ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2008 р. Справа № 60/143-08

вх. № 8052/4-60

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Стрижака А.В. за довіреністю № 48/1-2-1001 від 31.03.2008 р. відповідача - Капітонова Є.М. за довіреністю № 605 від 19.12.2007 р.

розглянувши справу за позовом Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області, м.Харків

до Дочірньої Компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" Дочірньої Компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м.Харків

про зобов'язання укласти договір

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківськійобласті (позивач) звернулося до господарського суду з позовом до Дочірньої Компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" Дочірньої Компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (відповідач) про зобов"язання відповідача укласти з позивачем договір на охорону об"єктів, лінійної частини магістральних газопроводів та підземних сховищ газу на території Харківської області. Крім того, позивач у позовній заяві заявив клопотання про зобов"язання відповідача не менше ніж за три дні до початку судового засідання подати до господарського суду на адресу позивача з метою своєчасного судового розгляду відомості про розташування об"єктів та лінійної частини магістральних газопроводів та підземних сховищ газу на території Харківської області, а також існуючий порядок їх охорони (кількість працівників охорони, їх відомчу підпорядкованість тощо) та інші обставини, необхідні для з"ясування обставин порядку їх охорони.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05 листопада 2008 року було прийнято позовну заяву та зазначене в ній клопотання до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 17 листопада 2008 року о 10:20 годині.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17 листопада 2008 року розгляд справи було відкладено на 01 грудня 2008 року о 11:00 годині.

27 листопада 2008 року відповідач через канцелярію суду надав відзив (вх. № 20129) на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що постановою Кабінету Міністрів України №1734 від 23.12.2004 року, а саме у п.1, затверджено перелік підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, до зазначеного переліку ДК ”Укртрансгаз” не внесено. Зазначає, що чинне законодавство не передбачає обов”язкової охорони підрозділами Державної служби охорони при МВС України підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Крім того, здійснення охорони об”єктів трубопровідного транспорту органами Міністерства внутрішніх справ України можливе лише за умови, якщо ці об”єкти внесено до переліку найбільш важливих об”єктів, що встановлені Кабінетом Міністрів України. Однак до цього часу такого переліку найбільш важливих об”єктів трубопровідного транспорту Кабінетом Міністрів України не встановлено. Постановою Кабінету Міністрів України №615 від10.08.1993 року затверджено перелік об”єктів, що підлягають обов”язковій охороні підрозділами Державної служби при МВС України, до цього переліку об”єкти магістрального газопроводу не віднесено.

27 листопада 2008 року відповідач через канцелярію суду надав супровідним листом (вх. №20505) на виконання ухвали господарського суду Харківської області від 17 листопада 2008 року документи, а саме копію довідки про знаходження ДК ”Укртрансгаз” в ЄДРПОУ, копію свідоцтва про державну реєстрацію ДК ”Укртрансгаз”, копію статуту ДК ”Укртрансгаз”, копію положення про філію Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз", копію наказу про призначення директора, копію довіреностей на представників, які долучені судом до матеріалів справи.

У призначеному судовому засіданні позивач підтримує позовні вимоги та раніше заявлене клопотання про зобов"язання відповідача надати відомості про розташування об"єктів та лінійної частини магістральних газопроводів та підземних сховищ газу на території Харківської області, а також існуючий порядок їх охорони (кількість працівників охорони, їх відомчу підпорядкованість тощо) та інші обставини, необхідні для з"ясування обставин порядку їх охорони.

Відповідач в судовому засіданні заперечує проти заявлених позовних вимог та вищезазначеного клопотання позивача, посилаючись на те, що зазначена інформація не є загальнодоступною та є таємною.

Суд, розглянувши вищезазначене клопотання позивача про витребування додаткових доказів, відмовляє у його задоволенні як заявлене безпідставно, оскільки згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. З урахуванням викладеного, суд, вважає, що інформація, яку позивач просить витребувати у відповідача ніяким чином не може встановлювати наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги позивача та вона не має значення для вирішення даного спору щодо зобов"язання відповідача укласти з позивачем договір.

Відповідач 01.12.2008 року надав супровідним листом (вх.№ 20348) докази відправлення на адресу позивача копії відзиву на позовну заяву, які долучені судом до матеріалів справи.

Позивач 01.12.2008 року надав супровідним листом (вх.№ 20348) копію довіреності на представника, яка долучена судом до матеріалів справи.

Враховуючи те, що норми ст.38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розгляд справи за позовної заявою позивача за наявними у справі і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

В судовому засіданні, призначеному на 01.12.2008 р. о 11:00 год. було оголошено перерву до 08.12.2008 р. о 16:30 год.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства, зокрема є судовий захист цивільного права та інтересу.

За змістом ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, встановлений зазначеними статтями, а також іншими способами, що встановлені договором або законом.

Так, позивач звернувся до господарського суду з вимогою про зобов"язання відповідача укласти з позивачем договір на охорону об"єктів, лінійної частини магістральних газопроводів та підземних сховищ газу на території Харківської області.

Ч. 7 ст.179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Загальний порядок укладання господарських договорів викладено у ст. 181 Господарського кодексу України. Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом угодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Крім того, ч.2 ст. 638 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. При цьому, згідно абз. 2 ч.1 ст.641 Цивільного кодексу України пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов”язаною у разі її прийняття.

Згідно ст. 649 Цивільного кодексу України, розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом, а розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору не на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, можуть бути вирішені судом у випадках, встановлених за домовленістю сторін або законом.

Крім того, ч. 1 ст. 187 Господарського кодексу України, також встановлено, що спори, які виникають при укладенні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов”язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов”язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем не було додержано встановлений вищезазначеними нормами права порядок укладання господарських договорів, а саме позивач не надсилав відповідачу пропозицію укласти договір, яка б містила істотні умови договору і виражала намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов”язаною у разі її прийняття або проект договору, до того ж у позовній заяві позивач також не зазначив умови договору, про укладення якого він просить зобов”язати відповідача.

Листи позивача від 22.09.2008 року за № 48/1-2-3050/Шв та № 48/1-2-3051/Шв, які були отримані відповідачем 23.09.2008 р. та 24.09.2008 року відповідно, в яких позивач пропонував відповідачу призначити час і місце проведення переговорів з питань забезпечення охорони спірних магістральних газопроводів, суд не може прийняти в якості доказу здійснення пропозиції укласти договір (оферти), оскільки в них не визначені умови майбутнього договору.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що між сторонами на час звернення до суду з позовом (03 листопада 2008 року) не виникло спору, розбіжностей при укладанні господарського договору на охорону об"єктів, лінійної частини магістральних газопроводів та підземних сховищ газу на території Харківської області, тому позовні вимоги позивача заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України сплачене позивачем державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що становить 85 грн. та згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 гривень, у разі відмови в позові повністю не підлягають стягнення з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 16, ч.2 ст. 638, абз. 2 ч.1 ст.641, ст.649 Цивільного кодексу України, ст. 20, ч. 7 ст. 179, 181, ч. 1 ст. 187 Господарського кодексу України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 р. № 411, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 33, 38, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання позивача про витребування додаткових доказів.

Відмовити в задоволенні позову повністю.

Суддя

справа № 60/143-08