АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
Путятинський, 3/65  тел.(8-0412) 48-16-02
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2008 р.
Справа №  8/13-08

Житомирський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді                                                  Зарудяної Л.О.

суддів:
Вечірка І.О

Ляхевич А.А.

при
секретарі                                                             Кулик
О.А. ,

за
участю представників сторін:

від
позивача: ОСОБА_2- представника за довіреністю від 29.03.2007р.,

від
відповідача: не з"явився,

розглянувши
апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи

ОСОБА_1,
с. Дяківці Літинського району Вінницької області

на  ухвалу
господарського суду Вінницької області

від
"28" лютого 2008 р. у справі № 8/13-08 ( суддя Мельник І.Ю. )

за
позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "ДЕКАРТ", м.
Харків

до
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1,

с.
Дяківці Літинського району Вінницької області

про
стягнення 892080,00 грн. заборгованості за поставлений товар, пені,
інфляційних, 3 % річних ( згідно з доповненням до позовної заяви),

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 28.02.2008р. у
справі            № 8/13-08 за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "ДЕКАРТ",        до Суб'єкта підприємницької діяльності
- фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення
892080,00 грн. заборгованості за поставлений товар, пені,  інфляційних, 3 % річних ( згідно з
доповненням до позовної заяви) задоволено заяву позивача б/н від 27.02.2008 р.
про забезпечення позову.

Накладено арешт на майно, яке належить відповідачу - ОСОБА_1
АДРЕСА_1, код НОМЕР_1 ) на суму позовної заяви з врахуванням доповнень в сумі
892080 грн.

Не погоджуючись з винесеною судом першої інстанції ухвалою,
25.03.2008 р. відповідач у справі подав апеляційну скаргу, в якій просив
оскаржену ухвалу скасувати з підстав, наведених у скарзі, та направити справу
для подальшого розгляду до господарського
суду Вінницької області.

Апеляційну скаргу мотивовано, зокрема тим, що

- невідомо, з яких підстав місцевий суд дійшов висновку,
щоОСОБА_1буде намагатись вчиняти дії, направлені на розпродаж майна, адже
майно, що є у власності відповідача, використовується в підприємницькій
діяльності;

- арешт майна загрожує отриманню прибутку;

- твердження позивача у заяві про забезпечення позову
безпідставні; будь-які докази відсутні;

- судом не з"ясовано, яким чином заходи забезпечення позову
вплинуть на ведення господарської діяльності підприємця Кучеренко О.П.;

- згідно з листом ВГСУ від 12.12.2006 р. №01-8/2776 "Про
деякі питання практики забезпечення позову" обов"язковим є подання
доказів наявності фактичних обставин, з якими пов"язується застосування
певного заходу до забезпечення позову; у вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника
щодо необхідності вжиття відповідних заходів; адекватність заходу до
забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

У судовому засіданні представник позивача Злобіна О.О. заперечила
проти доводів апеляційної скарги, надала пояснення в обґрунтування своїх
заперечень. Вважає  ухвалу від
28.02.2008р. про забезпечення позову законною та обґрунтованою, а апеляційну
скаргу - безпідставною. Просить ухвалу місцевого господарського суду залишити
без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення ( більш детально позицію
позивача викладено в письмовому відзиві б/н від 05.09.2008 р. на апеляційну
скаргу ).

Відповідач в засідання апеляційного суду не з"явився, свого
представника не направив, про причини неявки суд не повідомив.

Зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлений про
дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується
засвідченою копією  реєстру відправки
рекомендованої кореспонденції Житомирського апеляційного господарського суду
від 08.07.2008 р. та повідомленням про вручення поштового відправлення,
апеляційний суд розглянув скаргу по суті без участі  відповідача чи його представника .

Відповідно до ч.2 ст.106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали
місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для
розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом
норм  процесуального права, обговоривши
доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, враховуючи
наступне.

Матеріали справи свідчать, що ТзОВ фірмою "ДЕКАРТ"
заявлено позов про стягнення з СПД-ФООСОБА_1( вказану особу зазначено в якості
відповідача ) на користь позивача 525000 грн. заборгованості за поставку товару
відповідно до договору поставки №4 від
05.04.06 року ( а.спр. 1-4 ).

Ухвалою від 28.12.2007 р. господарський суд Вінницької області
порушив провадження у справі №8/13-08, прийнявши позовну заяву до розгляду
(а.спр.1).

Представником позивача 07.02.08 р. подано до суду першої
інстанції  доповнення до позовної заяви
(а.спр.25-27), згідно з яким він просить стягнути з відповідача  892080,00 грн. заборгованості за поставлений
товар, пені, інфляційних, 3 % річних, яке правомірно прийнято судом до
розгляду.

Представником позивача в засіданні місцевого суду 28.02.2008 р.
подано заяву про забезпечення позову
відповідно до ст. 66 ГПК України шляхом накладення арешту на майно, яке
належить відповідачу - ОСОБА_1 на суму позовної заяви з врахуванням доповнень в
сумі 892080 грн., проти якої представник відповідача заперечив та яку прийнято
судом до розгляду.

Клопотання про забезпечення позову обґрунтовано тим, що відповідач
відмовляється від виконання взятих на себе зобов'язань протягом тривалого часу
без надання будь - яких пояснень, що дає підстави позивачу мати сумніви
стосовно можливості виконання відповідачем в майбутньому рішення суду. Крім
того , позивач посилається на те , що відповідач не сплатив жодного рахунку за
фактично поставлену продукцію і невжиття судом заходів по забезпеченню
позову  може утруднити виконання рішення
суду  в майбутньому (а.спр.41).

Як вже зазначалось, ухвалою господарського суду Вінницької області
від 28.02.2008р. у справі № 8/13-08 за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "ДЕКАРТ" до Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення  892080,00 грн. заборгованості за поставлений
товар, пені,  інфляційних, 3 % річних (
згідно з доповненням до позовної заяви) задоволено заяву позивача про
забезпечення позову.

Накладено арешт на майно, яке належить відповідачу - ОСОБА_1
АДРЕСА_1, код НОМЕР_1 ) на суму позовної заяви з врахуванням доповнень в сумі
892080 грн. (а.спр.48).

Апеляційний суд з ухвалою суду першої інстанції не погоджується,
зважаючи на  наступне.

Матеріали справи свідчать, що між ТзОВ фірмою "ДЕКАРТ"
та підприємцемОСОБА_1 05.04.06 р. було укладено договір поставки №4 ( а.спр.8
).   Позивач стверджує, що на виконання
даного договору поставив відповідачу товар на загальну суму 525 000 грн.; крім
того, згідно з видатковою накладною №45 від 07.07.2006 р. поставив також  товар на суму 105 000 грн. ( доповнення до
позовної заяви - а.спр.25 -27 ), однак останній відмовляється від виконання
взятих на себе зобов'язань по оплаті товару.

Як вже було зазначено, позивач вважає, що вказане дає підстави
мати сумніви стосовно можливості виконання відповідачем в майбутньому рішення
суду.

Вживаючи такий захід до забезпечення позову як арешт на майно, що
знаходиться у відповідача, суд першої інстанції з посиланням на приписи ст. 66
ГПК України зазначив, що заяву позивача слід задовольнити з метою недопущення
вчинення дій , направлених на розпродаж майна відповідача, що може утруднити
або зробить неможливим виконання рішення господарського суду  в майбутньому (а.спр.48).

Судова колегія вважає, що місцевий суд дійшов помилкового висновку
про необхідність вжиття заходу до забезпечення позову з огляду на таке.

Відповідно до ст.66 ГПК України господарський суд за заявою
сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи
має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається
в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може
утруднити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент
пред"явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент виконання рішення ( п.3 Роз"яснення ВАСУ
від 23.08.94 р. №02-5/611 "Про деякі питання практики застосування заходів
до забезпечення позову" ).

Згідно із ст.67 ГПК України позов забезпечується:

- накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать
відповідачеві;

- забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмета
спору;

-зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого
документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Судом першої інстанції застосовано такий захід до забезпечення
позову як накладення арешту на майно.

Слід зазначити, що позивачем в порушення приписів ст.33 ГПК
України не доведено, що майно, яке є у
СПД-ФО  ОСОБА_1на час розгляду
справи, може зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення.

В заяві  ТзОВ фірми
"ДЕКАРТ" не обґрунтовано припущення про вищенаведене.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в
доказуванні обставин, з якими пов"язано вирішення питання про забезпечення
позову.

Позивачем не подано доказів того, що відповідач має намір вчинити
дії, направлені на розпродаж його майна.

Фактично письмовими та належними доказами позивач свої вимоги,
викладені у відповідній заяві, не підтвердив.

Відповідно до пп.1.1 (абз.2) п.1 Інформаційного листа ВГСУ від
12.12.2006 р.            №01-8/2776 у
вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням, зокрема такого:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу;

наявності зв"язку між конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується
господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським
судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких
просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд першої інстанції не здійснив оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням
вищевказаного.

Місцевий суд в своїй ухвалі не
вказав, яке достатньо обґрунтоване припущення того, що майно, яке є у
відповідача на час розгляду справи, може зникнути, зменшитись за кількістю,
погіршитись за якістю або може зменшитись його цінність на момент виконання
рішення, має місце у даному випадку, що могло б бути умовою застосування заходу
до забезпечення позову.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що господарський
суд Вінницької області  безпідставно їх
застосував.

Підсумовуючи наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що
ухвала місцевого суду від 28.02.2008 р. про застосування заходу до забезпечення
позову підлягає скасуванню як така, яка винесена з порушенням норм
процесуального права, а апеляційна скарга відповідача - задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.99 ГПК України в апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції.

У задоволенні  заяви
Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "ДЕКАРТ" про
забезпечення позову  слід відмовити.

Враховуючи, що провадження у справі №8/13-08 порушено, а по суті
рішення ще не прийнято, справу слід передати на розгляд до господарського суду
Вінницької області.

Керуючись
ст.ст.101,103-105,106 Господарського процесуального кодексуУкраїни,
Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 (с. Дяківці Літинського району Вінницької  області) - задовольнити.

2. Ухвалу  господарського
суду Вінницької області від 28 лютого 2008р. у справі №8/13-08  скасувати.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю фірми
"ДЕКАРТ" про забезпечення позову
- відмовити.

3. Справу №8/13-08 передати на розгляд до господарського суду
Вінницької області.

Головуючий - суддя:
Зарудяна Л.О.

судді:

Вечірко І.О

Ляхевич А.А.

Віддрук.
4 прим.:

-------------------------

1
- до справи

2,3
- сторонам

4
- в наряд