ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 103
РІШЕННЯ

Іменем України

02.12.2008

Справа
№2-15/9191-2008

За
позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1,
(АДРЕСА_1; АДРЕСА_2: ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

До
відповідача  Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, (АДРЕСА_3; ідентифікаційний номер НОМЕР_2)

Про
стягнення 4550,90 грн.

Суддя
ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від
позивача - ОСОБА_3, довіреність № 297 від 30.01.2008 р. у справі

Від
відповідача - ОСОБА_2

Обставини справи: Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського
суду АР Крим з позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_2 про стягнення 4550,90 грн.

Позовні
вимоги мотивовані невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по
своєчасній  та в повному обсязі оплаті
орендної плати за договором суборенди обладнання для розливу та своєчасного
повернення орендованого обладнання, через що заборгованість Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 складає 38,40 грн.
заборгованості зі сплати орендної плати та 4512,50 грн. вартості неповернутого
обладнання та до часу подачі позову до суду в добровільному порядку не
погашена, що і стало приводом для звернення позивача з позовом до суду про
стягнення вказаних сум заборгованості в примусовому порядку.

Відповідно
до уточнень позовних вимог та додатку до уточнення позовних вимог позивач
просить суд припинити провадження у справі в частині стягнення 4512,50
грн.  вартості неповернутого обладнання у
зв'язку з тим, що  відповідно до
накладних  від 01.10.2008 р. та від
27.10.2008 р. зазначене обладнання було повернуто позивачу, просить суд
стягнути з відповідача орендну плату у розмірі 38,40 грн.

Вказані
уточнення позовних вимог прийняті судом до розгляду.

Відповідач
у судовому засідання проти позову заперечував, проте не скористався своїм правом
подання відзиву на позовну заяву, надання доказів у порядку статті 33
Господарського процесуального кодексу України.

За
такими обставинами суд вважає за можливе розглянути справу в порядку статті 75
Господарського процесуального кодексу України за наявними матеріалами справи.

Розглянувши
матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

03.01.2006
р. між Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1(Орендар)
та Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_2 (Суборендар)
був укладений  договір суборенди
обладнання для розливу (а.с.6-8).

Згідно
пункту 1.1. Договору Орендар передає, а Суборендар приймає у строкове платне
користування за плату спеціальне обладнання ля розливу пива з кегів, що є
об'єктом суборенди за цим Договором, яке надалі іменується обладнання.

Факт
передачі Обладнання підтверджується актами прийому - передачі, які підписуються
уповноваженими представниками Сторін та скріплюються печатками Сторін. Акт
прийому - передачі Обладнання в суборенду є невід'ємною частиною цього Договору
(пункт 2.2 Договору).

Щомісячний
розмір суборендної плати за користування кожними окремим комплексом Обладнання
визначається в акті  прийому - передачі
такого комплекту і вважається узгодженим Сторонами шляхом підписання
відповідного акту  прийому передачі
(пункт 5.2 Договору).

Відповідно
до пункту 3.1 Договору, по закінченню строку суборенди Суборендар зобов'язаний
повернути Орендарю Обладнання за актами прийому - передачі.

Так
на виконання зазначених умов договору додатком № 1 від 03.01.2006 р. до
договору сторони узгодили перелік обладнання, яке передається орендарем
Суборендарю у користування (а.с. 9).

Також
актом прийому - передачі обладнання за договором суборенди позивач передав, а
відповідач прийняв обладнання, вартість якого складає 4512,50 грн., крім того
цим же актом сторони домовились, що щомісячний розмір суборендної плати за
користування комплектом обладнання зазначеному у акті становить 1,20 грн. (а.с.
10).

Строк
договору встановлений пунктом 11.1, відповідно до якого зазначений договір діє
до 31.12.2006 р.

Проте,
після закінчення умов договору, відповідач не виконав його умови щодо
обов'язкового повернення наданого у суборенду обладнання а продовжував
користуватися їм.

З
цього приводу суд вважає за необхідним зазначити наступне.

Відповідно
до статті 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування
іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не
встановлено договором або законом. До договору піднайму застосовуються
положення про договір найму.

Згідно
статті 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися
майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень
наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений договором.

ЦК
України передбачає можливість автоматичної пролонгації договору найму в разі
відсутності заперечень як зі сторони наймодавця, так і зі сторони наймача.
Бажання наймача продовжувати відносини найму висловлюється конклюдентними діями
- шляхом продовження користування майном після закінчення строку договору
найму. Що стосується наймодавця, то підставою для продовження відносин найму є
його мовчазна згода, яка виражається у відсутності заперечень та вимог до
наймача повернути орендоване майно протягом одного місяця після закінчення
строку договору найму.

У
зв'язку з продовженням користування відповідачем переданим за договором
суборенди обладнанням та відсутності заперечень з боку позивача щодо повернення
орендованого майна протягом одного місяця після закінчення строку договору, суд
робить висновок, що строк дії договору суборенди обладнання для розливу від
03.01.2006 р. був продовжений  на тих же
умовах та на тій же строк.

Якщо
протягом цього строку наймодавець заявить про своє бажання припинити відносини
найму, наймач зобов'язаний буде повернути йому майно у строки та в порядку,
передбаченому договором. При цьому він зобов'язаний буде сплатити орендну плату
за строк користування річчю після закінчення строку дії договору найму.

Договір
найму вважається поновленим на той строк, на який він був попередньо укладений.
І після збігу одного місяця з моменту закінчення строку дії договору найму
наймодавець зможе вимагати його припинення тільки після закінчення нового
строку або в разі настання підстав для дострокового розірвання або відмови від
договору.

У
зв'язку з несплатою відповідачем орендної плати за користування наданого у
суборенду обладнання у період дії договору, тобто з 03.01.2006 р., позивач
листом від 22.07.2008 р. повідомив відповідача про необхідне повернення
наданого у користування обладнання, проте відповідач зазначене обладнання не
повернув, орендну плату не провів, що стало підставою для звернення позивача з
позовом до суду про стягнення суми заборгованості з орендної плати та суми
вартості обладнання у примусовому порядку.

Згідно
з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має
право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно
до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов  договору  та
вимог  цього  Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до   звичаїв   ділового
обороту  або  інших
вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення
міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою
визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до
закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею
525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова
від  зобов'язання  або одностороння зміна  його
умов  не допускається,  якщо
інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно
до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно
статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше
сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно
зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання
сторонами Договору.

Відповідно
до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.

У
судовому засідання позивачем були надані накладні від 01.10.2008 р. та від
27.10.2008 р., з яких вбачається, що надане у користування обладнання було
повернуто відповідачем у повному обсязі (а.с.23-24).

Також,
відповідно до уточнень позовних вимог та додатку до уточнення позовних вимог,
позивач просить суд припинити провадження у справі в частині стягнення 4512,50
грн.  вартості неповернутого обладнання у
зв'язку з тим, що  відповідно до
накладних  від 01.10.2008 р. та від
27.10.2008 р. зазначене обладнання було повернуто позивачу.

Отже,
оскільки підставою звернення позивача з позовом до суду про стягнення 4512,50
грн. - вартості обладнання, було неповернення обладнання у встановлений термін,
то факт повернення вказаного майна відповідачем Суб'єкту підприємницької
діяльності - фізичній особі Бережному Євгену Володимировичу означає відсутність
спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Пунктом
1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу передбачено, що  Господарський суд припиняє провадження у
справі, якщо відсутній предмет спору.

За
такими обставинами провадження у справі в частині стягнення 4512,50 грн.
вартості наданого у суборенду обладнання підлягає припиненню за відсутністю
предмету спору.

Щодо
стягнення вартості орендної плати у період з 03.01.2006 р. по 03.08.2008 р., то
суд вважає зазначити наступне.

Відповідно
до ст.. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за
користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Як
було встановлено судом, сторони відповідно до умов договору домовились, що
щомісячний розмір суборендної плати за користування комплектом обладнання
становить 1,20 грн.

Крім
того, як встановлено судом, у зв'язку з продовженням відповідачем користуватися
наданим у суборенду обладнанням та у зв'язку з відсутністю заперечень з боку
відповідача, зазначений договір оренди був дійсним, проте плата за користування
обладнання у період дії договору, тобто з 03.01.2006 р. по 03.08.2008 р.
відповідачем не проводилась, через що суд визнає вимоги позивача про стягнення
з відповідача розміру суборендної плати у період з 03.01.2006 р. по 03.08.2008
р обґрунтованими.

Відповідач  відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України не представив доказів оплати за користування з
обладнання, переданого за договором
суборенди від 03.01.2006 р. у період з 03.01.2006 р. по 03.08.2008 р.,
тобто протягом дії договору суборенди.

Проте,
при розрахунку суми заборгованості з суборендної плати позивачем була допущена
помилка, так відповідач не проводив оплату за користування обладнанням протягом
31 місяця, орендна плата щомісяця становить 1,20 грн., таким чином  відповідач повинен сплатити 37,20 грн.
заборгованості з орендної плати.

За
такими обставинами,  матеріалами справи
підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті 37,20 грн.
заборгованості, через що  вимоги позивача
про стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 38,40 грн. підлягають задоволенню частково - у
розмірі 37,20 грн.

Державне
мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог  відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України.

З урахуванням
викладеного, керуючись статями 33, 34, 49, пунктом 1-1 частини 1 статті 80,
статями 82-84  Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, (АДРЕСА_3; ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
на користь Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1,
(АДРЕСА_1; АДРЕСА_2: ідентифікаційний номер НОМЕР_1; п/р 260028082 в КРД ВАТ
«Райффайзен банк Аваль», МФО 324021 м. Сімферополь) 37,20 грн. заборгованості,
101,97 грн. державного мита та 117,97 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

3.          В частині стягнення 4512,50 грн.
провадження у справі припинити.

4.          В частині стягнення 1,20 грн. у
задоволенні відмовити.

Видати наказ після набуття судовим
рішенням законної сили.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим                                        Іщенко
І.А.