МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
м.Київ,  вул.Жилянська 58-б
№ 15/216-08
Київський міжобласний апеляційний
господарський суд у складі колегії:
головуючого судді:                    Шевченко  В. Ю. (доповідач
по справі),
суддів:
секретар судового засідання Єрмак
Шестаков А.В. -директор, наказ №
2 від 09.02.2007 р.;
ОСОБА_1-паспортНОМЕР_1виданий
19.11.1995року міським відділом № 2 Білоцерківського МУ ГУ МВС України в
розглянувши апеляційну скаргу
приватного підприємства «Світогор»на рішення господарського суду Київської
області від 23.07.2008 року
по справі №15/216-08 (суддя Рябцева
за позовом                              Приватного
підприємства «Світогор»
до                    Підприємця ОСОБА_1
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
акціонерне товариство „АТП „Атлант”
про                                             стягнення
Приватне підприємство
«Світогор»звернулося до господарського суду Київської області з позовом до
підприємця ОСОБА_1 про стягнення 8522,53 грн.(а.с.2-5). Позов мотивований тим,
що відповідач провів неякісні ремонтні роботи автомобіля „Мерседес Бенц”
НОМЕР_2, що зумовило провести його повторний ремонт.
Рішенням господарського суду
Київської області від 23.07.2008р. по справі №15/216-08 у задоволенні позову
відмовлено повністю (а.с.44-47). Рішення мотивовано тим, що позивачем не
доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Не погоджуючись із рішенням,
позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від
23.07.2008 року, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Ухвалою апеляційного суду від
01.10.2008р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, залучено ВАТ „АТП „Атлант”.

Під час розгляду справи позивач
підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення господарського
суду Київської області від 23.07.2008р. у справі №15/216-08 та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити. Відповідач проти апеляційної скарги
заперечував з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник третьої особи не
з'явився, але його нез'явлення не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, колегія суддів
Київського міжобласного апеляційного господарського суду виходить із наступних
обставин.

Як пояснив позивач та не
спростовував відповідач, 25.10.2007р. відбулася поломка приналежного позивачу
автомобіля „Мерседес Бенц” НОМЕР_2

25.10.2007р. даний автомобіль був
доставлений до СТО підприємця ОСОБА_1для ремонту. Акт приймання-передачі
зазначеного автомобіля відповідачем відсутній.

Відповідач виставив позивачу
рахунок №132 від 27.10.2007р. на суму 1320,00грн. (а.с.10), з призначенням
оплати “за ремонт автомобіля НОМЕР_2”, але даний рахунок не був оплачений.

22.11.2007р. відповідач виставив
позивачу рахунок №149 на суму 1880,00грн. з призначенням оплати “заміна
комплекту зчеплення автомобіля Мерседес” (а.с.11). Даний рахунок був оплачений
ПП «Світогор», що підтверджується платіжним дорученням №1025 від 22.11.2007р.
(а.с.8).

Із матеріалів справи та пояснень
представників сторін в судовому засіданні також вбачається, що в подальшому
автомобіль НОМЕР_2 був доставлений відповідачем на ВАТ АТП „Атлант” для
ремонту, що підтверджується актом приймання-передачі зазначеного автомобіля від
21.11.2007р. (а.с.12).

За результатами ремонту ВАТ АТП
„Атлант” виставило позивачу рахунок №20070 від 16.11.2007р. на суму
7962,53грн., відповідно до якого на автомобілі НОМЕР_2 були проведені наступні
ремонті роботи: “програмування КПП, перевірка роботи КПП, тест ХХТ
параметризації блоку управління, перевірка проводки для датчика стояночного
гальма, а також заміна модулю (після перевірки) для: EPS” (а.с.13). Зазначений
рахунок був оплачений позивачем по платіжному дорученню №1013 від 19.11.2007р.
(а.с.9).

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на ст.837, 852, 857 ЦК України та просить стягнути з
відповідача 8522,00 грн., з яких 7962,53грн., як збитки спричинені неякісним
ремонтом, та 560,00грн. (частина коштів сплачених ним платіжним дорученням
№1025 від 22.11.2007р.) -як суму, яку за твердженням позивача, він сплатив під
примусом відповідача. Вказана сума, на його думку сплачена безпідставно в
зв'язку з односторонньою зміною відповідачем зобов'язання.

Відповідач з позовом не
погоджується і стверджує що має технічну можливість виконувати лише ремонт
механічної частини автомобіля. Він наполягає, що в повному обсязі виконав ті
ремонтні роботи автомобіля „Мерседес Бенц” р/н НОМЕР_2, проведення яких
обумовив з позивачем, а саме роботи по заміні комплекту зчеплення.

Дослідивши докази що є у справі,
перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом
першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія
апеляційного суду вважає що рішення суду першої інстанції має бути залишене без
змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Вимога про стягнення з відповідача
560,00грн. як надмірно сплачених, є безпідставною з огляду на наступне.

Як в суді першої інстанції, так і
під час апеляційного провадження, позивач наполягає, що підставою для звернення
до ВАТ АТП „Атлант” стало не виконання відповідачем обумовленого сторонами
обсягу ремонтних робіт автомобіля „Мерседес Бенц” р/н НОМЕР_2, а сума
1880,00грн. перерахована ним “під примусом”. При цьому надмірно сплаченими
позивач вважає 560,00грн (1880,00грн.-1320,00грн.), які обраховує як
арифметичну різницю між сумою, вказаною в рахунку №149 від 22.11.2007р. та
сумою, вказаною в рахунку №132 від 27.10.2007р.

Частина 1 статті 837 ЦК України передбачає,
що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик
виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 статті 638 ЦК України
передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.2 та 3 ст.180 ГК України,
господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених
законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.
Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного
виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути
досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у
будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Частина 4 статті 180 ГК України,
умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування
(номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також
вимоги до їх якості.

Апеляційний суд не приймає до уваги
посилання позивача про те, що рахунок №132 від 27.10.2007р. на суму 1320,00грн.
є доказом погодження виду, обсягів та ціни ремонтних робіт автомобіля „Мерседес
Бенц” НОМЕР_2Зазначений рахунок не містить ні найменування робіт, ні їх обсягу
та не зазначає ціну окремого за кожний вид відповідно роботи (операції). Даний
рахунок позивачем не оплачений.

Таким чином, рахунок №132 від
27.10.2007р. і не можна вважати доказом остаточного досягнення згоди на
виконання відповідних відповідного переліку ремонтних робіт автомобіля
„Мерседес Бенц” саме за 1320,00 грн.

Відповідно до рахунку №149 від
22.11.2007р., відповідач здійснив заміну комплекту зчеплення автомобіля і
оцінив вказану роботу в суму 1880,00грн.

Позивач погодився з виставленим рахунком,
про що свідчить його оплата. Він не заперечує, що відповідачем дійсно
здійснювалися ремонт механічних частин автомобіля. При цьому позивач наполягає,
що він, як замовник, сподівався що усунення всіх існуючих в автомобілі
недоліків відповідач, як підрядник, здійснить за суму 1320,00грн.

Як в суді першої інстанції, так і
під час апеляційного провадження відповідач пояснював, що усно інформував
позивача про те, що він виконує лише ремонт механічних частин автомобіля, тому
що у нього відсутнє устаткування для проведення робіт з програмного
забезпечення. Прийняття на себе будь-яких інших зобов'язань відповідач
спростовує.

Відповідно до ст.ст. 4-3, 33, 34
ГПК України, саме на позивача покладається обов'язок підтвердити належними
доказами наявність між ним та відповідачем домовленості про здійснення
відповідачем не лише ремонту механічних частин автомобіля, а також перевірки
роботи КПП, тесту ХХТ параметризації блоку управління та інших.

Акту приймання-передачі автомобіля
НОМЕР_2, іншого за правовим змістом документу, що вказував би на технічний стан
автомобілю при його передачі від позивача до відповідача для проведення
ремонту, а також акту приймання-передачі зазначеного автомобіля від відповідача
до позивача після ремонту, не складалося. Будь-які інші докази на підтвердження
зазначеного факту позивачем не надано.

Враховуючи викладене, колегія
апеляційного суду дійшла висновку що позивач документально не підтвердив факт
прийняття на себе відповідачем обов'язку здійснити наведені вище ремонтні
роботи автомобіля Мерседес Бенц р/н НОМЕР_2

Апеляційний суд також не приймає до
уваги посилання позивача про те, що він здійснив вимушену оплату рахунку №149
від 22.11.2007р. „для уникнення ще більших збитків”, оскільки у відповідача
знаходився реєстраційний талон/свідоцтво про реєстрацію автомобіля. Під час
розгляду справи судами позивач не надав жодного доказу на підтвердження даного
посилання.

Таким чином, підстави для стягнення
з відповідача 560,00грн. як надмірно сплачених, відсутні.

В частині стягнення з відповідача
7962,53грн. збитків, як вимушених витрат на виправлення недоліків в роботі по
ремонту автомобіля відповідачем, позовні вимоги не підлягають задоволенню, з
наступних підстав.

Відповідно до змісту ч.1 ст.22 ЦК
України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України,
збитками, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Тобто, підставою цивільно-правової
відповідальності за спричинені збитки є: наявність порушення цивільного
зобов'язання відповідальною особою, факт спричинення збитків потерпілому,
причинний зв'язок між порушенням зобов'язання і відповідними наслідками, тобто
спричинення саме таких збитків.

Відповідно до ст.ст. 4-3, 33 ГПК
України, які передбачають що кожна сторона повинна підтвердити поданими
доказами свої доводи та заперечення, саме на позивача покладається обов'язок
довести наявність всіх складових відповідальності за спричинені збитки, в тому
числі: факт досягнення з відповідачем згоди на проведення визначених ремонтних
робіт автомобіля; невиконання відповідачем взятих зобов'язань; причинний
зв'язок між діями відповідача та оплатою позивачем 7962,53грн. АТП „Атлант”.

Під час судового розгляду позивачем
надані суду документи, які не містять відомостей про те, що переданий
відповідачу на ремонт автомобіль НОМЕР_2 містив відповідні поломки (відсутній
акт приймання відповідачем на ремонт автомобіля), відсутні докази не здійснення
обумовлених сторонами ремонтних робіт (відсутній акт приймання позивачем
автомобіля після ремонту відповідача).

Відповідно до наданої на виконання
ухвали апеляційного суду попередньої заявки на ремонт автомобіля НОМЕР_2 від
02.11.2007р., ВАТ АТП „Атлант” відкрило наряд-замовлення на перевірку роботи
коробки перемінних передач. Зазначена попередня заявка, а також акт
приймання-передачі від 21.11.2007р. не підтверджують наявність неполадок автомобіля
позивача внаслідок дій саме відповідача.

Апеляційний суд не приймає до уваги
посилання позивача як на доказ завданих відповідачем збитків претензію №850 від
07.12.2007р., в якій міститься вимога на суму 7962,00грн., оскільки відповідно
до ст. 34 ГПК України, вказаний документ не може вважатися належним доказом для
підтвердження факту вчинення відповідачем недоліків по ремонту автомобіля
НОМЕР_2.

Судова колегія апеляційного суду
вважає, що надані позивачем документи про факт здійснення ремонту ВАТ АТП
„Атлант” автомобіля НОМЕР_2 не є достатнім доказом на підтвердження недоліків в
роботі відповідача, оскільки не відображають наявність порушення відповідачем
зобов'язань у відносинах з позивачем, а також наявність причинного зв'язку між
діями відповідача та оплатою позивачем 7962,53грн. АТП „Атлант”.

Враховуючи викладене, місцевий суд
прийшов до вірного висновку, що позов про стягнення з підприємця ОСОБА_1
8522,53 грн. задоволенню не підлягає.

За викладених обставин рішення
господарського суду Київської області від 23.07.2008 р. у справі №15/216-08
відповідає діючому законодавству та має бути залишене без змін, а апеляційна
скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст.99, 101, п.1
ст.103, ст.105 ГПК України, Київський міжобласний апеляційний господарський
суд, -

п о с т а н о
в и в:

1.          Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Світогор»залишити без задоволення, а рішення господарського суду
Київської області від 23.07.2008 р. у справі №15/216-08 - без змін.

2.          Справу №15/216-08 повернути до
господарського суду Київської області.

Постанова набирає чинності з дня її
прийняття.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя:
Шевченко  В. Ю.

Судді:

Ільєнок Т.В.

Міщенко  П. К.

Дата
відправки  28.10.08