СУД
У Х В А Л А

2 грудня 2008р.
Справа № 8/178

За позовом: ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

до відповідача: Товариства
з обмеженою відповідальністю „Ічнянська районна аптека”, площа Т.Г.Шевченка, 3,
м.Ічня

про
визнання недійсним Статуту

Суддя
Т.Г.Оленич

ПРЕДСТАВНИКИ
СТОРІН:

від позивача:
ОСОБА_1- особисто

від відповідача:
Комаров В.І. -директор.

Позивачем заявлено позов про визнання
недійсним Статуту товариства в редакції від 22.02.05р. в зв'язку з внесенням до
нього недостовірної інформації, що стосується позивача, як засновника товариства,
а також про зобов'язання  відповідача
внести до Статуту товариства відомості щодо ОСОБА_1, як законного засновника,
яким були здійснені внески до статутного фонду товариства.

Відповідач проти позову заперечує,
стверджуючи, що позивачці неодноразово пропонувалося вирішити питання її участі
у товаристві, з чим вона була не згодна.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши
надані сторонами докази, вислухавши пояснення та доводи представників сторін,
суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає припиненню,
виходячи з наступного:

Відповідно до п.4 ч.1 ст.12
Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі
справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським
товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі
учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів. Отже, виходячи
із зазначеної норми, сторонами у справі, що виникає з корпоративних відносин,
яка підвідомча господарському суду, є само господарське товариство, а також
його учасники (засновники), в тому числі такі, що вибули, або учасники господарського
товариства, між якими виник спір, пов'язаний із створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності цього товариства.

Згідно із  ст.167 Господарського кодексу України  корпоративні права -це права особи, частка
якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що
включають правомочності на участь цієї особи в управління господарською
організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації
та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші
правомочності, передбачені законом та статутними документами. Таким чином,
основний зміст корпоративних прав полягає в участі особи в господарському
товаристві та реалізуються в корпоративних відносинах цієї особи з іншими
суб'єктами щодо реалізації своїх корпоративних прав.

На підставі ч.3 ст.167
Господарського кодексу України обов'язковим учасником корпоративного спору  повинен бути суб'єкт корпоративних прав,
тобто акціонер або учасник (засновник) господарського товариства. При цьому,
засновником господарського товариства є особа, яка прийняла рішення про
створення (заснування) відповідного господарського товариства, про затвердження
його установчих документів, разом з іншими засновниками передала певне майно
(майнові права) до статутного фонду товариства і натомість отримала
корпоративні права на це товариство у частині та розмірі, визначеному
статутними документами.

Аналіз доданого до позовної заяви
Статуту „Об'єднання з обмеженою відповідальністю „Ічнянська районна
аптека”  в редакції, зареєстрованої
Ічнянською районною державною адміністрацією 10.12.1996р. свідчить, що в ньому
відсутні  будь-які відомості  стосовно участі ОСОБА_1у створенні
господарського товариства, визначення розміру її частки у статутному фонді.
Відсутні також докази укладення нею будь-якого установчого договору щодо
створення  господарського товариства
„Ічнянська районна аптека”, обов'язковість якого при державній реєстрації
товариства вимагалася чинним на той момент законодавством. За таких обставин
суд приходить до висновку, що у позивача не виникло статусу ані засновника
товариства, ані його учасника.

Посилання позивача в обгрунтування
наявності корпоративних прав на Сертифікат №118 від 15.11.01р., в якому
зазначено, що ОСОБА_1є власником цього сертифікату, який дорівнює 1/169  частці вартості цілісного майнового комплексу
ТОВ „ІРА” (без вартості мед.товарів), а також на довідку ООВ „Ічнянська районна
аптека” від 03.02.98р. (а.с.31) судом до уваги не приймається, оскільки вказані
документи не є належними та допустимими доказами факту перебування  позивача у складі учасників ТОВ „Ічнянська
районна аптека”.

Отже, матеріалами справи
підтверджується, що позивач не є учасником
відповідача, а тому не є суб'єктом корпоративних прав.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від
24.10.08р.  „Про практику розгляду судами
корпоративних спорів” норма п.4 частини 1 ст.12 Господарського процесуального
кодексу України  в силу її імперативного
характеру не підлягає розширеному тлумаченню, а тому справи, пов'язані зі
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності господарського
товариства, якщо однією зі сторін у справі не є учасник (засновник, акціонер)
господарського товариства , не є підвідомчими господарським судам.

Враховуючи, що позивач у даній
справі не володіє статусом учасника
господарського товариства -відповідача у даній справі, позивач є
фізичною особою, без статусу суб'єкта підприємницької діяльності, тому,
виходячи із приписів ст.ст.1,12,21, Господарського процесуального кодексу України,
даний спір не підлягає розгляду в господарському суді, в зв'язку з чим
провадження  у даній справі має бути
припинено.

Позивачу роз'ясняються, що  спори за участю фізичних осіб, які не є
учасникам (засновниками) господарського товариства,   з відповідними господарськими товариствами
розглядаються місцевими загальними
судами за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п.3 ст. 8 Декрету
Кабінету Міністрів України від 21.01.93р. №7-93 „Про державне мито”, а також в
силу п.13 Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного             забезпечення судових процесів,
пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України  від 21.12.2005р. № 1258,   у разі припинення провадження у справі з
підстав непідвідомчості спору господарському суду сплачене державне мито та
витрати на інофрмаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають
поверненню з Державного бюджету.

Керуючись ст.ст.1,12,21,47,80 п.1,86
Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И
В:

Провадження у справі припинити.

Повернути
ОСОБА_1,АДРЕСА_1(ідентифікаційний код НОМЕР_1)
з Державного бюджету України 85грн. державного мита, сплаченого за
квитанцією №7 від 27.03.08р., виданої Чернігівською обласною філією АКБ
„Укрсоцбанк”, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи №8/178, та 118грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, сплачених за
квитанцією №9 від 27.03.08р., виданої чернігівською обласною філією АКБ
„Укрсоцбанк”, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи.

Суддя
Т.Г.Оленич