ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Луганськ, пл. Героїв ВВВ, 3а. Тел. 55-17-32 ____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03.11.08
Справа № 16/178

За позовом Відкритого акціонерного
товариства “Райффайзен Банк Аваль”, м. Київ
в особі  Луганської обласної
дирекції, м. Луганськ

До фізичної особи -суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, с. Михайлівка Перевальського району
Луганської області

про стягнення 18246 грн. 33 коп.

Суддя  Шеліхіна Р.М.

секретар судового засідання Мелехова О.С.

за участю представників сторін:

від позивача -Омельченко Д.О., довіреність від 15.07.08.
№4489;

відповідач ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Перевальським
РВ УМВС 22.02.02.,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивачем  заявлено вимогу про стягнення заборгованості
по основному боргу по кредиту у сумі 15897,19грн., заборгованості по процентам
у сумі 1312,27грн., пені у сумі 874,02грн. за період з 15.03.08. по 15.09.08.,
пені за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 62,85грн. за період з 01.03.08. по
01.09.08. відповідно до кредитного договору від 18.10.07. № 011/36-00/10.

Відповідач заявою, зданою у судовому
засіданні, повідомив суд про часткову оплату боргу по кредиту і сплату боргу по
відсотках повністю, визнав решту позовних вимог і просить суд надати відстрочку
виконання рішення по справі. Також відповідач підтвердив факт надання позивачем
кредиту на обумовлених кредитним договором положеннях, про що доповів суду  в засіданні, з вказанням суми боргу по
кредиту у сумі 12116,94грн., пені у сумі 874,02грн. за період з 15.03.08. по
15.09.08., пені за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 62,85грн. за період з 01.03.08.
по 01.09.08. та визнав позовні вимоги у даному обсязі.

Представник
позивача письмово підтвердив доводи відповідача, про що надав суду листа від
03.11.08. і проти надання відстрочки не заперечив.

Дослідивши
матеріали справи та вислухав представників сторін, оцінивши надані докази вимог
до суті спору, суд дійшов висновку про задоволення позову частково і прийняття
визнання позову відповідачем з наступних підстав.

Відповідно
до правил ст.ст.22,78 ГПК України суд приймає визнання позову відповідачем,
якщо такі дії не суперечать законодавству і не порушують прав та охоронюваних
законом інтересів інших осіб.

Визнання
відповідачем позову у вказаному обсязі, пред'явленого заявником  на підставі кредитного договору від 18.10.07.
№ 011/36-00/10 не суперечить законодавству і не порушує прав та охоронюваних
законом інтересів інших осіб.

Між позивачем (позикодавцем) та
позичальником (відповідачем) укладено кредитний договір від 18.10.07. №
011/36-00/10, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у сумі
24000грн. з відсотковою ставкою у розмірі 25% річних зі строком повернення до
17.10.08. Додатковою угодою №1 сторони встановили порядок сплати кредиту у
відповідності до цієї угоди (графіку, а.с.22).

На виконання умов вказаного договору
позивач надав відповідачеві кредит на суму 24000грн.

В порушення прийнятих на себе обов'язків позичальник не сплачував
повністю у встановлений кредитним договором строк  позику та проценти, у зв'язку з чим позивач
звернувся з даним позовом до суду і просить суд стягнути боргу по кредиту у
сумі 15897,19грн., заборгованості по процентам у сумі 1312,27грн., пені у сумі
874,02грн. за період з 15.03.08. по 15.09.08., пені за несвоєчасну сплату
відсотків в сумі 62,85грн. за період з 01.03.08. по 01.09.08. - достроково.

Під
час розгляду справи відповідач частково розрахувався з позивачем і решту
позовних вимог - борг по кредиту у сумі 12116,94грн., пеню у сумі 874,02грн. за
період з 15.03.08. по 15.09.08., пеню за несвоєчасну сплату відсотків в сумі
62,85грн. за період з 01.03.08. по 01.09.08. визнав повністю.

Таким чином, провадження у справі в
частині боргу по кредиту на суму 3780,25грн., боргу по відсотках у сумі
1312,27грн. слід припинити на підставі правил п.1.1ст.80 ГПК України у зв'язку
з відсутністю предмету спору з віднесенням судових витрат в цій частині на
відповідача.

Враховуючи вищевикладене, повно,
всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали та обставини справи,  вислухав представників сторін, оцінивши
надані ними докази своїх вимог до суті спору, їх  належність, допустимість, достовірність
кожного  окремо і у сукупності, суд
дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається  зобов'язання,  що
виникає  між суб'єктом  господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,  передбачених
Господарським  кодексом,  в силу
якого  один  суб'єкт
(зобов'язана  сторона,  у  тому  числі боржник)  зобов'язаний
вчинити  певну дію
господарського   чи
управлінсько-господарського
характеру  на користь іншого
суб'єкта (виконати  роботу,  передати
майно,   сплатити гроші, надати
інформацію тощо),  або утриматися від
певних дій,  а інший суб'єкт (управнена
сторона,  у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти господарювання
та  інші учасники  господарських відносин  повинні
виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до
закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних
вимог  щодо  виконання
зобов'язання  - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських   договорів застосовуються відповідні
положення  Цивільного  кодексу
України  з урахуванням
особливостей, передбачених Господарським
кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов  договору  та
вимог  цього  Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до   звичаїв   ділового
обороту  або  інших
вимог,  що  звичайно ставляться.

Згідно
ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених  змістом  зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно
з вимогами ст.526 ЦК України відповідач не має права відмовлятися від виконання
умов укладених з позивачем кредитного договору від 18.10.07. № 011/36-00/10, на
підставі якого відповідач зобов'язаний відповідати перед позивачем за
невиконання умов кредитного договору від 18.10.07. № 011/36-00/10.

Статтею
629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Умови договору є обов'язковими і відповідач повинен
відповідати перед позивачем в обсязі боргу позичальника у відповідності до
вимог закону і кредитного договору від 18.10.07. № 011/36-00/10.

Відповідно
до правил ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень до суті спору. Згідно
з вимогами ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказами.

Матеріалами справи підтверджено
належним чином факт надання відповідачу кредиту за вказаним договором на суму
24000грн. і заборгованості у розмірі 12116,94грн. та неустойки на суму
936,87грн.

При розгляді справи суд встановив, що
позичальник (відповідач) не виконував свої обов'язки перед позивачем по
поверненню позики частинами, сплаті відсотків по кредиту, чим порушив умови
укладеного з позивачем договору і вимоги закону, адже ст.1054 Цивільного
кодексу України і умовами договору встановлено обов'язок виконувати обов'язок
по поверненню позики належним чином і відповідати перед кредитором (позивачем)
у тому ж обсязі, що і надано кредит, включаючи сплату основного боргу,
процентів, тобто, обов'язок сплатити позику і проценти закон покладає на
відповідача.

Таким чином, позов в частині
стягнення боргу по кредиту у сумі

12116,94грн., пені у сумі 874,02грн.
за період з 15.03.08. по 15.09.08., пені за несвоєчасну сплату відсотків в сумі
62,85грн. за період з 01.03.08. по 01.09.08. слід задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, та
враховуючи правила ст.83 ГПК України, суд оцінив обставини правовідносин сторін
за кредитним договором та дійшов висновку про задоволення клопотання
відповідача, а саме: відстрочити виконання рішення по справі до 31.12.08.

Відповідно до ст.49 ГПК України
судові витрати слід віднести на відповідача повністю.

На підставі викладеного, ст.55
Конституції України, ст.ст.526, 629, 1054 ЦК України, керуючись
ст.ст.33,34,44-49,п.5ст.78,п.1.1ст.80, ст.ст.82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          Позов
задовольнити частково.

2.          Стягнути з фізичної особи -суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, с. Михайлівка Перевальського району
Луганської області, АДРЕСА_1, ід. код НОМЕР_1 на користь Відкритого
акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль” м. Київ, вул. ім. Лєскова,
9, ід код 14305909 в особі  Луганської
обласної дирекції, м. Луганськ, вул. «Совєтська», 61 борг по кредиту у сумі
12116,94грн., пеню у сумі 874,02грн., пені за несвоєчасну сплату відсотків в
сумі 62,85грн., державне мито в сумі 182,46грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118грн. Видати
наказ.

3.          В решті вимог припинити провадження у
справі.

4.          Відстрочити виконання рішення до 31.12.08.,
починаючи стягнення з 01.01.09.

Рішення підписане 07.11.08.

Суддя
Р. Шеліхіна