ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" жовтня 2008 р.

Справа  № 30-29/293-07-6917

За позовом:
Суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1

До відповідача: Відкрите
акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго”

Третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Крижанівська сільська
рада Комінтернівського району Одеської області ;

Про
визнання права власності

Та за зустрічним позовом:  Відкрите акціонерне товариство
„Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго”

До відповідача: Суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1

Про
визнання недійсним договору

Суддя   РОГА Н.В.

Представники:

Від СПД ОСОБА_1:
ОСОБА_2- довіреність №9145 від 01.08.2007р.

Від ВАТ „ЕК „Одесаобленерго”:
Ченкова Н.Я.- довіреність №257  від
29.12.2007р.

Від
третьої особи:- не з'явився

СУТЬ СПОРУ:
Позивач, Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа  (далі -СПД)ОСОБА_1, звернувся до
господарського суду Одеської області  з
позовною заявою  до Відкритого
акціонерного товариства
„Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго” (далі - ВАТ „ЕК
„Одесаобленерго”) про визнання  за
позивачем права власності на павільйон ПК-2У, загальною площею  110 кв.м, що розташований за адресою:  Одеська обл.., Комінтернівський р-н, с.Ліски,
вул.Касяненко, 19.

В ході розгляду справи позивач
надав до суду уточнену позовну заяву,
згідно якої просить суд визнати за СПД ОСОБА_1 право власності на не
житлове приміщення: павільйон ПК-2У, загальною площею 110 кв.м, що
розташований за адресою:  Одеська обл..,
Комінтернівський р-н, с.Ліски, вул.Лісна, 2-а.

Представник позивача позовну заяву
підтримує, наполягає на задоволенні позову.

Відповідач - ВАТ „ЕК
„Одесаобленерго”   проти позову заперечує
з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.  В ході розгляду справи відповідач подав
зустрічну позовну заяву про визнання недійсним Договору оренди №3, укладеного
19.02.2001р. між ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” та СПД ОСОБА_1

СПД ОСОБА_1 проти зустрічного
позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на зустрічний позов.

В ході розгляду справи, з метою
повного та всебічного розгляду справи, до участі у справі у якості третьої
особи , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору судом було залучено
Крижанівську сільську раду.
Крижанівська сільська рада  про
місце та час судових засідань була повідомлена належним чином, але представник
ради в судові засідання не з'являвся, про поважність причин нез'явлення
представника  суд не повідомила.  За таких обставин, справа розглядається за
наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін
, суд встановив:

Наказом Міністерства енергетики та
електрифікації України від 31.08.1995р. №175 „Про створення Державної
акціонерної енергопостачальної компанії „Одесаобленерго” наказано  затвердити акт оцінки цілісного майнового
комплексу виробничого енергетичного об'єднання „Одесаенерго”  та заснувати на базі виробничого енергетичного
об'єднання „Одесаенерго” Державну акціонерну енергопостачальну компанію „Одесаобленерго”
та затвердити її статут.  Відповідно до
п.5 зазначеного наказу ДАЕК „Одесаобленерго” є правонаступником виробничого
енергетичного об'єднання „Одесаенерго” щодо відособлених підрозділів,
розташованих в Одеській області.

Наказом Міністерства палива та
енергетики України від 04 листопада 2003р. №635 „Про затвердження переліку
нерухомого майна ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” затверджено перелік нерухомого майна,
яке увійшло до статутного фонду  ВАТ „ЕК
„Одесаобленерго”  (перейменованої з
Державної акціонерної енергопостачальної компанії у відкрите акціонерне
товариство енергопостачальну компанію „Одесаобленерго” рішенням загальних
зборів акціонерів, протокол №1 від 18.11.1998р.) під час корпоратизації станом
на 01.07.1995р. та відповідність якого підтверджено незалежною аудиторською
консультаційною фірмою „Траст аудит”, згідно з додатком до цього наказу.  Згідно Переліку нерухомого майна, який є
додатком до зазначеного Наказу , під п.542 значиться: „павільйон ПК-2У,
розташований за адресою: с.Ліски, вул..Касьяненко, 12”.

19 лютого 201р. між ВАТ „ЕК
„Одесаобленерго” (Орендодавець) та СПД
ОСОБА_1 (Орендар) був укладений Договір оренди №3, згідно якого
Орендодавець передає Орендарю приміщення
загальною площею 110 кв.м, розташоване за адресою: с.Ліски, Комінтернівського
р-ну, Одеської обл.., вул..Касяненко 19, з метою розміщення продовольчого
магазину.

Зазначений Договір був підписаний
сторонами з Протоколом розбіжностей. Згідно Узгодження протоколу розбіжностей,
підписаного сторонами за Договором оренди №3 від 19.02.2001р., сторони
домовилися, що Строк оренди установлюється з 15.12.2000р. по 31.12.2006р. з
правом подальшого викупу.

28 серпня 2003р. сторони підписали
Угоду про внесення змін у Доповнення №1 до Договору оренди №3 від 19.02.2001р.,
яким встановили, що у відповідності до Положення (Стандарту) бухгалтерського
обліку 14 „Оренда”, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від
28.07.2000р.  та внесенням змін до Закону
України „Про оподаткування  прибутку
підприємств”  п.1.18.2 , сума орендних
платежів по фінансовій оренді, при якій орендар набуває право власності на
орендований актив по закінченню строку оренди, визначається методом
дисконтування та включає в себе відшкодування вартості орендованого майна і
суму процентів за надання в користування майна з відстроченням платежу.
Виходячи з зазначеного сторони домовилися, що сума орендних платежів складає
521 грн. 95 коп. в місяць (з ПДВ).

10 жовтня 2006р. Орендодавець -ВАТ
„ЕК „Одесаобленерго”  направив на адресу
СПД ОСОБА_1 повідомлення про закінчення строку дії договору, яким повідомив, що
строк дії Договору оренди №3 від 19.02.2001р. закінчується 31.12.2006р.  і не буде продовжуватися на новий або
додатковий строк.  По закінченню Договору
оренди ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” не має наміру відчужувати нерухоме майно, яке є
об'єктом оренди за Договором, у зв'язку з чим СПД ОСОБА_1 не може скористатися
правом викупу цього майна після закінчення строку дії Договору.  Крім того, СПД ОСОБА_1 запропоновано здійснити
заходи щодо повернення нерухомого майна Орендодавцю після закінчення строку дії
Договору.

26.12.2006р. СПД ОСОБА_1  направив на адресу ВАТ „ЕК „Одесаобленерго”
заяву про дострокову оплату оренди магазину за весь період  та оформлення права власності на об'єкт
оренди.  У той же день ВАТ „ЕК
„Одесаобленерго”  листом за №211483 знов
повідомило СПД ОСОБА_1 про відсутність наміру на продовження строку дії
Договору оренди №3 від 19.02.2001р.  та
на продаж об'єкту оренди .  Крім того,
СПД ОСОБА_1 запропоновано здійснити заходи щодо повернення нерухомого майна
Орендодавцю після закінчення строку дії Договору протягом 3-х банківських
днів.

29 грудня 2006р. СПД ОСОБА_1
сплатив ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” 11 002 грн. 80 коп. Телеграмою від
05.01.2007р. ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” повідомило  СПД ОСОБА_1 про неможливість прийняття
зазначених коштів, та запропонувало повідомити рахунок для повернення
коштів  або отримати їх готівкою за
адресою: м. Одеса, вул..Садова, 3.

Позивач по справі зазначив, що
протягом дії Договору оренди №3 від 19.02.2001р.  він належним чином виконував свої
зобов'язання за договором  щодо
відшкодування вартості орендованого майна та відсотків за користування ним, але
ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” відмовилося від виконання  своїх обов'язків за договором  щодо передачі об'єкту оренди у власність  СПД ОСОБА_1

Рішенням Крижанівської сільської
ради Комінтернівського району від 31.03.2005р. №653-1у „Про надання юридичної
адреси”   вирішено надати юридичну адресу
об'єктам нерухомості ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” на території Крижанівської
сільської ради с.Ліски Комінтернівського району Одеської області: у тому числі
- Павільйон ПК-2У -вул..Лісна, 2-а.

В ході розгляду справи, шляхом
проведення виїзного засідання, судом було встановлено , що об'єкт оренди за
Договором оренди №3 від 19.02.2001р. - приміщення  загальною площею 110 кв.м, розташоване за
адресою: с.Ліски, Комінтернівського р-ну, Одеської обл.., вул..Касяненко 19 та
павільйон ПК- 2У у с.Ліски по вул..Лісна, 2а , є одним і тим самим об'єктом.

Крім того, СПД ОСОБА_1 звернув
увагу суду на те, що 10 квітня 2006р. між Крижанівською сільською радою
(Орендодавець) та СПД ОСОБА_1 (Орендар) був укладений Договір оренди землі,
згідно якого Орендар прийняв у строкове платне користування  земельну ділянку площею 110 кв.м , яка
знаходиться на території Крижанівської сільської ради Комінтернівського району
Одеської області, у с.Ліски по вул..Касяненко,19 під магазином. Земельна
ділянка надана у користування з метою здійснення торгівельної діяльності.

Позивач по справі вважає такі дії
ВАТ „ЕК „Одесаобленерго”  порушенням
своїх прав та охоронюваних законом інтересів , тому звернувся до суду за
захистом та просить суд визнати за ним право власності на   павільйон ПК-2У, загальною площею  110 кв.м, що розташований за адресою:  Одеська обл.., Комінтернівський р-н, с.Ліски,
вул.Лісна, 2а. В обґрунтування позову СПД
ОСОБА_1 посилається на ст.328 Цивільного кодексу України, відповідно до
якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Відповідач за первісним позовом
-ВАТ  „ЕК „Одесаобленерго” проти позову
СПД ОСОБА_1  заперечує, посилаючись на
його необґрунтованість та безпідставність. Зокрема, відповідач зазначив, що  23 грудня 2006р. Комінтернівським РБТІ був
виготовлений технічний паспорт  на
павільйон, розташований за адресою: с.Ліски, вул..Лісна, 2-а, згідно якого
павільйон  є об'єктом нерухомості та
складається з літ.”А”- павільйон площею 126 кв.м, , літ. „а”- прибудова площею
10,2 кв.м, літ.”а-1” -навіс площею 14,2 кв.м.
За таких обставин, відповідач за первісним позовом вважає, що на даний
час  не можливо визнати за СПД ОСОБА_1
право власності на об'єкт оренди площею 110 кв.м, адже, такого об'єкту не
існує.

В ході  розгляду справи подав зустрічну позовну заяву
про визнання недійсним Договору оренди №3 від 19.02.2001р.  В обґрунтування зустрічного позову відповідач
зазначив, що  відповідно до ст.48
Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963р.) недійсною є та угода, що не
відповідає вимогам закону.  За умовами
п.6.3. оскаржуваного Договору оренди
сторони домовилися, що у всьому, що не передбачено цим договором,
сторони керуються Законом України „Про власність”, Цивільним кодексом України,
Законом України „Про оренду державного та комунального майна”.

28 серпня 2003р. сторони підписали
Угоду про внесення змін у Доповнення №1 до Договору оренди №3 від 19.02.2001р.,
яким встановили, що у відповідності до Положення (Стандарту) бухгалтерського
обліку 14 „Оренда”, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від
28.07.2000р.  та внесенням змін до Закону
України „Про оподаткування  прибутку
підприємств”  п.1.18.2 , сума орендних
платежів по фінансовій оренді, при якій орендар набуває право власності на
орендований актив по закінченню строку оренди, визначається методом
дисконтування та включає в себе відшкодування вартості орендованого майна і
суму процентів за надання в користування майна з відстроченням платежу.  ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” вважає, що  цей пункт Угоди  не відповідає ст.41 Конституції України,
ст.23 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”,
ст.ст.4,86,151 Цивільного кодексу УРСР.
Адже, відповідно до ст.ст.2, 23 Закону України „Про оренду державного та
комунального майна”  орендою є засноване
на договорі строкове платне користування майном, а передача майна в оренду не
припиняє права власності на це майно.

Крім того, позивач за зустрічним
позовом зазначив, що  сторони у спірному
договорі не змінили обов'язку Орендаря повернути об'єкт після закінчення строку
дії договору та одночасно не узгодили умову , що Орендодавець зобов'язаний
передати Орендарю право власності на об'єкт оренди. Так само, в договорі не
передбачено обов'язку Орендаря придбати об'єкт оренди, що визначається абз.2
ч.2 ст.1.18.2 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”
обов'язковим для угоди фінансової оренди.
Навпаки, п.7.3. Договору оренди №3 передбачено, що у випадку розірвання
Договору, закінчення строку його дії або відмови від його пролонгації  або банкрутства Орендаря, він зобов'язаний
повернути Орендодавцю об'єкт оренди на умовах, вказаних у договорі.

СПД ОСОБА_1 проти зустрічного
позову заперечує, посилаючись на те, що
відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України  серед основних принципів  цивільного законодавства є свобода договору.
Згідно ст.627 та ст.6 Цивільного кодексу України  сторони є вільними в укладенні договору,
виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього
Кодексу , інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

СПД ОСОБА_1 зазначив, що відповідно
до Угоди про внесення змін у Доповнення №1 до договору оренди №3 від
19.02.2001р., первісна вартість об'єкту оренди становить 18 443 грн. В період з
15.12.2000р. Орендарем було відшкодовано вартість об'єкту оренди у сумі 4 161
грн. 30 коп. Відшкодування вартості майна починаючі з 09.2003р. до  12.2006р. становить 14 281 грн. 70 коп.
Загальна сума  орендних платежів складає
521 грн. 96 коп. на місяць, отже, за 40 місяців Орендар повинен сплатити 20 878
грн. Загалом СПД ОСОБА_1 за вказаний період сплатив 22 517 грн. 04 коп.

Крім того, СПД ОСОБА_1 вважає, що
відповідно до п.7.9.6. Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”,
передача майна у фінансовий лізинг (оренду) для цілей оподаткування
прирівнюється до його продажу  у момент
передачі майна. За таких обставин, відповідач за зустрічним позовом вважає, що
законодавством передбачено перехід права власності на об'єкт фінансової оренди
.

Відповідач за зустрічним позовом
також зазначив, що відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання
повинно виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього
кодексу, інших актів цивільного законодавства. Угодою про внесення змін у
Доповнення №1 до договору оренди №3 від 19.02.2001р. , на думку СПД ОСОБА_1,
Орендодавець погодився з передачею права власності на об'єкт оренди
Орендарю.

В обґрунтування заперечень на
зустрічний позов щодо визнання недійсним Договору оренди №3 від 19.02.2001р.
СПД ОСОБА_1 також постався на п.6.3 зазначеного Договору, згідно якого у
всьому, що не передбачено даним договором, сторони керуються не тільки Законом
України „Про власність”, Цивільним кодексом України, АПК України, Законом
України „Про оренду державного та комунального майна”, але і іншими
нормативними  актами України.

Розглянув матеріали справи суд
доходить до такого висновку :

Як вбачається з матеріалів справи,
19 лютого 201р. між ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” (Орендодавець) та СПД  ОСОБА_1 (Орендар) був укладений Договір
оренди №3, згідно якого Орендодавець передає Орендарю приміщення  загальною площею 110 кв.м, розташоване за
адресою: с.Ліски, Комінтернівського р-ну, Одеської обл.., вул..Касяненко 19, з
метою розміщення продовольчого магазину.

Зазначений Договір був підписаний
сторонами з Протоколом розбіжностей. Згідно Узгодження протоколу розбіжностей,
підписаного сторонами за Договором оренди №3 від 19.02.2001р., сторони
домовилися, що Строк оренди установлюється з 15.12.2000р. по 31.12.2006р. з
правом подальшого викупу.

За умовами зазначеного Договору
повернення орендованого приміщення по закінчені строку договору проводиться по
акту приймання-передачі. У випадку розірвання договору, закінчення строку його
дії або відмови від його пролонгації або банкрутства орендаря, він зобов'язаний
повернути орендодавцю об'єкт оренди (п.п. 7.2-7.3 Договору).

Спірний договір оренди № 3 від
19.02.2001 р. укладено з посиланням на Закон України „Про оренду державного та
комунального майна” та Закон України
„Про оподаткування прибутку підприємств ”.

Згідно ст. 2 Закону України „Про
оренду державного та комунального майна” орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності; передача майна в оренду не припиняє права
власності на це майно.

28.08.2003 р. сторони уклали угоду
про внесення змін в доповнення до додатку №1 до Договору, якою сторони погодили
викласти доповнення № 1 до Договору в новій редакції (т.1 а.с.18-19).

Підпунктом 1 пункту 2 Угоди
передбачено, що у відповідності з Положенням (Стандартом) бухгалтерського обліку
14 „Оренда”, затвердженим наказом Мінфіну України від 28.07.2000 р. та
внесенням змін в Закон України „Про оподаткування прибутку підприємств”
(п.1.18.2), сума орендних платежів по фінансовій оренді, при якій орендар
набуває право власності на орендований актив по закінчені строку оренди,
визначається методом дисконтування та включає в себе відшкодування вартості
орендованого майна і суму процентів за надання в користування майна з
відстрочкою платежу.

Пунктом 2 Угоди визначена сума
орендних платежів по фінансовій оренді, а саме методом дисконтування, що
включає в себе відшкодування вартості орендованого майна і суму відсотків за
надання в користування майна з відстрочкою платежу при 12% річній ставці, що
визначається виходячи з ринкової  ставки
процента (середньозважений банківський процент на займи).

Відповідно до Закону України
"Про оподаткування прибутку підприємств" фінансова оренда (лізинг) -
це господарча операція суб'єкта підприємницької діяльності, що передбачає
придбання орендодавцем матеріальних цінностей за замовленням орендаря з
наступною передачею орендарю права користування такими матеріальними цінностями
на строк, не менший за строк їх повної амортизації з обов'язковою наступною
передачею права власності на такі матеріальні цінності орендарю. При цьому
ризики раптової загибелі і пошкодження об'єкта оренди, усі види цивільної
відповідальності, що можуть виникнути у зв'язку з використанням орендованого
майна, а також видатки на поточний і капітальний ремонт орендованого майна несе
орендар.

З аналізу зазначеної норми
вбачається, що істотною умовою фінансової оренди (лізингу) є обов'язкова
передача права власності на об'єкт оренди та обов'язок орендаря придбати
орендоване майно.

Разом з тим, договір оренди з
правом викупу передбачає лише право орендаря викупити об'єкт оренди та умови
здійснення викупу. Таким чином, орендар за договором оренди з правом викупу на
власний розсуд вирішує придбавати об'єкт оренди чи ні та має право відмовитись
від викупу орендованого майна. Отже, в разі якщо орендар не реалізує
передбачене договором право на викуп приміщення, об'єкт оренди підлягає
поверненню орендодавцеві.

10.10.2006 р. відповідач за
первісним позовом  направив позивачу лист
№21/1096, яким повідомив, що 31.12.2006 р. закінчується строк дії Договору, а
також те, що строк дії договору продовжуватись не буде, а намір відчужувати
об'єкт оренди у Орендодавця відсутній, в зв'язку з чим просив Орендаря
повернути орендоване майно (т.1 а.с.21).

В свою чергу, 10.11.2006 р. позивач
за первісним позовом  направив
відповідачу заяву про дострокову оплату орендної плати за весь період та просив
здійснити переоформлення права власності на об'єкт (т.1 а.с.20).

Пунктом 1 ст. 10 Закону України
„Про оренду державного та комунального майна” передбачено, що істотними умовами
договору оренди є умови виконання зобов'язання. Сторони у Договорі не змінили
зміст зобов'язання, а саме обов'язок орендаря повернути об'єкт після закінчення
строку дії договору та не узгодили умову, що орендодавець зобов'язаний продати,
а орендар придбати об'єкт оренди, що визначається абз.2 ч.2 ст.1.18.2 Закону
України „Про оподаткування прибутку підприємств” обов'язковою умовою для угоди
фінансової оренди. За таких обставин, Договір оренди №3 від 19.02.2001р. є
договором оренди з правом викупу, але зазначеним договором не визначений
порядок викупу об'єкту оренди , крім того, що викуп здійснюється після
закінчення строку дії договору.

Відповідно до ст.25 Закону України
„Про оренду державного та комунального майна” приватизація об'єкта оренди
здійснюється відповідно до чинного законодавства. Як вбачається з тексту
оскаржуваного Договору оренди №3 від 19.02.2001р. на правовідносини між
сторонами регулюються також нормами Цивільного кодексу України. На момент
закінчення строку дії договору (грудень 2006р.) був чинним Цивільний кодекс
України, який набрав чинності з 01.01.2004р. Отже, правовідносини між сторонами
по Договору щодо викупу об'єкту оренди мали регулюватися зазначеним Кодексом.
Відповідно до ст.ст.317, 319  Цивільного
кодексу України  власник право
розпорядження своїм майном.  Отже, у разі
відмови власника від продажу свого майна шляхом укладення договору
купівлі-продажу , у тому числі того, що було передано в оренду, у орендаря за
договором оренди з правом подальшого викупу, не може виникнути право власності
на об'єкт оренди.

Що стосується зустрічного позову
ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” щодо визнання недійсним Договору оренди №3 від
19.02.2001р., то він підлягає задоволенню виходячи з такого:

Відповідно до ст.48 Цивільного
кодексу УРСР, що був чинним на момент укладення оскаржуваного Договору,
недійсною є та угода, що не відповідає вимогам
закону.  Згідно  ст.4 Закону України „Про власність”
власник  на свій розсуд володіє,
користується і розпоряджається належним йому майном та має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Таким чином, лише власник
нерухомого майна може передавати його в орендне користування.

Як вбачається з матеріалів справи,
об'єкт оренди -павільйон-ПК - 2У , розташований за адресою: Одеська обл.., Комінтернівський
р-н, с.Ліски, вул..Лісна, 2а, належить ВА „ЕК „Одесаобленерго” на підставі   Наказу Міністерства палива та енергетики
України від 04 листопада 2003р. №635 „Про затвердження переліку нерухомого
майна ВАТ „ЕК „Одесаобленерго”  , яким
затверджено перелік нерухомого майна, яке увійшло до статутного фонду  ВАТ „ЕК „Одесаобленерго”  (перейменованої з Державної акціонерної
енергопостачальної компанії у відкрите акціонерне товариство енергопостачальну
компанію „Одесаобленерго” рішенням загальних зборів акціонерів , протокол №1
від 18.11.1998р.) під час корпоратизації станом на 01.07.1995р.   Згідно Переліку нерухомого майна, який є
додатком до зазначеного Наказу, під п.542 значиться: „павільйон ПК-2У ,
розташований за адресою: с.Ліски, вул..Касьяненко, 12”.

Але , зазначений документ не можна
вважати належним доказом права власності ВАТ „ЕК „Одесаобленерго”. За таких
обставин, оскаржуваний Договір укладений з порушенням норм Закону України „Про
власність”, що є підставою для визнання цього Договору недійсним.

За таких обставин вимоги позивача
за зустрічним позовом  є обґрунтованими,
підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті держмита
та витрат на забезпечення судового процесу покласти на відповідача за зустрічним
позовом -СПД ОСОБА_1  згідно зі
ст.ст.44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 -відмовити.

2. Зустрічну позовну заяву
Відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія
„Одесаобленерго”     - задовольнити.

3. Визнати недійсним Договір оренди
№3 від 19 лютого 2001р, укладений між
Відкритим акціонерним товариством „Енергопостачальна компанія
„Одесаобленерго”   ()
та суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1.

4. Стягнути з суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1,
АДРЕСА_1) на користь  Відкритого акціонерного
товариства „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго”   (, м. Одеса, вул..Садова,
3, рр7 в АБ „Південний”, МФО 328209)    витрати по сплаті держмита у сумі 42 грн.
50 коп.  та витрати на ІТЗ судового
процесу у сумі 59 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Накази  видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення
підписане 23 жовтня 2008р.

Суддя
Рога Н. В.