ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Луганськ, пл. Героїв ВВВ, 3а. Тел. 55-17-32 ____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19.09.08
Справа № 2/56

Суддя Ворожцов А.Г., розглянувши матеріали справи за
позовом

Відкритого акціонерного товариства "Райффайзен Банк
Аваль" в особі Луганської обласної дирекції, м.
Луганськ

до Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Луганськ

Третя особа -Товариство з обмеженою відповідальністю
"Сєліка-Плюс", смт. Станиця Луганська Луганської області

про
стягнення 300 000 грн. 00 коп.

в присутності представників:

від позивача - Омельченко Д.О., дов. № 4489 від 15.07.08,

від
відповідача - не прибув,

від
3-ї особи -не прибув

в с т а н о в и в:

позивачем заявлена вимога про звернення стягнення на товари в
обігу, а саме, мінеральні напої в кількості 375 000 (пляшок) на загальну
вартість 300 000 грн.

Відповідач, СПД ОСОБА_1,
та 3-тя особа, ТОВ "Сєліка-Плюс",
відзив
на позов не надали, участь представника у судовому засіданні не забезпечили,
про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що
свідчить відповідний штамп суду з відміткою про відправку документу на звороті
примірника ухвали суду від 15.08.08, який містить вихідний реєстр. номер,
загальну кількість відправлених примірників ухвали, дату відправки, підпис
працівника суду, яким вона здійснена.

Як зазначив Вищий господарський суд України в Інформаційному листі
від 13.08.08 № 01-8/482 Про деякі питання застосування норм господарського
процесуального кодексу України (п. 19)… дана відмітка, за умови, що
її оформлено відповідно до вимог п. 3.5.11 Інструкції з діловодства в
господарських судах України, затв. наказом ВГСУ від 10.12.02 № 75 (з
подальшими змінами), є підтвердженням належного надсилання копій
процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути спір за
відсутності відповідача та 3-ї особи.

В обгрунтування позовних вимог позивач, ВАТ
"Райффайзен Банк Аваль" (далі -Банк) посилається на укладений
між ним та 3-ю особою кредитний договір № 010/08-1/83 від 18.05.05, за яким він
надав відновлювальну (револьверну) мультівалютну кредитну лінію у сумі 1 500
000,0 грн. строком до 17.05.08 із сплатою 18% річних у національній валюті та
12% у EUR.

За умовами кредитного договору під терміном "відновлювальна
(револьверна) кредитна лінія" розуміється кредитна лінія, за якої ліміт
кредитування визначається у вигляді ліміту основної (позичкової) заборгованості
за кредитом. У разі часткового або повного погашення кредиту, позичальник може
повторно отримати кредит у межах зазначеного ліміту протягом дії кредитного
договору.

26 липня 2005 року між Банком та 3-ю особою було укладено
додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою встановлено процентну ставку
за користування кредитом на рівні 17% річних у національній валюті та 12% - у
EUR.

В забезпечення кредитного договору між Банком та відповідачем, СПД
ОСОБА_1, 18 травня 2005 року було укладено договір застави № 010/08-1/83/1
відповідно до якого останній надав у заставу товари в обігу, а саме: мінеральні
напої у кількості 375 000 пляшок (562 500 літрів) загальною вартістю 300 000,0
грн., які знаходяться на складі за адресою: АДРЕСА_1.

Договором застави передбачено, що він забезпечує вимогу
заставодержателя (позивача), що випливає із кредитного договору, укладеного між
Банком та 3-ю особою, за умовами якого останній зобов'язався до 17.05.08
повернути заставодержателю кредит у розмірі 1 500 000,0 грн. не пізніше
останнього дня користування кредитом, а також можливу неустойку у розмірі та у
випадках, передбачених кредитним договором.

Банк за кредитним договором повністю виконав свої зобов'язання та
надав 3-й особі кредит у розмірі 1 494 501,61 грн.

30 червня 2006 року між Банком та 3-ю особою було укладено
додаткову угоду № 2 до кредитного договору, якою встановлено процентну ставку
за користування кредитом на рівні 16% річних у національній валюті та 12% - у
EUR.

Згідно з п. 6.1 кредитного договору 3-тя особа зобов'язана
використати кредит за цільовим призначенням і забезпечити повернення одержаного
кредиту та сплату нарахованих процентів на умовах, передбачених договором,
однак позичальник не виконує грошові зобов'язання належним чином, у зв'язку з
чим Банк направляв 3-й особі претензії щодо простроченої заборгованості та
попередженнями про те, що в разі її несплати Банк має здійснити стягнення на
заставне майно.

За порушення строків сплати процентів за користування кредитними
коштами згідно з п. 10.2 договору Банк нарахував пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла під час виникнення заборгованості, за кожний
день, що складає 29 184,01 грн.

Станом на 18.04.08 загальна сума заборгованості 3-ї особи складає 1
912 802,13 грн., з яких:

· за кредитом -1
494 501,61 грн.,

· за процентами
-389 116,51 грн.,

· пеня за
порушення строків сплати процентів за користування кредитними коштами -29
184,01 грн.

Незважаючи на такі звернення заборгованість за кредитним договором
не погашена на час розгляду справи, тому Банк звернувся з цим позовом до суду.

Оцінивши доводи позивача і надані ним докази, суд дійшов висновку
про обґрунтованість заявлених вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між позивчаем та 3-ю особою був укладений
кредитний договір № 010/08-1/83 від 18.05.05, за яким він надав відновлювальну
(револьверну) мультівалютну кредитну лінію у сумі 1 500 000,0 грн. строком до
17.05.08 із сплатою 18% річних у національній валюті та 12% у EUR.

26 липня 2005 року між Банком та 3-ю особою було укладено
додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою встановлено процентну ставку
за користування кредитом на рівні 17% річних у національній валюті та 12% - у
EUR.

У забезпечення кредитного договору між Банком та відповідачем, СПД
ОСОБА_1, 18 травня 2005 року було укладено договір застави № 010/08-1/83/1
відповідно до якого останній надав у заставу товари в обігу, а саме: мінеральні
напої у кількості 375 000 пляшок (562 500 літрів) загальною вартістю 300 000,0
грн., які знаходяться на складі за адресою: АДРЕСА_1.

Договором застави передбачено, що він забезпечує вимогу
заставодержателя (позивача), що випливає із кредитного договору, укладеного між
Банком та 3-ю особою, за умовами якого останній зобов'язався до 17.05.08
повернути заставодержателю кредит у розмірі 1 500 000,0 грн. не пізніше
останнього дня користування кредитом, а також можливу неустойку у розмірі та у
випадках, передбачених кредитним договором.

Банк за кредитним договором повністю виконав свої зобов'язання та
надав 3-й особі кредит у розмірі 1 494 501,61 грн.

30 червня 2006 року між Банком та 3-ю особою було укладено
додаткову угоду № 2 до кредитного договору, якою встановлено процентну ставку
за користування кредитом на рівні 16% річних у національній валюті та 12% - у
EUR.

Згідно з п. 6.1 кредитного договору 3-тя особа зобов'язана
використати кредит за цільовим призначенням і забезпечити повернення одержаного
кредиту та сплату нарахованих процентів на умовах, передбачених договором,
однак позичальник не виконав грошові зобов'язання належним чином, у зв'язку з
чим Банк направляв 3-й особі претензії щодо простроченої заборгованості та
попередженнями про те, що в разі її несплати Банк має здійснити стягнення на
заставне майно.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор -прийняти виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв
ділового обороту.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

За правилами ст. 1 Закону України "Про заставу" у разі
невиконання боржником забезпечених заставою зобов'язань заставодержатель
(кредитор) має право одержати задоволення з вартості заставленого майна
переважно перед іншими кредиторами.

За рахунок заставленого майна заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного
задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою
виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором -неустойку),
необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на
здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором
застави (ст. 19 Закону України "Про заставу").

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про заставу"
заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі,
якщо на момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою,
воно не буде виконане, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Ця норма кореспондується з п. 2.3 договору застави від 18.05.05,
за яким Банк  набуває право стягнення
заборгованості за рахунок предмета застави у випадку якщо кредит, проценти,
штрафні санкції, які були забезпечені заставою, не будуть сплачені в строк,
передбачений кредитним договором.

Крім того, у випадку невиконання заставодавцем зобов'язань за
договором застави або позичальником за кредитним договором Банк має право на
підставі пп. 3.2.2 договору застави звернути стягнення на заставлене майно
незалежно від настання строку виконання зобов'язання, забезпеченого заставою.

Аналогічні норми містяться й у ст.ст. 589, 590 ЦК України: у разі
невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що
визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів,
неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, а також
витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги. Звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за рішенням суду. Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде
виконано у встановлений строк (термін).

Суд погоджується з порядком та розміром нарахованих штрафних
санкцій, оскільки це відповідає чинному законодавству і умовам договору.

За таких підстав позов підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 47-1, 49 ГПК України з відповідача стягуються
на користь позивача судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.  47-1, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Звернути стягнення на товари в обігу, а саме, мінеральні напої
в кількості 375 000 (пляшок) на загальну вартість 300 000 грн., що
належать відповідачу, СПД ОСОБА_1, АДРЕСА_2, іден. код НОМЕР_1,
та знаходяться на складі за адресою: Луганська обл., смт. Станиця Луганська,
вул. Горького, 2а, які передані в заставу ВАТ "Райффайзен Банк Аваль"
згідно з договором застави № 010/08-1/83/1 від 18.05.05, за рахунок яких частково
задовольнити вимоги позивача, ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в
особі Луганської обласної дирекції, 91016, м. Луганськ, вул. Совєтська,
61, код 14305909, за кредитним договором № 010/08-1/83 від 18.05.05.

3. Стягнути з відповідача, СПД ОСОБА_1, АДРЕСА_2,
іден. код НОМЕР_1, на користь позивача, ВАТ "Райффайзен Банк
Аваль" в особі Луганської обласної дирекції, 91016, м. Луганськ,
вул. Совєтська, 61, код 14305909, витрати по сплаті держмита у розмірі 3000,0
грн. та інформаційно-технічні витрати у розмірі 118,0 грн.

Наказ видати після набрання законної сили даним рішенням.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного
строку з дня його прийняття.

Суддя
А.Г.Ворожцов