ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2008 р.
Справа № 47/138-08

вх.
№ 3636/5-47

Суддя
господарського суду

при секретарі
судового засідання

за участю
представників сторін:

позивача -
ОСОБА_2 за довіреністю №32 від 01.10.2008р.;

відповідача
- не з"явився;

3-ої особи
ОСОБА_2 - ОСОБА_2;

3-ої особи
ОСОБА_3 - не з"явився;

3-ої особи
ДАІ ГУ МВС України в Харківській області - не з"явився;

позивача за
зустрічним позовом ОСОБА_4 - не з"явився

розглянувши
справу за позовом ТОВ Фінансово-промислова компанія "Гросс", м.
Харків

до   ОСОБА_1, м. Харків

про
витребування майна із чужого незаконного володіння; визнання рішення загальних
зборів частково недійсним; стягнення незаконно отриманих дивідендів; розірвання
договорів позики та стягнення грошової суми за цими договорами; стягнення
вартості автомобіля

та
зустрічним позовом громадянина ОСОБА_1 до

Товариства з
обмеженою відповідальністю Фінансово-промислової компанії "Гросс", м.
Харків

про
стягнення невиплачених дивідендів; визнання права власності на майно;
зобов"язання провести реєстрацію автотранспорту

за позовом
громадянина ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю
Фінансово-промислової компанії "Гросс", м. Харків про визнання
рішення загальних зборів частково недійсним

за участю
третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору 1) громадянки ОСОБА_3; 2)
громадянина ОСОБА_2; 3) Управління ДАІ ГУ МВС України в Харківській області

ВСТАНОВИВ:

Позивач,
товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»,
звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1, в якому просив:

- витребувати
із незаконного володіння відповідача ОСОБА_1 автомобіль „ДЕУ-Нубіра", 1998
року випуску, красного кольору, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузову НОМЕР_2,
державний номерний знак НОМЕР_3;

- витребувати
із незаконного володіння відповідача ОСОБА_1 автомобіль „Ніссан-Патрол",
синього кольору, 1999 року випуску, номер двигуна НОМЕР_4, номер кузову
НОМЕР_5, державний номерний знак НОМЕР_6;

- визнати
рішення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю
«Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»від 26-29.07.99 частково недійсним в
частині визначення порядку і строків виплати частини майна і прибутку ОСОБА_1
та визнати недійсним рішення учасників Товариства про затвердження розміру
вартості майна і його номенклатури, що виділене Товариством для розрахунків з
ОСОБА_1;

- стягнути на
свою користь з відповідача ОСОБА_1 175.000 грн. незаконно отриманих дивідендів,
з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних з простроченої суми;

- стягнути на
свою користь з відповідача ОСОБА_1 вартості автомобіля ВАЗ-21099, білого
кольору, номер двигуна НОМЕР_7, номер кузову НОМЕР_8, 1999 року випуску, з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних з простроченої суми;

- стягнути з
відповідача ОСОБА_1 суму боргу 20000,00 грн. за договором позики від 01.02.1997
р. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних з простроченої суми;

- стягнути з
відповідача ОСОБА_1 суму боргу 10000,00 грн. за договором позики від 03.09.1998
р. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних з простроченої суми;

- стягнути з
відповідача ОСОБА_1 суму боргу 36400,00 грн. за договорами позики від
25.01.1999 р., 22.02.1999 р., 02.03.1999 р. з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої
суми;

- стягнути з
відповідача ОСОБА_1 витрати на проведення судово-економічних експертиз у сумі
1630,46 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2499,00грн.

Відповідач,
ОСОБА_1, звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС» в якій
просив:

- зобов'язати
відповідача виконати рішення засновників і передати йому його частку в майні
товариства відповідно до рішення загальних зборів товариства від 26-29 липня
1999 р. в натурі, вартість якої складає 275832 грн. 12 коп.:

- визнати за
ним право власності на автомобілі: «ДЕУ-Нубіра», 1998 року випуску, красного
кольору, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузову НОМЕР_2, державний номерний знак
НОМЕР_3; „Ніссан-Патрол", синього кольору, 1999 року випуску, номер
двигуна НОМЕР_4, номер кузову НОМЕР_5, державний номерний знак НОМЕР_6;
ВАЗ-21099, білого кольору, номер двигуна НОМЕР_7, номер кузову НОМЕР_8, 1999
року випуску;

- стягнути на
його користь з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова
компанія «ГРОСС»103465 гр. недотриманих дивідендів.

ОСОБА_4
звернувся з позовом до товариства з обмеженню відповідальністю ФПК „Гросс"
про визнання рішення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю
«Фінансово-промислова компанія «ГРОСС» від 26-29 липня 1999 р. недійсним в
частині прийняття рішення про виплату частки майна і прибутку ОСОБА_1 в зв'язку
з його виходом зі складу учасників Товариства.

Рішенням
Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.08.2007р. (суддя Бобко Т.В.) по
справі №2-4136/2007 (2-1085/2006) позовні вимоги позивача ТОВ
«Фінансово-промислова компанія «ГРОСС» задоволені частково:

- витребувано
із незаконного володіння ОСОБА_1 автомобіль „ДЕУ-Нубіра", 1998 року
випуску, красного кольору, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузову НОМЕР_2,
державний номерний знак НОМЕР_3, і повернуто його ТОВ «Фінансово-промислова
компанія «ГРОСС»;

- витребувано
із незаконного володіння відповідача ОСОБА_1 автомобіль „Ніссан-Патрол",
синього кольору, 1999 року випуску, номер двигуна НОМЕР_4, номер кузову
НОМЕР_5, державний номерний знак НОМЕР_6 і повернуто його ТОВ
«Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»;

- визнано
рішення загальних зборів ТОВ «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»від 26-29
липня 1999 року частково недійсним в частині визначення порядку і строків
виплати частини майна і прибутку ОСОБА_1 та затвердження   розміру
вартості   майна   і
його номенклатури,    що    виділене
Товариством    для    розрахунків    з
ОСОБА_1;

- стягнуто з ОСОБА_1
на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова
компанія «ГРОСС» 368750,00 гривень у рахунок суми незаконно отриманих
дивідендів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також трьох процентів річних з простроченої суми;

- стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС» 51151,40 гривень
у рахунок вартості автомобіля ВАЗ-21099, білого кольору, номер двигуна НОМЕР_7,
номер кузову НОМЕР_8, 1999 року випуску, з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних з
простроченої суми;

- стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС» суму боргу
38000,00 гривень за договором позики від 01.02.1997 року з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох
процентів річних з простроченої суми;

- стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»суму боргу
16685,00 гривень за договором позики від 03.09.1998 року з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох
процентів річних з простроченої суми;

- стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС» суму боргу
57987,20 гривень за договорами позики від 25.01.1999 року, 22.02.1999 року,
02.03.1999 року з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також трьох процентів річних з простроченої суми;

- стягнуто з
Чуєва  на користь ТОВ
«Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»1630,46 гривень - витрати на проведення
судово-економічних експертиз;

- стягнуто з
ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю
«Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»1700 гривень - витрати по сплаті судового
збору.

Позовні вимоги
позивача ОСОБА_4 задоволено,  визнано
рішення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю
«Фінансово-промислова компанія «ГРОСС» від 26-29 липня 1999 року частково
недійсним в частині прийняття рішення про виплату частки майна і прибутку
ОСОБА_1 в зв'язку з його виходом зі складу учасників товариства.

В задоволенні
позовних вимог відповідача ОСОБА_1 про зобов'язання Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС» виконати рішення
засновників і передати йому його частку в майні товариства відповідно до
рішення загальних зборів товариства від 26-29 липня 1999 р. в натурі, визнання
за ним права власності на автомобілі „ДЕУ-Нубіра", 1998 року випуску,
номер двигуна НОМЕР_1, номер кузову НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3;
„Ніссан-Патрол", синього кольору, 1999 року випуску, номер двигуна
НОМЕР_4, номер кузову НОМЕР_5, державний номерний знак НОМЕР_6; ВАЗ-21099,
білого кольору, номер двигуна НОМЕР_7, номер кузову НОМЕР_8, 1999 року випуску,
стягнення на його користь суми недоотриманих дивідендів - відмовлено.

Стягнуто з
ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі
30 грн.

Відповідач за
первісним позовом, ОСОБА_1, з рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова
від 03.08.2007р. по справі №2-4136/2007 (№2-1085/2006) не погодився і подав
апеляційну скаргу.

Постановою
Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2007 року рішення
Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.08.2007 року по справі
№2-4136/2007 залишено без змін.

Відповідач за
первісним позовом, ОСОБА_1, з постановою Харківського апеляційного
господарського суду 12.12.2007 року по справі №2-4136/2007 (№2-1085/2006) не
погодився і подав касаційну скаргу.

Постановою
Вищого господарського суду України від 15.04.2008 року по цій справі, касаційну
скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 03.08.2007 року та постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 12.12.2007 року по справі №2-4136/2007 (2-1085/2006)
було скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду
Харківської області.

Не погодившись
з постановою ВГСУ, ТОВ ФПК «ГРОСС» подало до Верховного суду України касаційну
скаргу, в якій просило суд скасувати постанову ВГСУ та залишити без змін
рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.08.2007 року та
постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2007 року по
справі №2-4136/2007 (2-1085/2006).

Ухвалою від
10.07.2008р., Верховний суд України відмовив ТОВ ФПК «ГРОСС» у порушенні
касаційного провадження з перегляду постанови ВГСУ від 15.04.2008р. в справі
№2-4136/2007(2-1085/2006).

Представник
позивача за первісним позовом (ТОВ ФПК «ГРОСС») у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі. 06.10.2008р. надав до суду доповнення до
пояснень, в яких позовні вимоги ОСОБА_4 визнав у повному обсязі і просив суд
також визнати рішення від 26-29.07.1999р. недійсним в частині, а у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1 відмовити. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
рішення загальних зборів учасників ТОВ «ФПК «ГРОСС», які відбулися 26-29 липня
1999 р. і на яких били вирішені питання про сплату в 1999 році дивідендів
засновникам товариства по підсумкам роботи за 1997 рік; про затвердження
розміру вартості майна і його номенклатури, що виділене товариством для
розрахунків ОСОБА_1; про передачу йому його частки в майні товариства в натурі,
вартість якої складає 275832 грн. 12 коп., прийняті внаслідок помилкового
уявлення учасників про фінансовий стан підприємства, що обумовлена істотними
помилками в звітних даних бухгалтерського обліку підприємства. Зокрема,
необґрунтованого, на думку позивача, включення до балансу ТОВ «ФПК «ГРОСС» по
статтям дебіторської заборгованості та прибутки майбутніх періодів дебіторську
заборгованість Донецького Хіміко-металургійного заводу в сумі основного боргу
1354300,00 грн. та пені в сумі 333170,00 грн., Макіївського металургійного
комбінату в сумі 5000001,00 грн., а також суму збільшення до нього вимог в
розмірі 3544000,00 грн.

Відповідач за
первісним позовом (позивач за зустрічним) ОСОБА_1 та його представник у судове
засідання не з'явився, про причини неявки не повідомили. Надали до суду
письмові пояснення в яких проти позовних вимог ТОВ ФПК "ГРОСС" та
ОСОБА_4 заперечували, посилаючись на те, що Вищій господарський суд України
(вказівки якого є обов'язковими для суду першої інстанції) стосовно позовних
вимог ТОВ ФПК "ГРОСС" про визнання частково недійсним рішення
загальних зборів, оформлених протоколом від 26-29.04.1999 року, зазначив наступне:
"звернення товариства із позовом до учасника про визнання недійсним
рішення вищого органу - загальних зборів - самого товариства законом не
передбачається. ... Встановивши, що предмет позову не відповідає встановленим
законом способам захисту прав, господарський суд повинен відмовити в
позові". Крім того відповідач зазначив, що при вирішенні питання про
визначення прибутку від діяльності  ТОВ
«ФПК «Гросс»та правомірності нарахування дивідендів засновникам за результатами
роботи товариства у 1997 році, судом враховано висновки експертів, що
суперечать один одному; висновки судово-економічних експертиз, на думку
апелянта, ухвалені без надання товариством первинної бухгалтерської
документації - регістрів бухгалтерського обліку, а тому є необґрунтованими і на
них не можна ґрунтувати об'єктивні й законні висновки з досліджуваних судом
питань.

Щодо позовних
вимог ОСОБА_4 відповідач за первісним позовом просить суд відмовити йому,
зважаючи на пропуск ним строку позовної давності і відсутності поважних причин
для його відновлення.

ОСОБА_4, або
його представник у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не
повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений.

06.10.2008р.,
ОСОБА_4, до суду було подано доповнення та уточнення позовних вимог у справі №
47/138-08. Суд прийняв зазначені уточнення, зважаючи на те, що вони не
суперечать інтересам сторін та діючому законодавству і продовжив розгляд справи
з їх урахуванням.

У доповненнях
та уточненнях до позовної заяви, ОСОБА_4 просить визнати рішення загальних
зборів засновників, оформлене протоколом від 26-29 липня 1999 року в часині
визначення порядку і строків виплати частини майна ОСОБА_1, про затвердження
розміру вартості майна і його номенклатури, недійсним та таким, що не підлягає
виконанню, а також відмовити ОСОБА_1 у зустрічному позові і доповненнях до
нього. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішення загальних зборів засновників ТОВ
ФПК "ГРОСС", оформлене протоколом загальних зборів засновників №7 від
09.04.1999р. про виплату дивідендів є незаконним, та таким, що порушує норми
статуту товариства і норми Закону України "Про господарські
товариства". Крім того, ОСОБА_4 також вважає незаконним рішення загальних
зборів засновників ТОВ ФПК "ГРОСС" від 26-29.07.1999р. частково
недійсним, як таке що прийнято внаслідок помилкового уявлення про стан
підприємства та омани зі сторони ОСОБА_1 та головного бухгалтера ОСОБА_6.

Третя особа,
ОСОБА_3, відзив на позовну заяву не надала, у судове засідання не з'явилась,
про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи була
належним чином повідомлена.

Третя особа,
ОСОБА_2, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги ТОВ ФПК
"ГРОСС" та просив суд визнати рішення загальних зборів засновників,
оформлене протоколом від 26-29 липня 1999 року в часині визначення порядку і
строків виплати частини майна ОСОБА_1, про затвердження розміру вартості майна
і його номенклатури, недійсним та таким, що не підлягає виконанню, а також
відмовити ОСОБА_1 у зустрічному позові і доповненнях до нього.

Третя особа,
Управління ДАІ ГУ УМВС України в Харківській області, відзив на позовну заяву
не надало, у судове засідання представника не направило, про причини неявки суд
не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача за первісним
позовом та третьої особи ОСОБА_2, суд вважає, що позовна заява ТОВ ФПК
"Гросс" та ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, а зустрічний позов
ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Товариство з
обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС» засновано
16.06.1993р. громадянами ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_3 із статутним фондом
500000000,00 крб., із розміром частки кожного учасника товариства: ОСОБА_7 - 180000000,00
крб., ОСОБА_1 - 160000000,00 крб., ОСОБА_3 - 160000000,00 крб.

Рішенням
загальних зборів ТОВ «ФПК «ГРОСС» від 03.01.997 р. із складу засновників
Товариства був виключений ОСОБА_7, у зв'язку з чим відбувся перерозподіл
часток: ОСОБА_3 -2500,00 гр., що складає 50% статутного фонду товариства:
ОСОБА_1 - 2500,00 грн., що складає 50% статутного фонду товариства.

01 лютого 1997
р. приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 була засвідчена додаткова угода про вихід
зі складу засновників та перерозподіл Статутного фонду товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС».

Рішенням
загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова
компанія «ГРОСС» від 06 квітня 1999 р. у зв'язку з уступкою частки, що належала
ОСОБА_3, було затверджено новий склад учасників товариства з розміром долі
кожного учасника товариства: ОСОБА_1 - 2500,00 грн., що складає 50% статутного
фонду товариства; ОСОБА_3 - 1500,00 грн., що складає 30% статутного фонду
товариства: ОСОБА_9 - 500,00 грн., що складає 10% статутного фонду товариства;
ОСОБА_2 - 500,00 грн., що складає 10% статутного фонду товариства.

07 квітня 1999
року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_10 було засвідчено Додаткову угоду до
установчого договору про створення ТОВ «ФПК «ГРОСС» про зміну складу
засновників і перерозподіл Статутного фонду. Згідно Додаткової угоди від 07
квітня 1999 р. до установчого договору про створення товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС» - Статутний фонд був перерозподілений
таким чином: ОСОБА_1 - 2500,00 грн., що становить 50% статутного фонду; ОСОБА_3
- 1500,00 грн. - 30%; ОСОБА_9 - 500,00 грн. - 10%; ОСОБА_2 - 500 грн. - 10%.
(а.с. 38, т.2).

Товариство з
обмеженою відповідальністю Фінансово-промислова компанія "ГРОСС" діє
на підставі Статуту (нова редакція), що зареєстрований у Виконавчому комітеті
Харківської міської ради 17.12.2004р. за номером 1004800.

Відповідно до ч. 1 ст. 12
Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі
справи, зокрема, що виникають з корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому
числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Згідно статті 1 Господарського
процесуального кодексу України особа має право звернутися до господарського суду
за захистом своїх прав.

Відповідно до статті 54 Закону
України "Про господарські товариства" від 19.09.1991 Я2І576-ХІ1 (в
редакції від 05.05.1999) при виході учасника з товариства з обмеженою
відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства,
пропорційна його частці у статутному фонді. Виплата провадиться після
затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12
місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може
бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув,
виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році
до моменту його виходу.

Згідно ч.1 ст.41 Закону України
"Про господарські товариства" вищим органом акціонерного товариства є
загальні збори товариства.

Оскільки загальні збори є органом
товариства, то їх рішення мають розцінюватися як рішення самого товариства, а
не окремих учасників (акціонерів) товариства. Тому відповідачем у спорах про
визнання недійсним рішення загальних зборів має бути саме товариство.

Не підлягає розширеному тлумаченню
пункт 4 частини 1 статті 12 ГПК України: щодо підвідомчості справ.

За змістом частини 3 статті 167
Господарського кодексу України, яка визначає поняття корпоративних відносин,
обов'язковим учасником корпоративного спору повинен бути суб'єкт корпоративних
прав, тобто акціонер або учасник господарського товариства.

При розгляді, справ у спорах про
визнання недійсними рішень загальних зборів суду слід виходити з того, що
підставою для визнання недійсними прийнятих загальними зборами рішень можуть
бути: порушення порядку скликання та проведення загальних зборів передбаченого
законом та внутрішніми документами акціонерного товариства, акціонер (учасник)
товариства був позбавлений можливості взяти участь у загальних зборах, рішення
загальних зборів порушує права чи законні інтереси акціонера (учасника і
товариства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу
України, особа може звернутися за захистом лише свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Звернення із позовом товариства до
учасника із позовом про визнання недійсним рішенням вищого органу - загальних
зборів - самого товариства законом не передбачається. За таких обставин, суд
дійшов висновку, що предмет позову ТОВ ФПК "ГРОСС" не відповідає
встановленим законом способам захисту прав, у зв'язку з чим позовні вимоги
товариства щодо визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ ФПК "ГРОСС"
від 26-29.07.1999р. в частині визначення порядку і строків виплати частини
майна і прибутку ОСОБА_1 та затвердження розміру вартості майна і його
номенклатури, що виділене товариством для розрахунків з ним задоволенню не
підлягають. Слід зазначити, що саме така правова позиція була викладена й у
Постанові Вищого господарського суду України від 15.04.2008р. по справі №
2-4136/2007.

Згідно
Цивільного Кодексу України, Закону України «Про господарські товариства»,  Рекомендацій Президії Вищого господарського
суду України № 04-5/14 від 28.12.2007 року «Про практику застосування
законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин» та Листа
Верховного суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів»
рішення загальних зборів, є дійсними, якщо у судовому порядку не буде
встановлено інше, тобто існує презумпція легітимності рішень загальних зборів
учасників.

Відповідно до
статті 10 Закону України "Про господарські товариства" учасники
товариства мають право, зокрема, вийти в установленому порядку з товариства.

29 липня 1999
року ОСОБА_1 звернувся до загальних зборів засновників товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС» із заявою в якій
містилось прохання про виключення його зі складу засновників Товариства з
14.07.1999р. (а.с. 31, т. 1).

Відповідно до статті 58 Закону
України «Про господарські товариства» вищим органом товариства з обмеженою
відповідальністю є загальні збори учасників.

Статтею 59
Закону України "Про господарські товариства" передбачено, що до
компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю крім питань,
зазначених у пунктах "а", "б", "г-ж",
"и-ї" статті 41 цього Закону, належить встановлення розміру, форми і
порядку внесення учасниками додаткових вкладів; вирішення питання про придбання
товариством частки учасника; виключення учасника з  товариства.

У відповідності
до статті 41 Закону України "Про господарські товариства" до
компетенції загальних зборів належить, зокрема, затвердження річних результатів
діяльності товариства, затвердження звітів, порядку розподілу прибутку, строку
та порядку виплати частки прибутку (дивідендів), визначення порядку покриття
збитків.

Таким чином,
саме до повноважень загальних зборів учасників товариства з обмеженою
відповідальністю віднесено порядку розподілу прибутку, строків та порядку його
виплати.

Як вже
зазначалось, згідно із ст. 54 Закону України "Про господарські
товариства" при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю
йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у
статутному фонді. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому
він вийшов з товариства, і в   строк   до
12   місяців   з
дня   виходу. На вимогу учасника
та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в
натуральній формі. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка
прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу.

Наведена норма
є імперативною та підлягає обов'язковому застосуванню у випадку виходу учасника
з товариства.

Відповідно до
п.1. ст. 10 Закону України «Про підприємства України» від 27.03.1991р. №
887-ХІІ «...майно підприємства становлять основні фонди та оборотні кошти, а
також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі
підприємства...».

Згідно з
пунктом 3.7. Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України № 04-5/14
від 28.12.2007 року «Про практику застосування законодавства у розгляді справ,
що виникають з корпоративних відносин» вартість майна товариства, яка
враховується у визначенні частки, вартість якої належить до сплати учаснику, що
вибув, визначається як сумарна вартість активів товариства за вирахуванням його
зобов'язань.

26-29.07.1999
року відбулися загальні збори учасників ТОВ «ФПК «ГРОСС», які були скликані та
проведені у відповідності до норм статей
60 та 61 Закону України «Про господарські товариства».

У відповідності
до протоколу № 3 від 26-29.07.1999р. збори учасників вивели гр. ОСОБА_1 зі
складу засновників товариства з обмеженою відповідальністю
«Фінансово-промислова компанія «ГРОСС». (а.с. 32, т. 1).

За другим
питанням порядку денного загальними зборами товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС» від 26.-29.07.1999р.
часниками товариства було прийнято рішення задовольнити прохання ОСОБА_1 про
виплату йому вартості частини майна товариства в натурі шляхом передачі йому
майна, а саме: картини, вартістю 309 грн., магнітоли, вартістю 357 грн.,
ксерокса, вартістю 785Д грн., факсу, вартістю 1466,66 грн., крісла, вартістю
509 грн., телефону, вартістю 758,08 грн., обігрівача, вартістю 387,60 грн.,
ПСОМ, вартістю 1269,5 грн., ПСОМ, вартістю 2460 грн., крісло, вартістю 500,54
грн., комплекту меблів головного бухгалтера, вартістю 775,51 грн., телефону, вартістю
1664,4 грн., офісних меблів, вартістю 3830,4 грн., мобільного телефону,
вартістю 1290 грн., автомобілю „ДЕУ-Нубіра", 1998 року випуску, вартістю
58139,47 грн., автомобілю „Ніссан-Патрол", 1999 року випуску, вартістю
176120 грн., автомобілю ВАЗ-21099, 1999 року випуску, вартістю 24822,26 грн.

Також, було
прийнято рішення про направлення грошових коштів - прибутку, який підлягав
виплаті ОСОБА_1 - на оплату податків та обов'язкових зборів у зв'язку з
виплатою йому вартості частини майна товариства в натурі.

30 липня 1999
року відбулася фактична передача майна ОСОБА_1, про що свідчить акт
приймання-передачі, складений на підставі протоколу зборів учасників ТОВ ФПК
„ГРОСС" від 26 липня 1999 року.

У відповдіності
до пункту 3.5 наведених вище Рекомендацій Вищого господарського суду України,
учасник вважається таким, що вийшов з товариства з обмеженою відповідальністю з
моменту прийняття загальними зборами рішення про виключення учасника з
товариства на підставі його заяви про вихід.

Таким чином,
розрахунок частки ОСОБА_1 повинен визначатися виходячи з даних балансу ТОВ «ФПК
«Гросс» за станом на 01.07.1999р. тобто на найближчу дату до дати його виходу з
товариства.

З наведеного
вбачається, що оскаржуване рішення в частині виплати ОСОБА_1 вартості частини
майна товариства та дивідендів у зв'язку із виходом, було прийнято
уповноваженим органом в межах його компетенції
та у відповідності до вимог чинного на той момент законодавства
України.

Суд не приймає
до уваги посилання позивача за первісним позовом на рішення учасників ТОВ «ФПК
«ГРОСС» про скасування рішення загальних зборів учасників товариства від
09.04.1999р. (про виплату дивідендів) та 26-29.07.1999 року в частині виплати
ОСОБА_1 вартості частини майна товариства, оскільки дане рішення суперечить
принципу легітимності рішень загальних зборів товариства порушує імперативні
норми статті 54 Закону України «Про господарські товариства».

Відповідно до
статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право
власності.

Як вже
зазначалось вище, згідно рішення, яке було прийнято відповідно до питання 2
порядку денного загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю
«Фінансово-промислова компанія «ГРОСС» від 26-29.07.1999р., - на момент виходу
зі складу учасників товариства ОСОБА_1 у підприємства немає заборгованості
перед бюджетом і фондом соціального страхування, у зв'язку з цим задоволено
прохання ОСОБА_1 про виплату в натурі шляхом передачі йому визначеного
товариством майна.

Зазначене
рішення ТОВ ФПК «ГРОСС» не визнається і до теперішнього часу не виконано, у
зв'язку з чим порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом визнання за
ОСОБА_1 права власності на визначене в протоколі та акті приймання-передачі від
30.07.1999р. майно та покладення на ТОВ ФПК "ГРОСС" зобов'язання
виконати рішення засновників, закріплене у протоколі №3 позачергових зборів ТОВ
ФПК "Гросс" від 26-29 липня 1999р. про передачу йому долі в майні ТОВ
ФПК "Гросс" в натурі, перелік якого було визначено в Акті
приймання-передачі від 30.07.1999р.

В той же час,
стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на автомобіль
ВАЗ-21099, білого кольору, номер двигуна НОМЕР_7, номер кузову НОМЕР_8, 1999
року випуску суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволені з огляду на
таке.

Як вбачається з
матеріалів справи: копії облікової картки АМТ (автомобіль ВАЗ-21099, білого
кольору, номер двигуна НОМЕР_7, номер кузову НОМЕР_8, 1999 року випуску), листа
Управління державтоінспекції від 19.03.2004р. №1082 (т.3, а.с.26-29), заяви
ОСОБА_11 від 31.10.2004р. (т.4, а.с. 45), 23.12.1999р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_11
було укладено договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-21099, білого кольору,
номер двигуна НОМЕР_7, номер кузову НОМЕР_8, 1999 року випуску. Відповідна
перереєстрація власника автомобіля була проведена в Управлінні
Державтоінспекції.

В подальшому,
на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 13.06.2001,
зазначений транспортний засіб було передано ОСОБА_12. Відповідна перереєстрація
власника в подальшому також була проведена Управлінням Державтоінспекції.

Отже, на
теперішній час, законним власником автомобіля ВАЗ-21099, білого кольору, номер
двигуна НОМЕР_7, номер кузову НОМЕР_8, 1999 року випуску (на підставі договору,
який не було визнано недійсним) є ОСОБА_13, який набув право власності на цій
автомобіль на підставі договору. За таких обставин, вимоги ОСОБА_1 в цій
частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до
ст. 4 Установчого договору від 16.06.1993 р. про створення Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислової компанії «ГРОСС» передбачено,
що "... прибуток Товариства, що залишився після сплати податків та інших
обов'язкових платежів розподіляється поміж учасниками по підсумкам роботи за
рік пропорційно їх долям в статутному фонді "Товариства..." (т. 1
а.с. 35-38).

Згідно Статуту
ТОВ "ФПК "ГРОСС" зареєстрованого у виконкомі Міської ради
народних депутатів м. Харкова 12.07.1993 р. (рег. № 04333) передбачено: п. 4.9
Розподіл чистого прибутку, що утворився у відповідності з встановленим
порядком, між Учасниками здійснюються за підсумками роботи за рік, пропорційно
їх долям в Статутному фонді Товариства; п. 7.2 - до виняткової компетенції
Зборів Учасників Товариства належить: ... визначення порядку розподілу
прибутку, покриття збитків.

Відповідно до
ст. 15 Закону України 19.09.1991 р. № 1576-ХІІ "Про господарські
товариства" (із змінами та доповненнями), прибуток товариства утворюється
з надходжень від господарської діяльності після покриття матеріальних та
прирівняних до них витрат і витрат на оплату праці. З балансового прибутку
товариства сплачуються проценти по кредитах банків та облігаціях, а також
вносяться передбачені законодавством України податки та інші платежі до
бюджету. Чистий прибуток, одержаний після зазначених розрахунків, залишається у
повному розпорядженні товариства, яке відповідно до установчих документів
визначає напрями його використання ( в тому числі й для виплати дивідендів).

Згідно зі ст.
10 цього Закону, дивіденди - це частка прибутку, розподілена пропорційно внеску
до статутного фонду товариства кожного з учасників.

Згідно зі ст. 4
цього Закону "... установчі документи повинні містити відомості "про
... порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів
товариства та порядок прийняття ними рішень ...".

Згідно ст. 59,
пунктів "а", "б", "г-д" статті 41 цього Закону -
до компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю віднесено затвердження
річних результатів діяльності товариства, затвердження звітів і висновків
ревізійної комісії, порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати
частки прибутку (дивідендів), визначення порядку покриття збитків.

Таким чином
вищезгадані норми Закону "Про господарські товариства" та інші
зв'язані з цим питанням нормативно-правові акти не обмежують терміни прийняття
рішень загальними зборами учасників Товариств з обмеженою відповідальністю про
виплату дивідендів.

Право на
одержання частки прибутку товариства (дивідендів) його учасниками відповідно до
їх частки у статутному фонді закріплене п.п. 7.8.1 ст. 7 Закону України „Про
оподаткування прибутку підприємств". Відповідно до вказаної норми у разі
прийняття рішення щодо виплати дивідендів емітент корпоративних прав, на які
нараховуються дивіденди, проводить зазначені виплати власнику таких
корпоративних прав пропорційно частці його в статутному фонді
підприємства-емітента таких корпоративних прав незалежно від того, чи була
діяльність такого підприємства-емітента прибутковою протягом звітного періоду
при наявності інших власних джерел для виплат.

Як вбачається з
протоколу № 7 від 09.04.1999 р. загальних зборів засновників ТОВ «ФПК «ГРОСС»
про розподіл прибутку за 1997 рік, загальними зборами було вирішено, зокрема,
прибуток підприємства по підсумкам роботи за 1997 рік, який станом на
01.01.1999 рік склав 500,00 тис. грн., розподілити між засновниками згідно долі
внеску в статутний фонд. У 1999 році засновниками товариства ОСОБА_3 та ОСОБА_1
було отримано по 175.000 грн., як суми, які належали їм в якості долі прибутку,
отриманого товариством у 1997 році.

Отже, підставою
для сплати дивідендів засновникам ТОВ "ФПК «ГРОСС" по підсумкам
роботи за 1997 рік було рішення загальних зборів товариства від 09.04.1999 рік,
сплата цих дивідендів проведена.

Як зазначив
ВГСУ у своїх постанові від 15.04.2008р. по справі №2-4136/2007, суди першої та
апеляційної інстанції не врахували відсутність оспорення в судовому порядку
рішення ТОВ ФПК "ГРОСС" №7 від 09.04.1999р. Зважаючи на принцип
призумпції легітімності рішень господарських товариств, воно є обов'язковим, у
разі якщо інше не встановлено судом.

Крім того суд
вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Як свідчать матеріали справи,
для з'ясування питань, пов'язаних з розрахунком дивідендів за 1997 рік, які
виплатили ОСОБА_1 і ОСОБА_3 в 1999 р.; з аналізом балансу підприємства з
погляду ліквідності і реальної вартості майна ТОВ «ФПК «ГРОСС»; встановленням
та проведенням розподілу реальних активів і пасивів на момент виходу ОСОБА_1 із
складу засновників і розрахунком податків на виділену йому частку майна, по
даній справі призначались судово-економічні експертизи. А саме: 1)
судово-економічна експертиза №7646 від 22.11.2002р.; 2) комісійна
судово-економічна експертиза №9888 від 14.12.2005р.; 3) додаткова
комісійно-судова експертиза №8129 від 30.10.2006р.;

Відповідно до
ч.5 і 6 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, висновок
судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється
господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.
Відхилення господарським судом висновку судового експерта повинно бути
мотивованим у рішенні.

Так, дослідивши
наявни в матеріалах справи судові експертизи суд дійшов висновку про їх
суперечливий характер, у звязку з чим вони не можуть служити доказом твердження
позивача про те, що рішення від 09.04.1999р. ТОВ ФПК "ГРОСС" прийнято
внаслідок помилкового уявлення учасників про фінансовий стан підприємства, що
обумовлена істотними помилками в звітних даних бухгалтерського обліку
підприємства. Зазначена позиція також була відмічена й у Постанові ВГСУ від
15.04.2008р., зокрема: "у рішенні та постанові при вирішенні питання про
визначення прибутку від діяльності ТОВ ФПК "ГРОСС" та правомірності
нарахування дивідендів засновниками суди посилаються на висновки експертів, які
суперечать один одному".

Суд також
вважає за необхідне зазначити, що право на одержання частки прибутку товариства
(дивідендів) його учасниками відповідно до їх частки у статутному фонді
закріплене п.п. 7.8.1 ст. 7 Закону України „Про оподаткування прибутку
підприємств". Відповідно до вказаної норми у разі прийняття рішення щодо
виплати дивідендів емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди,
проводить зазначені виплати власнику таких корпоративних прав пропорційно
частці його в статутному фонді підприємства-емітента таких корпоративних прав
незалежно від того, чи була діяльність такого підприємства-емітента прибутковою
протягом звітного періоду при наявності інших власних джерел для виплат.

Так, в
матеріаліх справи містяться видаткові касові ордери на виплату ОСОБА_1
дивідендів в розмірі 240000,00 грн. та прибутковий косовий ордер на повернення
ОСОБА_1 зайво отриманих дивідендів в сумі 65000,00 грн., що свідчить о
наявності в цей час джерел для виплати дивідендів, сплачених згідно рішення
загальних зборів. В той же час, відсутність регістрів бухгалтерського обліку не
дозволила суду встановити з яких саме джерел проведена ця виплата.

Зважаючи на
наведене вище, суд відмовляє ТОВ ФПК "ГРОСС" у задоволенні позовних
вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 368750 грн. у рахунок суми не законно отриманих
дивідендів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також трьох процентів річних з простроченої суми.

Також суд
вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог стосовно
зобов'язання УДАІ в Харківській області перереєструвати на нього автомобілі
„ДЕУ-Нубіра", 1998 року випуску, красного кольору, номер двигуна НОМЕР_1,
номер кузову НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3 та „Ніссан-Патрол",
синього кольору, 1999 року випуску, номер двигуна НОМЕР_4, номер кузову
НОМЕР_5, державний номерний знак НОМЕР_6.

Так, в
матеріалах справи міститься рішення Київського районного суду м. Харкова від
21.04.2000р., яким було встановлено незаконність переоформлення ОСОБА_1 на своє
ім'я автомобілів «ДЕУ-Нубіра», «Ніссан-Патрол»та «ВАЗ-21099».  Рішення набрало законної сили.

Відповідно до
ч.4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, рішення суду з
цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського
суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Зазначеним вище
рішенням встановлено, що заява ОСОБА_1 про вихід зі складу учасників Товариства
посвідчено нотаріусом ХМНО ОСОБА_14 29 липня 1999 р., а протокол №8 загальних
зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова
компанія «ГРОСС», наданий ОСОБА_1 в УДАЇ УМВДУ в Харківській області як підстава
для здійснення перереєстрації, датований 26 липня 1999 р. В той же час саме
рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про вихід зі складу засновників і
затвердження розміру вартості майна і його номенклатури, що виділене
Товариством для розрахунків з ОСОБА_1 було прийнято загальними зборами
учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова
компанія «ГРОСС» 29 липня 1999 р., про що свідчить зміст Протоколу зазначених
загальних зборів від 26-29 липня 1999 р.. Зміни в Договір про заснування Товариства
внесені 06.08.1999 р. шляхом підписання Додаткової угоди до Договору про
заснування товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова
компанія «ГРОСС». Відповідні зміни в статуті товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС» зареєстровано
виконкомом Харківської міської ради від 10.08.1999г.

За таких
обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині, що стосуються зобов'язання УДАІ у
Харківській області зареєструвати автомобілі задоволенню не підлягають.

Щодо позовних
вимог ТОВ ФПК «ГРОСС» про:

- стягнення з
ОСОБА_1  суму боргу 38000,00 гривень за
договором позики від 01.02.1997 року з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних з
простроченої суми;

- стягненя з
ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»суму боргу
16685,00 гривень за договором позики від 03.09.1998 року з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох
процентів річних з простроченої суми;

- стягнення з
ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС» суму боргу
57987,20 гривень за договорами позики від 25.01.1999 року, 22.02.1999 року,
02.03.1999 року з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також трьох процентів річних з простроченої суми,

суд зазначає
наступне.

Відповідно до
ч.1 статті 58 ГПК України, в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька
вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Як зазначив
Вищій господарській суд України у своїй постанові по цій справі від
15.04.2008р., позивачем ТОВ ФПК «ГРОСС» для спільного розгляду із позовом про
витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання недійсним
рішення загальних зборів ТОВ ФПК «ГРОСС» від 26-29.07.1999р. було подано до
суду позовну заяву про стягнення з гр. ОСОБА_1 суми боргу за договорами позики
та інфляції і трьох процентів річних. Судами безпідставно не звернуто увагу на
те, що наведені вище позовні вимоги, зважаючи на той факт, що вони не є
однорідними, випливають з різних правовідносин, мають розглядатися в різних
позовних провадженнях за відповідною встановленою процесуальним законом
підвідомчістю.

З урахуванням
зазначеного ВГСУ, враховуючи той факт, що наведені вище позовні вимоги випливають
з цивільних правовідносин, провадження у справі в цій частині підлягає
припиненню.

Суд також
вивчивши матеріали справи щодо позовних вимог ОСОБА_4 вважає за необхідне
відмовити в їх задоволенні з огляду на таке.

Так, як
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 звернувся до Фрунзенського районного
суду м. Харкова із позовною заявою про визнання незаконним рішення загальних
зборів ТОВ ФПК «ГРОСС» від 26-29.07.1999р. в частині 11.11.2004р. Разом з
позовом ним також було подано клопотання про відновлення строків позовної
давності.

Згідно статті 71 Цивільного кодексу
України (затверджений Законом УРСР від 18.07.1963р.) (далі - Кодекс), загальний
строк для захисту права за позовом особи, право якого порушено (позовна
давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до статті 76 Кодексу,
перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов.
Право на позов виникає з дня, коли особа узнала, або повинна була узнати про
порушення свого права.

Частина 1 стаття 80 Кодексу
встановлює, що сплив строку позовної давності до пред'явлення позову є
підставою для відмові у позові.

У своєму клопотанні як на причину
пропуску строку позовної давності, Кожедуб посилається на те, що до часу
подання ним позову, по справі за позовом ТОВ ФПК «ГРОСС» не прийнято законного
та обґрунтованого рішення. Отже, ним прийнято рішення про самостійне
пред'явлення позову.

Однак, така причина пропуску строку
позовної давності не може вважатися судом поважною. Так, ОСОБА_4 (який до
08.05.2001р. мав прізвище ОСОБА_9) було відомо про прийняття загальними зборами
рішення від 26-29.07.1999р. про визначення порядку і строків виплати частини
майна і прибутку ОСОБА_1 та затвердження розміру вартості майна і його
номенклатури, що виділене Товариством для розрахунків з ним, що підтверджується
протоколом ТОВ ФПК «ГРОСС» №5 від 10.09.1999р.,
20.07.2000р., 25.07.2000р. Отже, протягом всього часу до подання позову,
ОСОБА_4 мав реальну можливість (у разі якщо вважав свої права, як учасника
товариства порушеними) звернутися до суду за захистом своїх прав.

Згідно ч.2 статті 80 Кодексу, суд має
визнати поважною причину пропуску строку позовної давності.

Зважаючи на те,
що в суду не має підстав вважати пропуск ОСОБА_4 строку позовної давності щодо
оскарження рішення загальних зборів ТОВ ФПК «ГРОСС» від 26-29.07.1999р. таким,
що відбувся з поважних причин, суд відмовляє йому у задоволенні позову.

Витрати на
проведення судових експертиз по справі, що становять загальну суму у розмірі
1630,46грн., суд, відповідно ст.. 49 Господарського процесуального кодексу
України, залишає за ТОВ Фінансово-промисловою компанією "Гросс".

Відповідно ст..
49 Господарського процесуального кодексу України, суми, які  підлягають
сплаті   за   проведення
судової експертизи, послуги
перекладача    адвоката,    витрати
на інформаційно-технічне
забезпечення   судового  процесу
та  інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються при
частковому  задоволенні  позову
-  на  обидві
сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до
чого з ТОВ Фінансово-промислової компанії "Гросс" підлягає стягненню
850,00грн. державного мита 59,00грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Керуючись
статтями 71, 76, 80 Цивільного кодексу України (затверджений Законом УРСР від
18.07.1963р.), ч.1 ст.41, 54 Закону України "Про господарські
товариства", 1, 2, 12, 32, 33, 45-49, 58, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні
позовних вимог ТОВ Фінансово-промислова компанія "Гросс" до
громадянина ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння;
визнання рішення загальних зборів частково недійсним; стягнення незаконно
отриманих дивідендів, стягнення вартості автомобіля - відмовити;

2. Щодо
позовних вимог ТОВ Фінансово-промислова компанія "Гросс" до
громадянина ОСОБА_1 про розірвання договорів позики та стягнення грошової суми
за цими договорами - провадження у справі припинити;

3. Зустрічний
позов ОСОБА_1 до ТОВ ФПК "Гросс" задовольнити частково:

- визнати за
ОСОБА_1 право власності на автомобіль «ДЕУ-Нубіра», 1998 року випуску, красного
кольору, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузову НОМЕР_2, державний номерний знак
НОМЕР_3;

- визнати за
ОСОБА_1 право власності на автомобіль «Ніссан-Патрол», синього кольору, 1999
року випуску, номер двигуна НОМЕР_4, номер кузову НОМЕР_5, державний НОМЕР_6;

- визнати за
ОСОБА_1 право власності на інше майно, що мало бути передане йому відповідно до
протоколу №3 позачергових зборів ТОВ ФПК "Гросс" від 26-29 липня
1999р. і перелік якого визначено у Акті приймання-передачі від 30.07.1999р.;

- зобов'язати
ТОВ ФПК "Гросс" виконати рішення засновників, закріплене у протоколі
№3 позачергових зборів ТОВ ФПК "Гросс" від 26-29 липня 1999р. про
передачу йому долі в майні ТОВ ФПК "Гросс" в натурі, перелік якого
було визначено в Акті приймання-передачі від 30.07.1999р.;

4. В частині позовних вимог ОСОБА_1  щодо :

- визнання
права власності на автомобіль "ВАЗ-21099", білого кольору, двигун
НОМЕР_7, кузов НОМЕР_8, рік випуску 1999;

- про стягнення
суми невиплачених дивідендів;

- про  зобов'язання УДАІ у Харківській області
провести реєстрацію автотранспорту - відмовити.

5. У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ТОВ ФПК "Гросс" про визнання рішення
загальних зборів частково недійсним, треті особи без самостійних вимог на
предмет спору - громадянки ОСОБА_3, громадянина ОСОБА_2, Управління ДАІ ГУ МВС
України в Харківській області - відмовити.

6. Стягнути з
Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансово-промислової компанії
"Гросс" (61038, м. Харків, вул. Спортивна, 24, код ЄДРПОУ 2118873) на
користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) 850,00грн. державного мита 59,00грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ
після набрання рішенням законної сили.

Повний текст
рішення підписаний 20.10.2008р.

Суддя