АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

21.10.08
Справа  № 3/112-1311

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого-судді
Процика Т.С.

суддів
Городечної М.І.

Кузя В.Л.

при секретарі судового засідання
Трускавецькому В.П.

розглянув
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 від 08.01.2008р.

на рішення          Господарського суду Тернопільської
області від 20.12.2007р.

у справі           № 3/112-1311

за позовом           Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1, м. Тернопіль

до відповідачів:
1. Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_2, м. Тернопіль

2.
Відкритого акціонерного товариства (далі ВАТ) «Тернопільське АТП-16154», м.
Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні відповідачів
Акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», м. Київ в
особі Тернопільської обласної філії Акціонерного комерційного банку соціального
розвитку «Укрсоцбанк» (далі АКБ «Укрсоцбанк»в особі Тернопільської обласної
філії), м. Тернопіль

про           1. визнання недійсним
договору купівлі -продажу ВВТ № 135168 від 21.01.2005 року, укладений  між ВАТ «Тернопільське АТП-16154»,  м. Тернопіль вул. Гайова, 8 та Приватним  підприємцем ОСОБА_2, АДРЕСА_1;

2.
зобов'язання ВАТ «Тернопільське АТП -16154»,
м. Тернопіль, вул. Гайова, 8 укласти з Приватним підприємцем
ОСОБА_1,  АДРЕСА_2 - договір купівлі
-продажу  нерухомості;

3.
стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1 на користь  Приватного підприємця  ОСОБА_1, АДРЕСА_2 втрачену вигоду, що є не
меншою ніж одержаний Приватним підприємцем ОСОБА_2  дохід за 2005-2007 роки;

4. стягнення
з  Приватного підприємця ОСОБА_2,
АДРЕСА_1 в користь  Приватного
підприємця  ОСОБА_1,АДРЕСА_2  моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

за участю представників:

від позивача           -ОСОБА_3-
представник;

від відповідача 1           -
ОСОБА_4- представник;

від відповідача 2           -  Бригадир С.Ф. -голова правління;

від третьої особи -Герасимів
Г.С. -юрисконсульт;

Присутнім представникам учасників
судового процесу права і обов'язки, передбачені ст.ст.22, 27 Господарського процесуального
кодексу України (далі ГПК України), роз'яснено.

Розгляд цієї справи відкладався з
підстав, наведених в ухвалах апеляційного господарського суду.

Рішенням Господарського суду
Тернопільської області від 20.12.2007р., суддя Турецький І.М., в позові
відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивоване положеннями норм ст.ст.182, 328, 330, 388  Цивільного кодексу України (далі ЦК України),
а також зокрема тим, що:

-          як
вбачається  із тексту
оспорюваного  договору  купівлі-продажу,  укладеного 21.01.2005р. між ВАТ
«Тернопільське АТП-16154» та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, представник
продавця  стверджує, що на момент  укладення
цього договору  вказана частина
моторного цеху  не перебуває  під арештом чи забороною, щодо неї не ведуться  судові спори, вона не заставлена, не
перебуває у податковій заставі, відносно неї не укладено  будь - яких договорів з відчуження  чи щодо користування  з іншими особами, внеском до статутного фонду
продавця не являється, як внесок  до
статутного фонду  інших  юридичних осіб  вона не внесена; треті особи не мають
прав  на відчужувану частину моторного цеху;

-          відсутність заборони відчуження
частини моторного цеху, підтверджується витягом з Єдиного  реєстру заборон відчуження об'єктів  нерухомого майна, виданого Приватним
нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу  Денисюком І.Л. 21 січня 2005 року за №
2387530;

-          відсутність податкової застави
перевірено за витягом з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна про податкові застави, що виданий Приватним
нотаріусом Тернопільського міського
нотаріального округу  Денисюком
І.Л. 21 січня 2005 року за № 2387490.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, Суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1,
позивач у справі, подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу
задоволити, рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.12.2007р.
скасувати, прийнявши нове рішення по суті заявлених позовних  вимог.

Скаржник посилається зокрема на те,
що судом першої інстанції при прийнятті оскарженого рішення неправильно
застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_2, відповідач 1 у справі, та третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, АКБ «Укрсоцбанк» в
особі Тернопільської обласної філії подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких
просять оскаржене рішення Господарського суду Тернопільської області від
20.12.2007р. у справі № 3/112-1311 залишити без змін, а апеляційну скаргу
позивача без задоволення з підстав правомірності і обґрунтованості рішення.

ВАТ «Тернопільське АТП-16154»,
відповідач 2 у справі, подало заяву, в якій не заперечило проти вимог
апеляційної скарги та позовної заяви позивача, відзначило зокрема, що не вбачає
своєї вини в порушенні переважного права позивача перед іншими особами на
придбання орендованого майна.

Посадова особа - голова правління
ВАТ «Тернопільське АТП-16154» -Бригадир С.Ф., який викликався на вимогу
представника позивача у засідання апеляційного господарського суду пояснив
зокрема, що 09 квітня 2003 року Приватний підприємець ОСОБА_1 та ВАТ
«Тернопільське АТП-16154»уклали між собою
договір  оренди нежитлового
приміщення, предметом якого є платна оренда нерухомого майна - нежитлового
приміщення загальною площею 400 квадратних метрів, яке розташоване на земельній
ділянці площею 500 квадратних метрів  за
адресою: м. Тернопіль, вул.Гайова, 8. Також, голова правління Бригадир С.Ф.
пояснив, що укладаючи з Приватним підприємцем ОСОБА_2 оспорений договір
купівлі-продажу, вважав, що щодо приміщення, яке придбавалось, між Приватним
підприємцем ОСОБА_1 та Приватним підприємцем ОСОБА_2 не було ніяких суперечок.

Представники учасників судового
процесу у судових засіданнях підтримали свої вимоги, доводи та заперечення,
викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзивах на апеляційну скаргу, а
також у поясненнях, наданих у судових засіданнях.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу та заслухавши пояснення представників учасників судовго
процесу у судових засіданнях, суд встановив наступне.

Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовом до Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2, за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ВАТ
«Тернопільське АТП-16154» про визнання недійсним договору купівлі -продажу ВВТ
№ 135168 від 21.01.2005 року, укладеного між ВАТ «Тернопільське
АТП-16154»,  м. Тернопіль вул. Гайова, 8
та Приватним  підприємцем ОСОБА_2,
АДРЕСА_1; зобов'язання ВАТ «Тернопільське АТП -16154»,  м. Тернопіль, вул. Гайова, 8 укласти з
Приватним підприємцем ОСОБА_1,  АДРЕСА_2
- договір купівлі -продажу  нерухомості;
стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1 на користь  Приватного підприємця  ОСОБА_1, АДРЕСА_2 втрачену вигоду, що є не
меншою ніж одержаний Приватним підприємцем ОСОБА_2  дохід за 2005-2007 роки; стягнення з  Приватного підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1           в користь  Приватного підприємця  ОСОБА_1,АДРЕСА_2  моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

У процесі апеляційного провадження
судом апеляційної інстанції на підставі клопотання позивача залучено до участі
у справі як відповідача ВАТ «Тернопільське АТП-16154»та залучено до участі у
справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідачів Акціонерний комерційний банк соціального розвитку
«Укрсоцбанк»в особі Тернопільської обласної філії Акціонерного комерційного
банку соціального розвитку «Укрсоцбанк».

Як встановлено місцевим
господарським судом і це вбачається з матеріалів справи, 21 січня 2005 року
Відкрите акціонерне товариство «Тернопільське АТП -16154», м. Тернопіль вул.
Гайова, 8, як продавець та Приватний  підприємець
ОСОБА_2, АДРЕСА_1, як покупець уклали між собою договір купівлі -продажу (далі
договір купівлі-продажу) (т.1, а.с.12), предметом якого є купівля-продаж
нерухомого майна (нежитлового приміщення) -«частину  моторного цеху, зазначеного в генеральному
плані  під літерою «О», що розташований
за адресою: м. Тернопіль вул. Гайова, 8 (вісім), яка складається з 1-8
приміщення загальною площею 274,70 кв.м. (п.1 договору). Зазначений договір
посвідчений 21 січня 2005 року Приватним нотаріусом Тернопільського міського
нотаріального округу Денисюком І.Л. і
зареєстрований в реєстрі за  №
673.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що 9 квітня 2003 року ВАТ «Тернопільське АТП-16154»(орендодавець)
та Приватний підприємець ОСОБА_1 (орендар) уклали між собою договір оренди
нежитлового приміщення (далі договір оренди) (т.1, а.с.а.с.13-14), предметом
якого є тимчасове володіння нежитловим виробничим приміщенням, яке знаходиться
за адресою: м. Тернопіль вул. Гайова, 8, загальною площею 400 кв. м. у тому
числі: розмір земельної ділянки, що передається у користування разом з об'єктом
становить 500 кв. м. (п.1.1, п.1.2, п.1.3 р.1 договору).

Термін дії договору оренди
починається з 09 квітня 2003 року до 31 грудня 2010 року (п.4.1 р.4 договору
оренди).

На виконання договору оренди від
09.04.2003 року  ВАТ «Тернопільське АТП
16154»передало, а Приватний підприємець ОСОБА_1 прийняв приміщення площею 400
квадратних метрів і ділянку площею 500 квадратних метрів за адресою: м.
Тернопіль, вул. Гайова, 8, в оренду , про що було складено  акт прийому передачі від «09»квітня 2003 року
(т.1, а.с.15).

Відповідно до додатку №1 до
договору оренди  від 19 квітня 2003 року,
укладеного між сторонами за договором оренди від 09.04.2003 року (далі додаток)
(т.1, а.с.16), сторони внесли зміни в договір оренди, а саме:

- відповідно до п.1 додатку дію
п.п. 5.1-5.5 договору на оренду
нежитлового приміщення  від
09.04.2003 року тимчасово призупинено.

- відповідно до п.2 додатку пункт
5.9 даного договору на підставі ч.3 ст.778 ЦК України викладено в такій
редакції: «Орендар починає проводити розрахунки по договору після проведення
ним реконструкції орендованого приміщення, які здійснює за власні кошти у
рахунок орендної плати (будівництво стіни, яка відгороджує орендовану частину
моторного цеху від загальної площі, облицювання керамічною плиткою приміщення,
облаштування та заміна дверей, проведення необхідних ремонтних робіт, під'їзду
до приміщення і т.д.) зі своїх доходів
після початку господарської діяльності
по ремонту автомобілів»;

- відповідно до п.3 додатку додаток
№ 1 від 19.04.2003р. є невід'ємною частиною Договору, складений у двох
екземплярах по одному для кожної сторони, які мають одинакову юридичну силу;

- відповідно до п.4 додатку додаток
№1 до договору набуває юридичної сили з моменту підписання сторонами і діє до
завершення реконструкції орендованого приміщення, яка оформляється актом
прийому-передачі між сторонами, та початку господарської діяльності орендаря.

З огляду на вищезгаданий договір
позивач вважає, що купівля Суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою
ОСОБА_2 1/8 частини моторного цеху загальною площею 274,70 квадратних метрів,
у  ВАТ «Тернопільське АТП-16154», яке
розташоване за адресою: м. Тернопіль, вул. Гайова, 8, зазначеного в
генеральному плані  під літерою «О»,
грубо порушує його переважне право на купівлю зазначеного нежитлового
приміщення, передбачене ст.277 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема, світлокопії генплану (нежитлове приміщення під літерою «О», яке
розташоване за адресою: м. Тернопіль, вул. Гайова, 8,) (т.2, а.с.4, т.1,
а.с.а.с.153, 176, 177), копії витягу з з Журналу внутрішніх площ приміщень
будівлі літери «О»(т.1, а.с.171), вбачається, що будівля, позначена на
генеральному плані літ. «О»- моторний цех, що належить ВАТ «Тернопільське
АТП-16154», яка розташована за адресою: м. Тернопіль, вул. Гайова, 8,  складається з приміщень (майстерні і цех), і
загальна площа першого поверху цієї будівлі становить 1909,90 кв.м.

На час розгляду справи у суді
першої інстанції приміщення вищезгаданої будівлі, позначеної на генплані літ.
«О»повністю продані різним власникам, і приміщень у зазначеній будівлі, які б
належали ВАТ «Тернопільське АТП-16154», немає. Також, з вищезгаданого документа
вбачається, що вдіповідач 1 купив спірне приміщення у відповідача 2 останнім,
тобто, окрім частини приміщення моторного цеху площею 274,70 кв.м., вільної
частини приміщення, орендованої позивачем, площею 400 кв. м. у будівлі
моторного цеху площею 1909,90 кв. м., позначеної на генплані літ. «О», немає.

Цей факт підтвердив у своїх усних
поясненях посадова особа - Голова правління ВАТ «Тернопільське АТП-16154»
-Бригадир С.Ф., та його не спростовано позивачем.

Щодо ідентифікації частин
приміщення моторного цеху, яку орендував позивач і яку купив відповідач 1, то
апеляційний господарський суд відзначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема з поданої відповідачем 1 технічної документації (ескізна передпроектна
документація) на переоснащення моторного цеху по вул. Гайова, 8, в м. Тернополі
(т.1, а.с.а.с.129-133), яка  попередньо
погоджена Тернопільською міською санітарно-епідеміологічною станцією та
Державною інспекцією з пожежного нагляду (т.1, а.с.а.с.127, 128), що це саме та
частина моторного цеху 1-8 площею 274,7 кв. м., яка позначена на генплані (т.1,
а.с.153).

Щодо твердження позивача про те, що
вищезгадана частина моторного цеху площею 274,7 кв. м., яка придбана
відповідачем 1, є тою частиною моторного цеху, яку він (позивач) орендував
площею 400 кв. м.,  є безпідставним з
огляду на наступне.

Договором оренди та його додатком
не визначено (не ідентифіковано, не визначено меж в натурі), яка саме частина
приміщення і під яким номером орендується позивачем, при тому, що в генплані
будівлі, позначеної літ. «О», яка знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул.
Гайова, 8, (моторний цех), частини приміщення позначені (ідентифіковані)
номерами 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5,  1-6,
1-7.

З огляду на викладене, матеріали
справи, немає підстав для достовірного висновку про те, що вищезгадана частина
моторного цеху площею 274,7 кв. м., яка придбана відповідачем 1, є тою частиною
моторного цеху, яку позивач орендував площею 400 кв. м, оскільки:

- вищезгадана орендована частина
моторного цеху сторонами за договором оренди не визначена в натурі (не
ідентифікована);

- на момент укладення відповідачами
у справі оспореного договору купівлі-продажу, окрім частини приміщення
моторного цеху площею 274,70 кв.м., вільної частини приміщення, орендованої
позивачем, площею 400 кв. м., у будівлі моторного цеху площею 1909,90 кв. м.,
позначеної на генплані літ. «О», не було.

Інших підстав для визнання
недійсним оспореного договору купівлі-продажу не наведено.

Згідно з ст.101 ГПК України у
процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і
додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої
інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на наведену норму закону,
апеляційний господарський суд щодо правомірності укладення оспореного договору
купівлі-продажу відзначає наступне.

Згідно з ч.1ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але
за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК
України Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори
та інші правочини.

Тобто, підстави виникнення
зобов'язань (цивільних прав та обов'язків) встановлені ст.11 ЦК України, вони
виникають зокрема з договорів (що і є у цьому випадку), тобто носять
диспозитивний характер.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.2 ст.180 ГК України
господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених
законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.
Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного
виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути
досягнута згода.

Згідно з ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно з ст.657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно з ч.1 ст.182 ЦК України
право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ст. 659 ЦК України
продавець зобов'язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар,
що продається (права наймача, право застави, право довічного користування
тощо). У разі невиконання цієї вимоги покупець має право вимагати зниження ціни
або розірвання договору купівлі-продажу, якщо він не знав і не міг знати про
права третіх осіб на товар.

Як встановлено місцевим
господарським судом і це вбачається з матеріалів справи, зокрема, з оспореного
договору  купівлі-продажу, відповідно до
умов п.8 договору, продавець -ВАТ «Тернопільське АТП 16154» зобов'язаний:

-
попередити покупця про права третіх осіб на приміщення;

- попередити Покупця  - приватного
підприємця  ОСОБА_2, про всі
відомі  недоліки відчужуваного  за цим договором  майна;

- у разі потреби сприяти  покупцю
в переоформленні  документів
на  право користування земельною
ділянкою.

Відповідно до п.9 оспореного
договору представник продавця  стверджує,
що на момент  укладення  цього договору  вказана частина моторного цеху  не перебуває
під арештом чи забороною, щодо неї не ведуться  судові спори , вона не заставлена, не
перебуває у податковій заставі, відносно неї не укладено  будь - яких договорів  з відчуження
чи щодо користування з іншими особами, внеском до статутного фонду
продавця не являється, як внесок  до
статутного фонду  інших  юридичних осіб  вона не внесена. Треті особи не мають
прав  на відчужувану частину моторного
цеху .

Відсутність заборони  відчуження частини моторного цеху
підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, виданого Приватним нотаріусом Тернопільського міського  нотаріального округу  Денисюком І.Л. 21 січня 2005 року за №
2387530 (є в матеріалах справи).

Відсутність податкової застави  перевірено за витягом з Державного
реєстру  обтяжень  рухомого майна  про податкові застави, що виданий Приватним
нотаріусом Тернопільського міського
нотаріального округу  Денисюком
І.Л. 21 січня 2005 року за № 2387490 (є в матеріалах справи).

Довідкою, виданою Приватним
нотаріусом Тернопільського міського
нотаріального округу  Денисюком
І.Л. 21 січня 2005 року за № (є в матеріалах справи), встановлено
(повідомлено), що згідно з Єдиним реєстром заборон, частина приміщення за
адресою Тернопільська область, Тернопільський район, м. Тернопіль, вул. Гайова,
8 власником якої є ВАТ «Тернопільське АТП 16154», на 10 год. 10 хв. 06 сек.
21січня 2005 року під забороною не перебуває.

На виконання договору
купівлі-продажу від  21 січня 2005 року,
який посвідчений 21 січня 2005 року приватним нотаріусом Тернопільського
міського нотаріального округу Денисюком І.Л. і
зареєстрований в реєстрі за № 673, ВАТ «Тернопільське АТП
-16154»передало, а Суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_2 прийняв
нерухоме майно частину приміщення, яка складається з 1-8 приміщення моторного
цеху загальною площею 274,70 квадратних метрів, яке розташоване  за адресою м. Тернопіль вул. Гайова,8,
зазначеного в генеральному плані під літерою «О».

У відповідності ст.182 ЦК України
та Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженого наказом Міністерством юстиції України від 07.02.2002 року
№ 7/5 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року №157/6445)
у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.01.2003 року № 6/5,
придбане приміщення зареєстроване за Фізичною особою -підприємцем ОСОБА_2  на праві власності  і зареєстровано Тернопільським  міським бюро технічної інвентаризації в
реєстрову книгу за № 1734 (т.2, а.с.а.с.3-5).

Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України
право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

За змістом ст.15, ч.3.ст.215 ЦК
України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із
сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 203 Цивільного
кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Підставою недійсності правочину
згідно із ст.215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою
статті 203 цього Кодексу.

Посилання відповідача 2, ВАТ
«Тернопільське АТП-16154», на те зокрема, що відповідач 1, Суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_2, запевнив про узгодженість з
позивачем, Суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1,
відчуження на користь відповідача 1 спірного приміщення, а тому голова
правління ВАТ «Тернопільське АТП-16154»Бригадир С.Ф., укладаючи оспорений
договір купівлі-продажу, діяв під впливом обману з боку відповідача 1, є
безпідставним, оскільки спростовується самим оспореним договором, а також
відсутністю доказів такого узгодження (листів, заяв, клопотань).

З огляду на викладене та норми
закону немає підстав для визнання недійсним оспореного договору
купівлі-продажу, зокрема і з підстав, визначених позивачем.

Щодо клопотання скаржника про
призначення судової будівельної експертизи для встановлення вартості проведених
будівельних робіт по облаштуванню стіни за цінами, які існують за станом на
день розгляду справи в суді, то апеляційний господарський суд не задовільняє
цього клопотання з огляду на наступне.

Як вже було зазначено вище,
позивачем було подано суду лише додаток № 1 від 19.04.2003 до договору оренди,
відповідно до п.2 якого пункт 5.9 даного договору на підставі ч.3 ст.778 ЦК
України викладено в такій редакції: «Орендар починає проводити розрахунки по
договору після проведення ним реконструкції орендованого приміщення, які
здійснює за власні кошти у рахунок орендної плати (будівництво стіни, яка
відгороджує орендовану частину моторного цеху від загальної площі, облицювання
керамічною плиткою приміщення, облаштування та заміна дверей, проведення
необхідних ремонтних робіт, під'їзду до приміщення і т.д.) зі своїх
доходів  після початку господарської
діяльності  по ремонту автомобілів».

Інших доказів, які підтверджують як
сам факт  проведення реконструкції
(документи, що підтверджують придбання будівельних матеріалів, оплату
будівельних робіт), так і законність проведення такої реконструкції, позивачем
ні суду першої, ні апеляційної інстанції подано не було.

Згідно з п.1.1 Положення про
порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом
Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 5
грудня 2000 р. N 273 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 грудня
2000 р. за N 945/5166) дозвіл на виконання будівельних робіт з нового
будівництва, реконструкції, реставрації та капітального ремонту будинків,
споруд та інших об'єктів, розширення і технічного переоснащення (далі - роботи
з будівництва) є документом, що посвідчує право забудовника (замовника) та
генерального підрядника на виконання будівельних робіт, у відповідності до
затвердженої проектної документації, підключення до інженерних мереж та споруд
та надає право відповідним службам на видачу ордера на проведення земляних
робіт. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю, які одночасно ведуть реєстр наданих
дозволів. Виконання будівельних робіт без вищезазначеного дозволу забороняється.

Відповідно до п.2.1 цього Положення
у разі проведення реконструкції, реставрації, капітального ремонту та
технічного переоснащення будинків, споруд та інших об'єктів без зміни цільового
призначення об'єкта замовник (забудовник), крім рішення виконавчого органу
відповідної ради, Київської та Севастопольської державної адміністрації про
дозвіл на будівництво подає також копію документа, що посвідчує право власності
на будинок чи споруду, або письмову згоду його власника на проведення
зазначених робіт.

Таких доказів позивач суду також не
подав.

З огляду на те, що як вже було
зазначено вище, вищезгадана орендована частина моторного цеху сторонами за
договором оренди не визначена в натурі (не ідентифікована),  на момент укладення відповідачами у справі оспореного
договору купівлі-продажу, окрім частини приміщення моторного цеху площею 274,70
кв.м., вільної частини приміщення, орендованої позивачем, площею 400 кв. м., у
будівлі моторного цеху площею 1909,90 кв. м., позначеної на генплані літ. «О»,
не було, а також з огляду на те, що позивачем доказів (документів), які в
юридичному значенні ідентифікують об'єкт (у цьому випадку стіну), щодо якої
необхідно провести судову будівельно-технічну експертизу, проведення експертизи
не вбачається можливим.

Щодо невирішення клопотання
скаржника, поданого суду першої інстанції (т.2,а.с.36) про вихід суду за межі
позовних вимог та визнання недійсним договору іпотеки від 3 липня 2007 року,
укладеного між АКБ «Укрсоцбанк»в особі Тернопільської обласної філії (заставодержатель)
та Суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_2
(іпотекодавець) про передачу в іпотеку нерухомого майна: частини моторного
цеху, зазначеного в генплані під літ. «О». а саме: 1-8 приміщення, загальною
площею 274,7 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Гайова, 8,
посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу
Салій Г.Я. 3 липня 2007року та зареєстрованого в реєстрі за номером 2024, то
апеляційний господарський суд відзначає наступне.

Відповідно до п.1, п.2 ст.83 ГПК
України Господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, визнати
недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір,
який суперечить законодавству та виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно
для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними
вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Абзацом 3 ст.1 Закону України «Про
іпотеку»визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку,
встановленому цим Законом.

Ухвалою Господарського суду
Тернопільської області від 2 лютого 2007 року заяву Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 задоволено частково та накладено арешт на
нежитлові приміщення площею 400 кв. м., які знаходяться за адресою: м.
Тернопіль, вул. Гайова, 8.

Ухвалою Господарського суду
Тернопільської області від 13 березня 2007 року, вжиті запобіжні заходи,
застосовані ухвалою суду від 02.02.2007 року, припинено.

Ухвалою Господарського суду
Тернопільської області від 7 червня 2007 року у справі № 3/112-1311 клопотання
Приватного підприємця ОСОБА_2 щодо скасування ухвали у справі № 3/112-1311 від
22 березня 2007 року про вжиття запобіжних заходів визнано обгрунтованим і
таким, що підлягає задоволенню, визнано ухвалу у справі № 3/112-1311 від 22
березня 2007року про вжиття запобіжних заходів щодо арешту на нежитлові
виробничі приміщення площею 400 кв. м., які знаходяться за адресою: м.
Тернопіль, вл. Гайова, 8 визнано такою, що втратила чиність.

Як вбачається з матеріалі справи, а
також поданого апеляційному господарському суду письмового пояснення та доданих
до нього документів Приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального
округу Салій Г.Я., за вищезгаданим договором іпотеки в іпотеку передавалась
частина моторного цеху, зазначеного в генплані під літ. «О». а саме: 1-8
приміщення, загальною площею 274,7 кв. м., що знаходиться за адресою: м.
Тернопіль, вул. Гайова, 8.

Зазначене приміщення загальною
площею 274,7 кв. м. належало іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу
від 21 січня 2005 року, укладеного між ВАТ «Тернопільське АТП
-16154»(продавець) та Приватним
підприємцем  ОСОБА_2 (покупець),
посвідченого 21 січня 2005 року Приватним нотаріусом Тернопільського міського
нотаріального округу Денисюком І.Л.,
зареєстрованого в реєстрі за  №
673, зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 26
січня 2005 рокув реєстрову книгу за № 1734 (т.2, а.с.3).

Відповідно до витягу з реєстру прав
на нерухоме майно, виданого ТзОВ «Тернопільське міське бюро технічної
інвентаризації»03.04.2007 року № 14112180, частина моторного цеху під літерою
«О», приміщення 1-8 загальною площею 274,70 кв.м., що передавалось в іпотеку
було окремою одиницею.

Відсутність заборони, арешту на
частину моторного цеху підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна, виданого Приватним нотаріусом
Тернопільського міського  нотаріального
округу Салій Г.Я.  03.07.2007р. за №
13273428 (є в матеріалах справи).

Відсутність податкової застави  перевірено за витягом з Державного
реєстру  обтяжень  рухомого майна  про податкові застави, що виданий Приватним
нотаріусом Тернопільського міського
нотаріального округу  Салій Г.Я.
03.07.2007р. за № 13271086 (є в матеріалах справи).

Довідкою, виданою Приватним
нотаріусом Тернопільського міського
нотаріального округу  Салій Г.Я. 3
липня 2007 року за № (є в матеріалах справи), встановлено (повідомлено),
що згідно з Єдиним реєстром заборон нежиле приміщення за адресою Тернопільська
область, Тернопільський район, м. Тернопіль, вул. Гайова, 8 власником якою є
ОСОБА_2 на 17 год. 17 хв. 28 сек. 03 липня 2007 року під забороною не
перебуває.

З огляду на наведене, апеляційний
господарський суд приймає до уваги пояснення Приватного нотаріуса
Тернопільського міського нотаріального округу Салій Г.Я., що підстав для
відмови у посвідченні оспореного договору іпотеки не було.

Посилання скаржника на ухвалу
Господарського суду Тернопільської області від 5 липня 2007 року у справі №
02-9/4-4 (02-9/7-1) спростовуються вищенаведеними ухвалами гоподарського суду
та матеріалами справи.

З огляду на викладене, з
врахуванням матеріалів цієї справи, у цьому випадку немає підстав для визнання
договору іпотеки недійсним.

Відповідно до ст.43 ГПК
України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд
у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин,
на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають
для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи положення норм ст.ст.43,
32, 33, 34, 43 ГПК України, скаржник не подав у встановленому законом порядку
належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи,
викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтовували неправомірність та
безпідставність рішення суду першої інстанції.

Враховуючи все вищенаведене в
сукупності, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування
рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись
ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,
-

Львівський
апеляційний господарський ПОСТАНОВИВ:

1.          Залишити рішення місцевого
господарського суду без змін, а апеляційну скаргу  - без задоволення.

2.          Судові витрати покласти на скаржника.

Ця постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Постанова оформлена і підписана
13.11.2008р.

Головуючий суддя
Процик Т.С.

Суддя
Городечна М.І.

Суддя                                                                                                 Кузь
В.Л.