ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

17
вересня 2008 р.

№
32/110-07

Вищий
господарський суд України у складі: суддя
Селіваненко В.П. -головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши
матеріали касаційної скарги
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1,                                     м.
Дніпропетровськ,

на
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 03.07.2008

зі
справи № 32/110-07

за
позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Інтербитхім",              м. Харків,

до
суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1,

третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Державний департамент інтелектуальної
власності Міністерства освіти і науки України, м. Київ,

про
зобов'язання вчинити
певні дії,

та
зустрічним позовом суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (далі -Підприємець)

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтербитхім"

про
визнання права
попереднього користувача,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2008 у задоволенні
первісного позову відмовлено, а зустрічний позов задоволено.

Постановою
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.07.2008 зазначене
рішення місцевого суду зі справи скасовано та прийнято нове рішення про
задоволення первісного позову і відмову в зустрічному позові.

Підприємець
звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій
просить постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від
03.07.2008 скасувати, а рішення господарського суду Дніпропетровської області
від 27.05.2008 залишити в силі.

Відповідно
до частини четвертої статті 111 ГПК України до касаційної скарги мають
додаватися докази сплати державного мита.

Частиною
першою статті 46 ГПК України передбачено, що державне мито сплачується чи
стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених
законодавством України.

Відповідно
до статті 6 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року №7-93 “Про
державне мито” державне мито, яке справляється із апеляційних та касаційних
скарг на рішення та постанови господарських судів, сплачується за місцем
розгляду та оформлення документів і зараховується до Держаного бюджету України
на рахунки, що відкриті в управліннях Державного казначейства за місцем
знаходження господарських судів. Таким чином державне мито з касаційних скарг у
справах, які розглядаються у Вищому господарському суді України, повинно бути
перераховане таким чином:

Одержувач:
УДК у Печерському районі;

Код
за ;

Банк:
головне управління Державного казначейства у місті Києві;

Коду
банку: 820019;

Розрахунковий
рахунок № 0007.

Пунктом
14 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита,
затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22
квітня 1993 року № 15, передбачено, зокрема, що при перерахуванні мита з
рахунку платника - останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою)
кредитної установи такого змісту "Зараховано в дохід бюджету ___ грн.
(дата)". Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і
відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного
доручення.

До
касаційної скарги Підприємцем додано платіжне доручення від 30.07.2008 № 4641,
відповідно до якого ним Красногвардійському ВДВС ДМУЮ ДО сплачено
85 грн., а призначення платежу зазначено як “погашення
держ.мита за розгляд судової справи В 10”.

Отже,
за одержувачем платежу та його призначенням кошти, сплачені платіжним
дорученням від 30.07.2008 № 4641, не є державним митом із касаційної скарги з
господарської справи № 32/110-07.

Водночас
зазначене платіжне доручення не містить необхідного напису щодо зарахування
коштів до державного бюджету, а інші його реквізити (банк одержувача та
розрахунковий рахунок) також не є належними.

Будь-яких
інших документів стосовно сплати Підприємцем державного мита до касаційної
скарги не додано.

Відповідно
до пункту 4 частини першої статті 1113 ГПК України касаційна скарга
не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано
документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і
розмірі.

У
свою чергу, згідно з частиною третьою статті 1113 ГПК України після
усунення обставин, зазначених у пункті 4 частини першої цієї статті, сторона у
справі має право повторно подати касаційну скаргу, а прокурор внести касаційне
подання в загальному порядку.

На
підставі викладеного та керуючись пунктом 4 частини першої статті 1113
ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну
скаргу на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від
03.07.2008 зі справи № 32/110-07 до розгляду не приймати та повернути суб'єкту
підприємницької діяльності -фізичній особі ОСОБА_1.

Суддя             В.Селіваненко

Суддя              І.Бенедисюк

Суддя
Б.Львов