ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №

За позовом Відкритого акціонерного товариства „Херсонський бавовняний комбінат”

до                    Відкритого акціонерного товариства „Державний експортно-імпортний банк”

треті особи: 1. Кабінет Міністрів України

2. Міністерство фінансів України

про                    визнання частково недійсною кредитної угоди

суддя Самсін Р.І.

Представники сторін:

від позивача Прокопенко Я.Ю. (довіреність № 21003/885 від 12.12.2007р.);

від відповідача Волощук Р.А. (довіреність № 101-03/1345 від 02.03.2005р.);

від третьої особи 1: Гаврищук А.В. (довіреність № 29-22/123 від 07.02.2008р.);

від третьої особи 2: Самойленко А.В. (довіреність № 31-28030-02-2/21 від 25.09.2008р.);

05.12.2008р. у судовому засіданні, за згодою представників сторін у відповідності до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство „Херсонський бавовняний комбінат” (надалі ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат», позивач) звернулось до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства „Державний експортно-імпортний банк” (надалі ВАТ «Укрексімбанк», відповідач) про визнання недійсною кредитної угоди від 11.11.1997 № 01/04-159 в частині пункту 2.9 розділу 2 (Визначення термінів), розділу 4 (Предмет угоди та цілі кредиту), пункту 10.1 розділу 10 (Порядок нарахування та сплати плати за надання гарантії та кредиту), пункту 11.2 розділу 11 (Порядок нарахування і сплати пені за прострочені платежі), підпункту 12.1.3.2 (Рахунки кредиту) пункту 12.1.3 (Відкрити постачальнику такі рахунки) пункту 12.1 (Кредитор зобов’язується) розділу 12 (Права та обов’язки сторін).

В ході розгляду справи позовні вимоги були збільшені, та згідно поданих додаткових мотивів обґрунтувань та збільшення вимог позовної заяви на розгляд суду передані вимоги за якими позивач просить:

1. Визнати недійсною з дня уклалення Кредитну угоду від 11.11.1997 року № 01/04-159 укладену між ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" та Державним експортно-імпортним банком України в частині:

- пункту 2.15. статті 2 (Визначення термінів): "Плата за надання гарантії Кабінетом Міністрів України сплачується на рахунок Головного управління Державного казначейства України у розмірі 1 % річних суми гарантії, відповідно до угоди "Про порядок відшкодування видатків державного бюджету, які можуть виникнути внаслідок виконання гарантійних зобов'язань Кабінету Міністрів України" між Міністерством фінансів України та ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат " від 31.10.97р.;

- статті 4 (Предмет угоди та цілі кредиту) слів: "... Плату за надання гарантії Кабінету Міністрів України... ";

- пункту 10.3 статті 10 (Порядок нарахування та сплати плати за надання гарантії та кредиту): «Плата за надання гарантії» Кабінету Міністрів України нараховується на суму непогашеної заборгованості по Кредиту, виходячи з відсоткової ставки 1,0% річних, починаючи з дати утворення заборгованості за Зовнішнім кредитом, до повного виконання зобов’язань за Зовнішньою кредитною угодою та Кредитною угодою, сплачується одночасно з відсотками і погашенням основного боргу відповідно до Графіка;

- пункту 11.2 статті 11 (Порядок нарахування і сплати пені за прострочені платежі): "У разі використання бюджетних коштів для здійснення платежів по Кредитній угоді на виконання гарантійних зобов'язань Кабінету Міністрів України. Позичальник сплачує пеню відповідно до п. 5.1. угоди "Про порядок відшкодування видатків державного бюджету, які можуть виникнути внаслідок виконання гарантійних зобов'язань Кабінету Міністрів України" між Міністерством фінансів України та ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" від 31.10.97р. Нарахування пені здійснюється з моменту резервування бюджетних коштів на Рахунок резервування валютних коштів до їх повного відшкодування Позичальником ";

- пункту 11.3 статті 11 (Порядок нарахування і сплати пені за прострочені платежі): "У разі неперерахування Плати за надання гарантії Кабінету Міністрів України, Позичальник сплачує пеню відповідно до п. 5.1. угоди "Про порядок відшкодування видатків державного бюджету, які можуть виникнути внаслідок виконання гарантійних зобов’язань Кабінету Міністрів України" між Міністерством фінансів України та ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" від 31.10.97р. Нарахування пені здійснюється з моменту виникнення простроченої заборгованості по Платі за надання гарантії Кабінету Міністрів України до її повного відшкодування Позичальником;

- підпункт 12.3.2. пункту 12.3. (Позичальник зобов'язується) статті 12 (Обов'язки та права сторін) слів: "... Плату за надання гарантії Кабінету Міністрів України... ";

2. Визнати недійсним з дня укладення Доповнення № 1 від 06.04.1998р. до Кредитної угоди від 11.11.1997 року № 01/04-159 укладеної між ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" та Державним експортно-імпортним банком України в частині:

- пункту 2.9.: "Плата за надання гарантії Кабінетом Міністрів України сплачується на рахунок заборгованості Позичальника перед Кабінетом Міністрів України за надання гарантій та кредитів, відповідно до угоди "Про порядок відшкодування видатків державного бюджету, які можуть виникнути внаслідок виконання гарантійних зобов'язань Кабінету Міністрів України" між Міністерством фінансів України та ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" від 31.10.97р. і ст. 5 Агентської угоди між Кабінетом Міністрів України, представленим Міністерством фінансів України, та Державним експортно-імпортним банком від 19.09.96р.";

- пункту 2.19.: "Рахунок заборгованості Позичальника перед Кабінетом Міністрів України за надання гарантій та кредитів - рахунок № 95, який відкривається Позичальником для проведення операцій по платі у національній валюті України за надання гарантій та кредитів";

- пункту 10.1 статті 10 (Порядок нарахування та сплати плати за надання гарантії та кредиту): "Плата за надання гарантії та кредиту нараховується на суму непогашеної заборгованості по Кредиту виходячи з відсоткової ставки 1,5% річних у валюті кредиту, починаючи з дати утворення заборгованості за Зовнішнім кредитом, до повного виконання зобов'язань за Зовнішньою кредитною угодою та Кредитною угодою, сплачується одночасно з Відсотками, відповідно до графіка на рахунок заборгованості Позичальника перед Кабінетом Міністрів України за надання гарантій та кредитів";

- пункту 11.1 статті 11 (Порядок нарахування і сплати пені за прострочені платежі) слів: "... по платі за надання гарантії... ";

- підпункту 12.1.3.2 (Рахунки Кредиту) пункту 12.1.3. (Відкрити позичальнику такі рахунки) пункту 12.1. (Кредитор зобов'язується) статті 12 (Обов'язки та права сторін): «№ 6159/840 - "Плата Кабінету Міністрів України за надання гарантії...»;

- підпункту 12.1.3.2 (Рахунки Кредиту) пункту 12.1.3. (Відкрити позичальнику такі рахунки) пункту 12.1. (Кредитор зобов'язується) статті 12 (Обов'язки та права сторін): "№ 6159/840 - "Прострочена заборгованість позичальника перед Кабінетом Міністрів України по платі за надання гарантії... ";

- підпункту 12.1.3.2 (Рахунки Кредиту) пункту 12.1.3. (Відкрити позичальнику такі рахунки) пункту 12.1. (Кредитор зобов'язується) статті 12 (Обов'язки та права сторін): "№ 6159/840 - "Пеня за прострочку по платі Кабінету Міністрів України за надання гарантії…»;

- підпункт 12.3.3. пункту 12.3. (Позичальник зобов'язується) статті 12 (Обов'язки та права сторін): «Сплатити плату за надання гарантії ... у порядку, визначеному пунктом 10.1 Кредитної угоди";

3. Визнати недійсним з дня укладення Доповнення № 2 від 21.09.1998р. до Кредитної угоди від 11.11.1997 року № 01/04-159 укладеної між ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" та Державним експортно-імпортним банком України в частині: пункту 10.1. слів: "... Платі за надання гарантії... ".

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що оскаржувані пункти кредитної угоди від 11.11.1997 року № 01/04-159 укладеної між ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" та Державним експортно-імпортним банком України не відповідають актам цивільного законодавства, зокрема, постанові Кабінету Міністрів України від 05.05.97 № 414 „Про впорядкування залучення і використання іноземних кредитів, повернення яких гарантується Кабінетом Міністрів України, вдосконалення залучення зовнішніх фінансових ресурсів та обслуговування зовнішнього державного боргу" (в редакції, що діяла на момент укладення Кредитної угоди), Постанові Кабінету Міністрів України від 21.11.1997р. № 1299 «Про реалізацію програми Міністерства сільського господарства США «РL-480»Тіtle I на 1997 фінансовий рік». Невідповідність полягає у тому, що Кабінетом Міністрів України не приймалося рішення про надання іноземному кредитору гарантії для забезпечення виконання ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" зобов'язань щодо повернення іноземного кредиту.

Відповідачем позову не визнано, у відзиві на позов та додатково наданих поясненнях по справі, відповідач зазначив про необґрунтованість поданого позову та пропущення строків позовної давності щодо заявлених вимог. При підписанні Міжурядової Угоди набувала чинності програма «РL-480», Уряд України отримував доступ до кредиту США і в такій формі гарантував погашення цього кредиту. При цьому Уряд США не вимагав з боку української сторони надання окремої гарантії на користь кредитора України щодо погашення кредиту.

Умовами Міжурядової Угоди пункт „Г" ст. 2 „Внесення платежів" визначено, що уряд країни-імпортера (Україна) повинен зробити або спричинити виконання платежів у доларах США казначею Товарно-кредитної корпорації.

Відповідно за твердженням відповідача, Міжурядова угода за своєю природою і є гарантією повернення іноземного кредиту.

Зазначене відповідає Положенню „Про порядок залучення іноземних кредитів та надання гарантій Кабінету Міністрів України для забезпечення зобов'язань юридичних осіб-резидентів щодо їх погашення" відповідно до п. 35 якого індивідуальні гарантії Кабінету Міністрів України на користь іноземних кредиторів оформляються тільки у разі, коли їх оформлення передбачено кредитними або іншими угодами між банком-агентом та іноземними банками. У разі надання Кабінетом Міністрів України гарантії загалом на всю суму іноземного кредиту індивідуальні гарантії Кабінету Міністрів України для забезпечення виконання юридичною особою-резидентом зобов'язань не оформляються.

Ухвалою суду від 15.09.2008р. до участі у справі в якості третіх осіб залучено Міністерство Фінансів України та Кабінет Міністрів України.

Третіми особами надані пояснення щодо заявленого позову в яких зазначалось, що на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.1997 № 414 «Про впорядкування залучення іноземних кредитів, повернення яких гарантується Кабінетом Міністрів України, вдосконалення системи залучення зовнішніх фінансових ресурсів та обслуговування зовнішнього державного боргу», 31.10.1997 між ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" та Міністерством фінансів України було укладено угоду про порядок відшкодування витрат державного бюджету, які можуть виникнути внаслідок виконання гарантійних зобов'язань. В зв'язку із внесенням змін до кредитної угоди, 30.03.1998 між ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" та Міністерством фінансів України була укладена нова угода про порядок відшкодування витрат державного бюджету, які можуть виникнути внаслідок виконання кредитних зобов'язань Кабінету Міністрів України. Згідно з пунктом 6.5 угоди від 30.03.1998, з моменту вступу її в силу, угода від 31.10.1997 вважається недійсною.

Згідно п.п. 3.1 п 3 Угоди від 30.03.1998 року її предметом є виконання кредитних зобов'язань Кредитора по поверненню коштів, за рахунок яких надавався Кредит, Позичальник зобов'язується відшкодувати ці витрати на умовах, викладених в Угоді.

Визначення у пунктах 2.9, 4, 10.1, 11.2, 12.1.3.2 кредитної угоди № 01/04-159 від 11.11.1997 року «плата за надання гарантії та кредиту»включає в себе плату за надання Кабінетом Міністрів України кредиту ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат".

Дослідивши наявні у справі докази, встановивши обставини справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.1997р. № 464-р ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат»визначено позичальником кредиту за програмою Міністерства сільського господарства США РL-480 для закупівлі бавовни.

Програма „РL-480" - спеціальна довгострокова пільгова кредитна програма, яка спрямована на фінансування експорту із США виключно сільськогосподарської продукції. Ліміт програми затверджувався Міністерством сільського господарства США на кожний фінансовий рік.

Для України в рамках Програми „РL-480" кредити виділялися з 1993 по 1997 рр. включно, для реалізації програми „РL-480" на 1997 рік був підписаний договір від 25.07.97 між Міністерством промисловості України та Товарно-кредитною корпорацією США про продаж сільськогосподарських товарів для фінансування закупівлі бавовни із США та транспортування її в Україну на суму 10, 0 млн. дол. США. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.97 № 405 "Про залучення у 1997 році кредитів за програмами Міністерством сільського господарства США" від Уряду України договір був підписаний Надзвичайним і повноважним послом України у США Щербаком Ю.М..

Умовами Міжурядової Угоди пункт «Г»ст. 2 «Внесення платежів»визначено, що уряд країни-імпортера (Україна) повинен зробити або спричинити виконання платежів у доларах США казначею Товарно-кредитної корпорації.

Пунктом 2 розділу І Положення про порядок одержання, використання і погашення іноземних кредитів, що надаються під гарантії Кабінету Міністрів України та Національного банку, затвердженого Валютно-кредитною радою Кабінету Міністрів України 27.08.1992, Укрексімбанк визначається агентом Кабінету Міністрів України по залученню іноземних кредитів під гарантії Кабінету Міністрів України. Агентська угода (з додатками і доповненнями) між Кабінетом Міністрів України, представленим Міністерством фінансів України, та Укрексімбанком була укладена 19.09.1996р..

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.1997 № 414 «Про впорядкування залучення іноземних кредитів, повернення яких гарантується Кабінетом Міністрів України, вдосконалення системи залучення зовнішніх фінансових ресурсів та обслуговування зовнішнього державного боргу»31.10.1997р. між ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат»та Міністерством фінансів України було укладено угоду про порядок відшкодування витрат державного бюджету, які можуть виникнути внаслідок виконання гарантійних зобов'язань.

Відповідно до п. 6.4 зазначеної Угоди остання вступає в силу з моменту підписання, уповноваженою Кабінетом Міністрів України особою, гарантії Кабінету Міністрів України в забезпечення зобов'язань ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат " по поверненню кредиту.

Кредитну угоду № 01/04-159 від 11.11.1997р. укладено між Державним експортно-імпортним банком України, який діяв від імені та за дорученням Кабінету Міністрів України (кредитор) та Відкритим акціонерним товариством «Херсонський бавовняний комбінат»(позичальник).

В зв'язку із внесенням змін до кредитної угоди, 30.03.1998 між ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат»та Міністерством фінансів України була укладена нова угода про порядок відшкодування витрат державного бюджету, які можуть виникнути внаслідок виконання кредитних зобов'язань Кабінету Міністрів України. Згідно з пунктом 6.5 угоди від 30.03.1998р., з моменту вступу її в силу, угода від 31.10.1997р. вважається недійсною.

Згідно п.п. 3.1 п 3 Угоди від 30.03.1998 року її предметом є виконання кредитних зобов'язань кредитора по поверненню коштів, за рахунок яких надавався кредит, позичальник зобов'язується відшкодувати ці витрати на умовах, викладених в Угоді.

Згідно із п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003р., Цивільний кодекс України набирає чинності з 1 січня 2004 року, відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень цього ж Кодексу, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Наявні у матеріалах справи документи та пояснення представників сторін свідчать, що спірний договір не виконаний сторонами, а тому правовідносини між його сторонами продовжують існувати на момент розгляду справи, однак предметом спору по справі є дійсність (відповідність вимогам закону) Кредитної угоди № 01/04-159 від 11.11.1997р. в частині окремих її положень.

За загальним правилом угода, визнана недійсною, вважається такою з моменту її укладення (частина перша статті 59 Цивільного кодексу).

Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а саме щодо предмету договору та умов, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Цивільним кодексом Української РСР, зокрема ст. 153 визначено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах, тобто з тих умов, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Підставою недійсності договору є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) істотних умов встановлених законом. Істотними вважаються насамперед ті умови, що визнані такими за законом та конче потрібні для договору відповідного виду, а отже коло таких умов можна визначити проаналізувавши норми діючих на момент укладення договору, чи вчинення іншого правочину, нормативних актів.

Статтею 48 Цивільного кодексу УРСР передбачається, що недійсною є угода, що не відповідає вимогам закону. Пунктом 10 Роз’яснення Вищого Арбітражного суду України від 12.03.99р. № 02-5/111 Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними визначено, що відповідність чи невідповідність угоди вимогам законодавства має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент укладення спірної угоди, на підставі статті 48 Цивільного кодексу недійсними можуть визнаватися не лише угоди, які не відповідають закону, а й такі, що порушують вимоги указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативних актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку.

Із урахуванням наведеного, при вирішенні спору щодо дійсності Кредитної угоди № 01/04-159 від 11.11.1997р. в частині окремих її положень, підлягає застосуванню Цивільний кодекс Української РСР.

Заявлені позовні вимоги суд вважає такими, що задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

З метою реалізації програми Міністерства сільського господарства США «РL-480»Тіtle I на 1997 фінансовий рік, Кабінетом Міністрів України від 21.11.97 за № 1299 було прийнято відповідну постанову, якою було доручено:

- Державному експортно-імпортному банку України (правонаступником якого є ВАТ „Укрексімбанк") укласти з ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат»угоду про умови і порядок обслуговування кредиту в сумі 10 млн. доларів США, який залучається зазначеним товариством для закупівлі бавовни в рамках програми «РL-480»Тіtle I на 1997 фінансовий рік з погашенням та обслуговуванням цього кредиту на умовах самоокупності, після укладання цим товариством з Міністерством фінансів угоди про порядок відшкодування видатків державного бюджету, які можуть виникнути внаслідок виконання Кабінетом Міністрів України гарантійних зобов'язань;

- Міністерству фінансів передбачити в угоді з ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат»комісійну винагороду за надання гарантії Кабінету Міністрів України в рамках кредитного проекту, яким передбачається реалізація програми Міністерства сільського господарства США «РL-480»Тіtle I на 1997 фінансовий рік, у розмірі 1 відсотка річних сум гарантії.

Відповідно до статті 4 ЦК Української РСР цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Укладена між ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат»та Міністерством фінансів України угода про порядок відшкодування витрат державного бюджету, які можуть виникнути внаслідок виконання гарантійних зобов'язань від 31.10.1997р. є недійсною в силу положень передбачених пунктом 6.5 Угоди від 30.03.1998р. про порядок відшкодування витрат державного бюджету, які можуть виникнути внаслідок виконання кредитних зобов'язань Кабінету Міністрів України.

Згідно п.п. 3.1 п. 3 Угоди від 30.03.1998 року її предметом є виконання кредитних зобов'язань кредитора по поверненню коштів, за рахунок яких надавався кредит, позичальник зобов'язується відшкодувати ці витрати на умовах, викладених в Угоді.

Порядок, згідно з яким здійснюється залучення іноземних кредитів та надання гарантій Кабінету Міністрів України для забезпечення зобов’язань юридичних осіб-резидентів щодо їх погашення визначений у Положенні затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 05.05.1997р. № 414. Норми зазначеного положення не встановлюють обов’язку Кабінету Міністрів України щодо надання гарантії за кожною укладеною кредитною угодою за рахунок іноземного капіталу, а лише визначають порядок залучення іноземних кредитів та надання гарантій.

Так, зокрема відповідно до п. 35 Положення „Про порядок залучення іноземних кредитів та надання гарантій Кабінету Міністрів України для забезпечення зобов'язань юридичних осіб-резидентів щодо їх погашення" індивідуальні гарантії Кабінету Міністрів України на користь іноземних кредиторів оформляються тільки у разі, коли їх оформлення передбачено кредитними або іншими угодами між банком-агентом та іноземними банками. У разі надання Кабінетом Міністрів України гарантії загалом на всю суму іноземного кредиту індивідуальні гарантії Кабінету Міністрів України для забезпечення виконання юридичною особою-резидентом зобов'язань не оформляються.

Згідно п. 36 Положення гарантії Кабінету Міністрів України для забезпечення виконання юридичною особою-резидентом зобов’язань, оформлені згідно з вимогами цього Положення, реєструються Кабінетом Міністрів України і підлягають обов’язковому внесенню Мінфіном до реєстру державних гарантій.

Посилання позивача на ту обставину, що Кабінетом Міністрів України не приймалося рішення про надання іноземному кредитору гарантії для забезпечення виконання ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" зобов'язань щодо повернення іноземного кредиту не є підставою недійсності положень кредитної угоди, якими сторони передбачили:

Визначення термінів: "Плата за надання гарантії Кабінетом Міністрів України сплачується на рахунок Головного управління Державного казначейства України у розмірі 1 % річних суми гарантії, відповідно до угоди "Про порядок відшкодування видатків державного бюджету, які можуть виникнути внаслідок виконання гарантійних зобов'язань Кабінету Міністрів України" між Міністерством фінансів України та ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат " від 31.10.97р.;

Предмет угоди та цілі кредиту, в частині плати за надання гарантії Кабінету Міністрів України;

Порядок нарахування та сплати плати за надання гарантії та кредиту: «Плата за надання гарантії»Кабінету Міністрів України нараховується на суму непогашеної заборгованості по Кредиту, виходячи з відсоткової ставки 1,0% річних, починаючи з дати утворення заборгованості за Зовнішнім кредитом, до повного виконання зобов’язань за Зовнішньою кредитною угодою та Кредитною угодою, сплачується одночасно з відсотками і погашенням основного боргу відповідно до Графіка;

Порядок нарахування і сплати пені за прострочені платежі: "У разі використання бюджетних коштів для здійснення платежів по Кредитній угоді на виконання гарантійних зобов'язань Кабінету Міністрів України. Позичальник сплачує пеню відповідно до п. 5.1. угоди "Про порядок відшкодування видатків державного бюджету, які можуть виникнути внаслідок виконання гарантійних зобов'язань Кабінету Міністрів України" між Міністерством фінансів України та ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" від 31.10.97р. Нарахування пені здійснюється з моменту резервування бюджетних коштів на Рахунок резервування валютних коштів до їх повного відшкодування Позичальником ";

Порядок нарахування і сплати пені за прострочені платежі: "У разі неперерахування Плати за надання гарантії Кабінету Міністрів України, Позичальник сплачує пеню відповідно до п. 5.1. угоди "Про порядок відшкодування видатків державного бюджету, які можуть виникнути внаслідок виконання гарантійних зобов’язань Кабінету Міністрів України" між Міністерством фінансів України та ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" від 31.10.97р. Нарахування пені здійснюється з моменту виникнення простроченої заборгованості по Платі за надання гарантії Кабінету Міністрів України до її повного відшкодування Позичальником;

Обов'язки та права сторін в частині зобов’язань Позичальника сплатити плату за надання гарантії.

Положення постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.97 № 414 „Про впорядкування залучення і використання іноземних кредитів, повернення яких гарантується Кабінетом Міністрів України, вдосконалення залучення зовнішніх фінансових ресурсів та обслуговування зовнішнього державного боргу" не пов’язують факт надання/ненадання такої гарантії з можливістю передбачити сторонами кредитної угоди в її умовах відповідних положень, зокрема про недійсність яких заявляє позивач.

Оспорювані пункти Кредитної угоди № 01/04-159 від 11.11.1997р. не суперечать постанові Кабінету Міністрів України від 05.05.97 № 414 „Про впорядкування залучення і використання іноземних кредитів, повернення яких гарантується Кабінетом Міністрів України, вдосконалення залучення зовнішніх фінансових ресурсів та обслуговування зовнішнього державного боргу", оскільки жодних вимог щодо неможливості погодження в договорі умов щодо порядку нарахування, сплати за надання гарантії та кредиту положення постанови не містять. Факт надання гарантії уряду має значення саме при вирішенні питання щодо застосування/незастосування відповідних положень угоди та відповідно ненадання гарантії уряду в розумінні положень Постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.97 № 414 „Про впорядкування залучення і використання іноземних кредитів, повернення яких гарантується Кабінетом Міністрів України, вдосконалення залучення зовнішніх фінансових ресурсів та обслуговування зовнішнього державного боргу" не свідчить про недійсність положень договору якими передбачено порядок нарахування та сплати плати за надання гарантії та кредиту, права та обов’язки сторін щодо зазначених нарахувань.

З урахуванням обставин справи, суд не має підстав вважати кредитну угоду в частині оспорюваних положень недійсною, виходячи також з норм ЦК України та ГК України, які набрали чинності з 01.01.2004р..

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. При цьому, відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; правочини можуть бути дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно п. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Вирішуючи спір про визнання кредитної угоди в частині її окремих положень недійсною, встановленню підлягають наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону, додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 ЦК України.

Так, відповідно до частин 1 та 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Враховуючи, встановлені обставини справи, судом визнається, що підстави на які посилається позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог не свідчать про недійсність укладеної кредитної угоди № 01/04-159 від 11.11.1997 року, Доповнення № 1 від 06.04.1998р., Доповнення № 2 від 21.09.1998р. до зазначеної угоди в частині оспорюваних положень, у зв’язку з чим у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Судові витрати у відповідності з положеннями ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя Р.І. Самсін

дата підписання рішення 08.12.2008