3205, державний
реєстраційний НОМЕР_1, за участю якого сталася дорожньо-транспортна пригода,
під керуванням ОСОБА_4, належить ОСОБА_3 (відповідач-2) -фізичній
особі-підприємцю (свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця
НОМЕР_4, зареєстроване Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради від
10.06.1999 року).

Як вбачається з матеріалів справи
26.06.2005 року відповідачу-2 - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 було видано
Ліцензію Міністерства транспорту та зв'язку України з правом надання послуг з
перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування
(дозволений вид робіт -внутрішні перевезення пасажирів), строком дії з
27.06.2005 року по 26.06.2010 року.

14.07.2005 року між Управлінням
транспорту, енергетики і зв'язку Чернігівської міської ради (замовник) та
суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 (перевізник) було укладено Договір
№ 6 на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального
користування, відповідно до умов якого замовник надає перевізнику право на
перевезення пасажирів на маршрутах загального користування  терміном до 01.08.2010 року, згідно з
додатком № 1.

Управління автобусом  ПАЗ державний реєстраційний НОМЕР_1  здійснював ОСОБА_4., відповідно до
подорожнього листа № 387021 за грудень 2006 року, серія 2-86 ПА, виданого
приватним підприємцем ОСОБА_3, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

За таких обставин суд доходить
висновку, що на день здійснення
дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_4. перебував у трудових
відносинах з відповідачем-2 -суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3.

Вина водія ОСОБА_4  у скоєнні дорожньо транспортної пригоди  підтверджується  постановою Новозаводського  районного суду м. Чернігова  від 23.01.07р.  № 3-476/07
про притягнення  ОСОБА_4  до адміністративної відповідальності .

Відповідно до Договору №
42-10004191 добровільного страхування наземних транспортних засобів від
20.11.2006 року, автомобіль ВАЗ, державний реєстраційний НОМЕР_2, був
застрахований  в Закритому акціонерному
товаристві „Страхова компанія „Еталон”. Вигоданабувачем  по вказаному договору страхування було
визначено ЧОФ АКБ „ Укрсоцбанк”.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до  страхового акту  № 14405
по договору страхування № 42-10004191 від 20.11.2006 року, наказу №
01-05-387 від 01.02.2007 року „ Про виплату страхового відшкодування”, Закритим
акціонерним товариством „Страховою компанією „Еталон” було виплачено страхове
відшкодування в розмірі 5387 грн. вигодонабувачу -ЧОФ АКБ „ Укрсоцбанк” ,
згідно платіжного доручення  № 1200 від
05.02.07р.

У відповідності до ст. 27 Закону
України „ Про страхування”  та ст.993
Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив  страхове відшкодування  за договором
майнового  страхування, у
межах  фактичних витрат  переходить
право  вимоги, яке
страхувальник  або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Статтею  1166 Цивільного кодексу України,  передбачено, що майнова шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи, відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її
завдала.

Відповідно до ст. 1187 Цивільного
кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та
обладнання. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом.

У відповідності до ч. 1 ст. 1172
Цивільного кодексу України  юридична або
фізична особа  відшкодовує шкоду, завдану
їхнім працівником  під час виконання ним
своїх трудових ( службових) обов”язків.

Частиною 2 ст. 22 Цивільного кодексу
України   встановлено, що збитками є  втрати, яких особа зазнала  у зв”язку
зі знищенням  або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила або мусить  зробити для відновлення  свого порушеного  права
(реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати  за звичайних обставин, якщо її право не було
порушене (упущена вигода).

Підставою  цивільно-правової відповідальності за
заподіяння шкоди є правопорушення, що включає складові елементи -шкоду,
противоправність   поведінки заподіювача
шкоди, причинний зв'язок  між шкодою та
противоправною поведінкою та вину.

Згідно ухвали господарського суду
від 24.06.2008р. по справі № 12/125 Експертною фірмою „Еталон” 04.11.2008
року  було проведено автотоварознавче
дослідження автомобіля ВАЗ, державний реєстраційний НОМЕР_2

Відповідно до  висновку судової автотоварознавчої експертизи
№ Т-81156 від 04.11.2008р., матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля
ВАЗ-21140-120-20, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2,  в результаті його пошкодження при ДТП  25.12.2006р., складає 4837 грн. 15 коп., а
саме: 2741 грн. 06 коп. - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, 572 грн. 31
коп. -вартість необхідних для ремонту матеріалів, 1523 грн. 78 коп. - вартість
складових, що підлягають заміні під час ремонту, з урахуванням експлуатаційного
зносу.

Приймаючи до уваги, що позивач
виконав  зобов'язання  по Договору № 42-10004191 добровільного
страхування наземних транспортних засобів від 20.11.2006 року і сплатив  вигодонабувачу  страхову відшкодування  в розмірі 5387 грн., а тому до ЗАТ „Страхова
компанія „Еталон” перейшло право вимоги з відповідача, згідно ст. ст.993
Цивільного кодексу України та ст.27 Закону України „Про страхування”.

Оскільки відповідач-2   не довів суду, що дорожньо-транспортна
пригода сталась в результаті непереборної сили або умислу потерпілого та
відсутності його вини, а також доказів добровільного відшкодування шкоди, та
оскільки згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № Т-81156 від
04.11.2008р., матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля
ВАЗ-21140-120-20, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2,  в результаті його пошкодження при ДТП  25.12.2006р., складає 4837 грн. 15 коп, то
відповідно позовні вимоги позивача підлягають часткову задоволенню в сумі 4837
грн. 15 коп, в решті позову відмовити.

Як встановлено судом, згідно
довідки органу внутрішніх справ № 817/-100 від 16.01.2007 року, транспортний
засіб ПАЗ 3205, державний реєстраційний НОМЕР_1, за участю якого сталася
дорожньо-транспортна пригода, під керуванням ОСОБА_4, належить ОСОБА_3
(відповідач-2) -фізичній особі-підприємцю (свідоцтво про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця НОМЕР_4, зареєстроване Виконавчим комітетом
Чернігівської міської ради від 10.06.1999 року), і яким  було
видано  ОСОБА_4  подорожній лист № 387021 за грудень 2006
року, серія 2-86 ПА на право управління автобусом  ПАЗ державний реєстраційний НОМЕР_1  , суд доходить висновку, що позовні вимоги
позивача до відповідача-1 -ОСОБА_2 є безпідставними та задоволенню не
підлягають.

Витрати по сплаті державного мита,
суми, що підлягають  сплаті за
проведення  експертизи, призначеної
господарським судом, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу, у відповідності  до ст. 44  Господарського процесуального кодексу
України, відносяться до  судових витрат.

Як вбачається із матеріалів
справи  позивачем було  сплачено за
проведення судової автотоварознавчої експертизи  900 грн., що підтверджується  платіжним дорученням № 10574 від 19.09.2008р.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу  України
пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача -2  підлягає стягненню на користь позивача 91
грн. 59 коп. держмита,  105 грн. 96 коп.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  та 808 грн. 14 коп. за проведення судової
експертизи.

Посилання відповідача -1  у відзиві на позовну заяву на те, що  провадження у справі повинно бути припинено є
безпідставним і судом до уваги не може бути прийнято, оскільки  сторонами
по даній справі  позивачем  є
юридична особа, а відповідачами - суб"єкти підприємницької
діяльності - фізичні особи, які згідно ст. 1
Господарського  процесуального
кодексу  України можуть бути  стороною в
господарському процесі. Треті особи не є сторонами господарського
процесу, а  є його  учасниками .

Керуючись ст.ст. 22, 993,  1166, 1172, 1187   Цивільного кодексу України,  ст.27 Закону України „Про страхування”,  ст.ст. 22, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85  Господарського  процесуального кодексу України,  господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити  частково.

2.Стягнути з
Суб"єкта  підприємницької діяльності
- фізична особа ОСОБА_3   АДРЕСА_3,
(відомості про рахунки невідомі, код НОМЕР_5) на користь Закритого  акціонерного товариства  "Страхова компанія
"Еталон",  вул. Жилянська, 108,
м. Київ, 01032 (р/р 2650210 в ВАТ „Райффайзен банк „Аваль”, МФО 300335, )  4 837 грн. 15 коп.
збитків, 91 грн. 59 коп. держмита та 105 грн. 96    витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу, 808 грн. 14 коп. відшкодування витрат на
проведення судової експертизи.

Наказ
видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

4.
У задоволення позовних вимог до відповідача -1 Фізичної особи - суб'єкта
підприємницької діяльності  ОСОБА_2
відмовити.

Суддя
Л.М. Лавриненко

Рішення
оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та
підписано 12.12.2008р.

Суддя
Л.М. Лавриненко