СУД
Справа № 02-2/18-424
УХВАЛА

про
повернення позовної заяви

Суддя Охотницька Н.В.,
розглянувши позовні матеріали № 2143/01 від 09.10.2008 р. (вх. № 2868 (н) від
13.10.2008 р.) Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, м. Тернопіль,
вул. Листопадова,5 до відповідача 1 -товариства з обмеженою відповідальністю
«Алігатор ІІ», м. Тернопіль, вул.Гайова,29; відповідача 2 - суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, АДРЕСА_1; відповідача 3 - суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2, АДРЕСА_2; відповідача 4 - суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_3, АДРЕСА_3 в якому просить в порядку ст. 66
ГПК України винести ухвалу про забезпечення позову, у якій заборонити
функціонування оздоровчо -розважального комплексу «Алігатор», який розташований
за адресою вул. Гайова, 29 та прийняти рішення, яким заборонити ТОВ «Алігатор
ІІ», суб'єктам підприємницької діяльності ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3
експлуатацію оздоровчо -розважального комплексу «Алігатор», який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 до прийняття у встановленому законом порядку зазначеного
об'єкта в експлуатацію, повертає позовну заяву, і додані до неї матеріали без
розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої та
четвертої статті 22 Закону  України «Про
судоустрій України»місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з
господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним
законом до їх підсудності.

Згідно частини 2 статті 54
Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві повинні бути
вказані вимоги позивача до відповідача із посиланням на законодавство, на
підставі якого подається позов, викладено обставини, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, зазначені докази, що підтверджують позов, обґрунтований
розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, зазначено ціну позову, якщо позов
підлягає грошовій оцінці.

Таким чином, процесуальний закон
зобов'язує викладати та формулювати
кожну  позовну вимогу  таким чином, аби вона точно відповідала способу  захисту
цивільних прав,    встановленому
законодавством, була юридично
конкретною,  визначеною  та реально могла бути виконаною.

Структурними складовими позову, які
сукупно визначають його зміст є його елементи: предмет позову та підстави
позову. Предметом позову як вимоги про захист порушеного чи оспорюваного права
або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу, а
факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу є
підставами позову. До підстав позову входять лише юридичні факти, тобто ті, з
якими норми матеріального права пов'язують виникнення, зміну чи припинення прав
та обов'язків суб'єктів спірного матеріального правовідношення.

Як вбачається, із змісту позову
Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, його підставою є те, що
оздоровчо -розважальний комплекс з боулінгом та аквапарком на орендованій
земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 не прийнятий в експлуатацію в порядку,
визначеному чинним законодавством та продовжує функціонувати з порушенням
будівельних, санітарних, екологічних, пожежних норм, а також рішення
Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 974 від 18.07.2007 р. про
розгляд припису прокурора, згідно якого зобов'язано ТОВ «Алігатор ІІ»,
суб'єктів підприємницької діяльності ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 зупинити
функціонування оздоровчо -розважального комплексу з боулінгом та аквапарком на
орендованій земельній ділянці за адресою вул. Гайова, 29 до прийняття об'єкта в
експлуатацію в порядку визначеному чинним законодавством.

Тобто, позивачем не вказано
юридичних фактів, які підтверджують наявність спірних взаємовідносин між
Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради та товариством з обмеженою
відповідальністю «Алігатор ІІ», суб'єктами підприємницької діяльності ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3

Правильне ж встановлення підстави
позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти
позову.

В обґрунтування позову Виконавчий
комітет Тернопільської міської ради посилається на ст. 144 Конституції України,
якою встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на
відповідній території; ст. ст. 331, 375 Цивільного кодексу України, якими
встановлено процес набуття права власності на новостворене майно та об'єкти
незавершеного будівництва та право власника на забудову земельної ділянки; ст.
31 Закону України «Про місцеве самоврядування», згідно якої до відання
виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані
повноваження щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у
порядку, встановленому законодавством; ст. ст. 24, 29 Закону України «Про
планування і забудову територій» щодо дозволу на будівництво об'єктів
містобудування та дозволу на виконання будівельних робіт; Закон України «Про
основи містобудування», статтею 18 якого встановлено, що закінчені будівництвом
об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством
порядку об'єктів забороняється; Закон України «Про архітектурну діяльність», що
визначає правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності і
спрямований на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення
естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та
їх комплексів, Положення «Про порядок надання дозволу на виконання будівельних
робіт», встановлює порядок та умови надання дозволу на виконання будівельних
робіт з нового будівництва, розширення, реконструкції, технічного
переоснащення, реставрації та капітального ремонту об'єктів; Порядок прийняття
в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що визначає основні вимоги та
умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів незалежно від
джерел фінансування їх будівництва.

Тоді як, даними нормативними актами
не передбачено, як міру відповідальності за експлуатацію не прийнятих у
встановленому законодавством порядку об'єктів -заборону функціонування такого
об'єкта саме до прийняття його у встановленому законом порядку в експлуатацію,
яка полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до
експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації,
капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і
виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних магістралей,
окремих черг пускових комплексів, їх інженерно - технічного оснащення
відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації,
нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

В свою чергу, статтею 1 Закону
України «Про відповідальність підприємств, їх об'єднань, установ та організацій
за правопорушення у сфері містобудування»встановлено, що підприємства, їх
об'єднання, установи та організації незалежно від форм власності, які
здійснюють проектування, роботи по будівництву, реконструкції, реставрації та
капітальному ремонту, виготовляють будівельні матеріали, вироби і конструкції,
а так само які є замовниками у будівництві або поєднують функції замовника і
підрядчика, несуть відповідальність у вигляді штрафу за  правопорушення -експлуатацію або використання
будинків чи споруд після закінчення будівництва без прийняття їх державними
приймальними (технічними) комісіями -у розмірі десяти відсотків вартості
виконаних робіт.

У предмет доказування повинен
включатися також факт приводу для позову, який являє собою обставини, що
підтверджують право на звернення до суду, тобто факти порушення суб'єктивного
права чи охоронюваного законом інтересу позивача.

У даній позовній заяві Виконавчий
комітет Тернопільської міської ради не вказав в чому полягає порушення його
прав та законних інтересів з боку відповідачів, а визначена ним вимога (предмет
позову) не передбачена ст. 16 Цивільного кодексу як спосіб захисту цього права
чи інтересу, враховуючи всі особливості процедури прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів.

Крім того, позивачем, не
представлено належних доказів, що підтверджують обставини на яких ґрунтуються
позовні вимоги, так як долучені ним припис прокурора від 11.07.2007 р. і  рішення № 974 від 18.07.2007 р. про його
розгляд, не містять даних про обставини за якими суд може прийняти рішення,
яким заборонити ТОВ «Алігатор ІІ», суб'єктам підприємницької діяльності ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_3 експлуатацію оздоровчо -розважального комплексу «Алігатор»,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до прийняття у встановленому законом
порядку зазначеного об'єкта в експлуатацію.

Відповідно до вимог п. 4 статті 57
Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються
документи, які підтверджують обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, у
випадку коли позов подано до кількох відповідачів позовна заява повинна містити
зміст позовних вимог щодо кожного з них, неподання яких у відповідності п. 3
ст. 63 Господарського процесуального кодексу України є підставою для повернення
позовної заяви та доданих до неї документів без розгляду.

Однак, всупереч вимог чинного
законодавства заявником не визначено змісту позовних вимог щодо кожного з
відповідачів та не вказано, які саме дії повинні бути вчинені.

Статтею 54 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява подається до
господарського суду в письмовій формі і повинна містити найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних
осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання
(для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за
їх наявності (для юридичних осіб) або індивідуальні ідентифікаційні номери за
їх наявності (для фізичних осіб -платників податків).

Проте, в даній позовній заяві не
вказано місця проживання одного з відповідачів -Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 56
Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор чи його
заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної
заяви ти доданих до неї документів, якщо цих документів у сторін немає.

Частиною 1 пунктом 2 статті 57
Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї документів.

Як вбачається із тексту позовної
заяви, місце знаходження відповідача 1 по справі -Товариства з обмеженою
відповідальністю «Алігатор -ІІ»позивачем зазначено: АДРЕСА_1, відповідача 2 -
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 -АДРЕСА_1, відповідача 3 - суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2 -АДРЕСА_2 та відповідача 4 - суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_3 -АДРЕСА_3.

Проте, долучений до позовної заяви
фіскальний чек № 2719 від 13.10.2008 р. свідчить про те, що кореспонденція для
відповідача 1 (позовна заява з додатками) була направлена позивачем із
зазначенням в графі «куди»- зазначено «Тернопіль»та не зазначено назву
вулиці, а в графі «кому»- замість Товариства з обмеженою відповідальністю
«Алігатор -ІІ» зазначено «ТЗОВ АЛІГАТОР», а кореспонденція для відповідачів
2,3,4 згідно фіскальних чеків № 2720 від 13.10.2008 р., № 2721 від 13.10.2008
р., № 2722 від 13.10.2008 р. направлена їм із зазначенням в графі
«куди»- зазначено «Тернопіль»та не зазначено назву вулиці, що є порушенням
вимог ст.ст. 56, 57 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.
36, п. п. 2, 3, 6 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,
суддя -

УХВАЛИВ:

1. Повернути позовну заяву №
2143/01 від 09.10.2008 р. (вх. № 2868 (н) від 13.10.2008 р.) та додані до неї
матеріали, в тому числі платіжні доручення № 1346 від 05.11.2007 р. та № 1390
від 13.11.2007 р. Виконавчому комітету Тернопільської міської ради, м.
Тернопіль, вул. Листопадова, 5 без розгляду.

Повернення
позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду
в загальному порядку після усунення допущенного порушення.

Суддя