ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
У Х В А Л А

19.11.2008
Справа № К39/11-08

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лотоцької Л. О.
(доповідач)

суддів: Бахмат Р. М, Євстигнеєва О.
С.

розглянувши
матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1, м.Молочанськ на рішення господарського
суду Дніпропетровської області від 09.10.2008року у справі № К 39/11-08

за позовом ОСОБА_1,
м. Молочанськ

до відповідача Товариства
з обмеженою відповідальністю "Юшкарня" м.Дніпропетровськ

про  стягнення частки майна у статутному фонді

ВСТАНОВИВ:

В
березні 2004 року Позивач звернулась до Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом про стягнення
з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юшкарня" вартості
частини майна товариства пропорційно її частці у статутному фонді (4,37%) в
розмірі не менше 250грн. з урахуванням балансу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юшкарня" на 01.01.1999 року

Рішенням Бабушкінського
районного суду від 10.06.2004 року,
залишеним без змін ухвалою судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.10.2004 року, в задоволенні
позову відмовлено.

12.11.2007 року постановою Вищого
господарського суду України рішення Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська 10.06.2004 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської
області від 05.10.2004 року скасовано, справу направлено до господарського суду
Дніпропетровської області.

31.01.2008 року Позивач подала
заяву про уточнення та збільшення позовних вимог в сумі 52356 грн.63 коп.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 09.10.2008 року (суддя Ліпинський О.В.) позов
задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю
"Юшкарня" на користь ОСОБА_1          314грн.64 коп. вартості частини майна
товариства, 03 грн.14 коп. витрат по сплаті державного мита, 00грн. 70 коп.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 16грн.91 коп.
витрат на проведення судової експертизи. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення
господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2008 року скасувати та
прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до частини 3 статті 94
Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються докази сплати
державного мита і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Підпунктом "а" пункту 2
статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" №
7-93 від 21.01.1993 року визначено, що із заяв, що подаються до господарських
судів, зокрема, із заяв майнового характеру, державне мито сплачується у
розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян і не більше1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом "б" пункту 2 статті
3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" № 7-93 від
21.01.1993 року визначено, що  із
позовних заяв немайнового характеру, в тому числі із заяв про визнання
недійсними повністю або частково актів ненормативного характеру; із заяв кредиторів
про порушення справ про банкрутство, а також із заяв кредиторів, які
звертаються з майновими вимогами до боржника після оголошення про порушення
справи про банкрутство, державне мито сплачується у розмірі 5 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. Згідно з роз'ясненням Вищого господарського суду
України від 29.02.1996 року № 02-5/95 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням моральної шкоди", з
наступними змінами, розмір ставок державного мита із позовних заяв про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має визначатися відповідно до п.п."б"
п.2 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.93 року № 7-93.

Відповідно до підпункту
"г" пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про
державне мито" № 7-93 від 21.01.1993 року із заяв, що подаються до
господарських судів, зокрема, із апеляційних і касаційних скарг на рішення та
постанови, а також заяв про перегляд їх за нововиявленими обставинами державне
мито сплачується у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі
подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового
характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Зважаючи на те, що в апеляційній
скарзі позивач просить переглянути рішення суду першої інстанції в повному
обсязі, державне мито за подачу апеляційної скарги повинно було бути сплачено у
розмірі 68 грн.

До апеляційної скарги ОСОБА_1
додала квитанцію № 14 від 23.10.2008 року, яке підтверджує сплату позивачем
державного мита за подачу апеляційної скарги тільки у розмірі 19 грн., тобто
позивачем не доплачено державне мито у розмірі 49грн.

Пунктом 3 частини 1 статті 97
Господарського процесуального кодексу України
визначено, що апеляційна скарга (подання) не приймається до розгляду і
повертається апеляційним господарським судом, якщо, зокрема, до скарги не
додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених
порядку і розмірі.

Враховуючи вищевикладене,
Дніпропетровський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга
ОСОБА_1 підлягає поверненню заявникові без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись
статтею 86, пунктом 3 статті 97 Господарського процесуального кодексу України,
Дніпропетровський апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1,
м.Молочанськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від
09.10.2008року у справі № К 39/11-08

повернути заявникові без розгляду.

Головуючий суддя

Л. О. Лотоцька

Суддя   Р.
М. Бахмат

Суддя

О. С. Євстигнеєв