СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29"
жовтня 2008 р.

Справа  № 28/137-08-3627

За
позовом   Комунальне підприємство
"МАЛИНОВСЬКИЙ РИНОК";

до
відповідача   Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1

про
стягнення та розірвання договорів оренди 15548,3грн.

Суддя
Гуляк Г.І.

Представники:

Від позивача:  не з'явився;

Від відповідача: Зотіков С.Є. - за
дорученням;

Суть
спору: позивач - Комунальне підприємство "Малиновський ринок",
звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 15548,30 гривень боргу за
договорами оренди торговельних місць, в тому числі 2490,30 гривень за договором
№ 1602/Ш-77А від 21.04.2006 року, 2310,50 гривень за договором № 1603/К-96 від
21.04.2006 року, 4287,50 гривень за договором № 1604/Р-43 від 21.04.2006 року,
5005 гривень за договором № 1605/45-Б від 21.04.2006 року, 505 гривень за
договором № Доп.1602 від 21.04.2006 року, 505 гривень за договором № Доп.1603
від 21.04.2006 року, 445 гривень за договором № Доп.1604 від 21.04.2006 року,
також позивач просить розірвати вказані
договори оренди торговельних місць, та зобов'язання відповідача
звільнити орендовані торговельні місця.

Позовні
вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.04.2006 року між сторонами були укладені
договори оренди торговельних місць на території ринку, що обслуговує позивач,
відповідно до яких позивач надав відповідачу в строкове оплатне користування
торговельні місця № Ш-77А площею 6,1 кв.м. для експлуатації кіоску, № К-96
площею 4,2 кв.м. для експлуатації кіоску, № Р-43 площею 15 кв.м. для
експлуатації контейнера, № 45-Б площею 2 кв.м. для експлуатації столу-лотку, №
Ш-77А площею 2 кв.м., № К-96 площею 2 кв.м., № Р-43 площею 2 кв.м., а
відповідач зобов'язався сплатити орендну плату, передбачену цими договорами.
Оскільки відповідач заборгував певну суму орендної плати за кожним із цих
договорів, позивач, посилаючись на ст. 651 Цивільного кодексу України просить
розірвати вказані договори і зобов'язати відповідача звільнити орендовані
торговельні місця.

22
вересня 2008 року представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про
зупинення провадження у справі у зв'язку з тим, що господарським судом Одеської
області розглядається справа за №6/23-08-442 за позовом Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1. до КП «Малиновський рино»про визнання недійсним договору
оренди та зустрічний позов про стягнення 4 353,50 гривень. Вказане клопотання
судом було відхилено.

Відповідач
у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує, просить суд у задоволенні
позову в частині розірвання договорів оренди припинити провадження за відсутністю
предмету спору, вважаючи що на день звернення до суду ці договори припинили дію
у зв'язку із закінченням строку, на який вони укладались, а в частині вимог про
стягнення коштів - відмовити на тій підставі, що відповідач не має
заборгованості за укладеними з позивачем договорами.

Відповідач
також просить відмовити в задоволенні вимог про зобов'язання звільнити
торговельні місця, посилаючись на відсутність у позивача права користування
земельною ділянкою, на якій розташований ринок, що обумовлює відсутність у
позивача права здійснювати експлуатацію ринку та вимагати передання
торговельних місць. Відповідач стверджує, з посиланням на подані ним докази, що
розташовані на цих місцях торговельні кіоски, контейнер і стіл-лоток, належать
йому на праві власності, вважаючи що підстави для демонтажу вказаного
торговельного обладнання відсутні.

28
жовтня 2008 року до канцелярії суду надійшло клопотання позивача про
відкладення розгляду справи та продовження строку. Вказане клопотання судом
було розглянуто у задоволені якого було відмовлено, оскільки відсутні докази
щодо знаходження представника на лікарняному та відповідно до ст.69 ГПК
України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох
місяців від дня одержання позовної заяви. Більш того згоди на продовження
строку розгляду справи представниками відповідача надано не було.

Представник
позивача в судове засідання не з'явився.

Представники відповідача
в судове засідання з'явилися, вимоги позивача не визнаємо та просять суд у
задоволені позову відмовити.

Дослідивши
матеріали справи, зокрема наявні докази, що мають значення для справи та
заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги Комунального підприємства «Малиновський ринок»не підлягають задоволенню
з наступних підстав.

На
підставі рішення Одеської міської ради від 15.07.2005 року № 4261-IV створено
Комунальне підприємство "Малиновський ринок". Відповідно до п. 2.1.
Статуту позивача, основною метою його діяльності є організація ринкової
торгівлі, надання різноманітних послуг та отримання прибутку в інтересах
Засновника, яким є міська рада.

21
квітня 2006 року між  КП «Малиновський
ринок»та Суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1 укладені
договори оренди торговельних місць: № 1602/Ш-77А оренди торговельного місця №
Ш-77А, площею 6,1 кв.м., для експлуатації кіоску; відповідно до п. 3.3.
договору, загальний розмір орендної плати становить 154,03 грн. на місяць, з
розрахунку 25,25 грн. за 1 кв.м. площі першого поверху; № Доп.1602 оренди тимчасового
торговельного місця № Ш-77А площею 2,0 кв.м. (площадка біля кіоску); відповідно
до п. 3.3. договору, загальний розмір орендної плати становить 50,50 грн. на
місяць, з розрахунку 25,25 грн. за 1 кв.м. площі першого поверху;  № 1603/К-96 оренди торговельного місця №
К-96, площею 4,2 кв.м., для експлуатації кіоску; відповідно до п. 3.3.
договору, загальний розмір орендної плати становить 106,05 грн. на місяць, з
розрахунку 25,25 грн. за 1 кв.м. площі першого поверху; № Доп.1603 оренди
тимчасового торговельного місця № К-96, площею 2,0 кв.м. (площадка біля
кіоску); відповідно до п. 3.3. договору, загальний розмір орендної плати
становить 50,50 грн. на місяць, з розрахунку 25,25 грн. за 1 кв.м. площі
першого поверху; № 1604/Р-43 оренди торговельного місця № Р-43, площею 15
кв.м., для експлуатації контейнеру; відповідно до п. 3.3. договору, загальний
розмір орендної плати становить 378,75 грн. на місяць, з розрахунку 25,25 грн.
за 1 кв.м. площі першого поверху; договір № Доп.1604 оренди тимчасового торговельного
місця № Р-43, площею 2,0 кв.м. (площадка біля контейнеру); відповідно до п.
3.3. договору, загальний розмір орендної плати становить 50,50 грн. на місяць,
з розрахунку 25,25 грн. за 1 кв.м. площі першого поверху; № 1605/45-Б оренди
торговельного місця № 45/Б, площею 2,0 кв.м., для експлуатації столу - лотку;
відповідно до п. 3.3. договору, загальний розмір орендної плати становить 50,50
грн. на місяць, з розрахунку 25,25 грн. за 1 кв.м. площі першого поверху.

Відповідно
до п. 5.1., зміст якого ідентичний в усіх зазначених договорах, відповідач
сплачує орендну плату починаючи з вересня 2005 року і до закінчення строку дії
договору.

Вказаними
договорами оренди торговельних місць № 1602/Ш-77А, 1603/К-96, 1604/Р-43,
1605/45-Б передбачено обов'язок відповідача понад орендну плату оплачувати
вартість послуг з охорони торговельних місць з розрахунку 125 грн. на місяць за
один запірний пристрій.

Кожен
договір оренди містить п.п. 6.2., 6.2., за змістом п.6.1 кожного договору,
договір вступає в силу з моменту його підписання, та діє до 01.08.2006 року;
відповідно до п. 6.2. кожного договору, по закінченню строку дії договору при
відсутності заперечень сторін дія договору пролонгується на той же строк і на
тих же умовах. Отже, всі договори оренди торговельних місць укладались на строк
11 місяців (з вересня 2005 року по липень 2006 року).

Оскільки
жодна сторона у 2005 - 2007 роках не висувала іншій стороні заперечень щодо
умов укладених договорів, договори вважались щорічно подовженими на наступні 11
місяців.

24 травня
2008 року відповідачем на адресу позивача було направлено позивачу листа з
проханням повідомити, на яких умовах орендовані торговельні місця будуть
надаватись в оренду після закінчення строку дії договорів з 01.06.2008 року.
Позивач своїм листами від 26.06.2008 року повідомив, що договори оренди
торговельних місць припинені, та на новий строк продовжуватись не будуть.

Відповідно
до п. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд,
приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині
пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

З
урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що предмет спору у даній
справі пов'язаний з договорами оренди торговельних місць: № 1602/Ш-77А оренди
торговельного місця № Ш-77А, № Доп.1602 оренди тимчасового торговельного місця
№ Ш-77А; № 1603/К-96 оренди торговельного місця № К-96 ; № Доп.1603 оренди
тимчасового торговельного місця № К-96 ; № 1604/Р-43 оренди торговельного місця
№ Р-43; договір № Доп.1604 оренди тимчасового торговельного місця № Р-43; №
1605/45-Б оренди торговельного місця № 45/Б, господарський суд вважає за
необхідне визнати  вищевказані договори
оренди недійсними як такі що не відповідають вимогам  законодавства.

Згідно
п.2 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 12.03.1999 року № 02-5/999
"Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод
недійсними", якщо вирішуючи господарський спір господарський суд
встановить, що зміст договору суперечить чинному законодавству, він, керуючись
п. 1 ст. 83 ГПК, повинен за власною ініціативою визнати цей договір недійсним
повністю або в певній частині.

Вивчивши
положення укладених між сторонами договорів оренди торговельних місць та вимоги
нормативно-правових актів, що регулюють відносини з оренди торговельних місць,
господарський суд вважає необхідним на підставі п. 1 ст. 83 ГПК України визнати
вказані договори недійсними з власної ініціативи, виходячи з наступного.

Спільним
Наказом Міністерства економіки України, Міністерства внутрішніх справ,
Державної податкової адміністрації, Держкомстату України №57/188/84/105 від
26.02.2002 року затверджені Правил торгівлі на ринках. Відповідно до п.2
Спільного Наказу, Правила носять рекомендаційний характер для затвердження
правил торгівлі на ринках органами місцевого самоврядування. Рішенням Одеської
міської ради від 15.07.2005 року № 4221-IV затверджені Правила торгівлі на
ринках, які обов'язкові для виконання адміністраціями ринків та суб'єктами
підприємницької діяльності, що здійснюють господарську діяльність на ринках у
м. Одеса.

Відповідно
до п. 2 міських Правил торгівлі, яких за змістом аналогічний п. 2 Правил
торгівлі, затверджених Наказом № 57/188/84/105 від 26.02.2002 року, ринок - це
суб'єкт підприємницької діяльності (або його структурний підрозділ), створений
на відведеній за рішенням місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування земельній ділянці відповідно до Земельного Кодексу і
зареєстрований в установленому порядку, функціональними обов'язками якого є
надання послуг та створення для продавців і покупців належних умов у процесі
купівлі-продажу товарів за цінами, що складаються залежно від попиту і
пропозицій.

Згідно
абз. 2 п.13 міських Правил торгівлі на ринках (зі змінами, внесеними Рішенням
Одеської міської ради №5283-ІV від 06.03.2006 року), торговельне місце - площа,
відведена для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю (вагів, лотків
тощо) та здійснення продажу продукції з прилавків (столів), транспортних
засобів, причепів, візків (у т.ч. ручних), у контейнерах, кіосках, палатках
тощо.

За
змістом п. 2 Правил торгівлі на ринках, ринками вважаються лише підприємства,
створені на відведеній земельній ділянці відповідно до Земельного Кодексу.
Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності та право постійного
користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної
ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.
Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі
(на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Позивачем
не надано доказів відведення йому у встановленому порядку земельної ділянки для
експлуатації ринку. Рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 року № 276-V
"Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок і
надання КП "Малиновський ринок" земельних ділянок, загальною площею
5,0564 га за адресою м. Одеса, в межах вул. Рекордної, Малиновського, Єфімова
для експлуатації промтоварного ринку та благоустрою прилеглої території"
було визнане протиправним і скасовано постановою господарського суду Одеської
області від 31.08.2006 року по справі № 5/255-06-7149А, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 28.11.2006 року, в тій
частині, що стосувалось надання позивачу в постійне користування земельної
ділянки, на якій розташований ринок. В судовому засіданні, позивачем визнано
відсутність у нього правовстановлювальних документів на вказану земельну
ділянку.

Посилання
позивача на рішення Одеської міської ради від 09.11.2005 року № 4839-ІV
"Про передачу КП "Малиновський ринок" майна комунальної
власності територіальної громади м. Одеса, розташованого на території ринку
"Малиновський" в м. Одесі, згідно з яким позивачу передано на баланс
майно, в тому числі електричні лінії, огорожа території ринку, ворота, 1858
кв.м. асфальтового покриття, інвентар тощо, не може братись до уваги, оскільки
не доводить права позивача на користування земельною ділянкою під ринком.

Отже,
станом на день укладення з відповідачем договорів оренди торговельних місць 21.04.2006
року, і на теперішній час, позивач не може бути визнаний ринком у розумінні п.
2 Правил торгівлі на ринках.

Виходячи
з визначення торговельного місця у пункті 13 Правил торгівлі на ринках як
площі, відведеної для розміщення необхідного інвентарю та здійснення продажу
продукції з прилавків (столів), транспортних засобів, причепів, візків, у
контейнерах, кіосках, палатках, та враховуючи обов'язкову умову пункту 2 цих
Правил щодо створення ринку на спеціально відведеній ділянці в порядку,
встановленому Земельним кодексом України, слід визнати, що експлуатація ринку,
у тому числі надання продавцям торговельних місць в оренду, фактично є
використанням земельної ділянки, що забороняється статтею 125 ЗК України до
отримання особою відповідного документу та його державної реєстрації.

Зважаючи
на це, позивач не мав, і на цей час не має права надавати торговельні місця в
оренду, а відтак - укладені між сторонами 21.04.2006 року договори оренди
торговельних місць суперечить чинному законодавству України, а саме ст. 125 ЗК
України, п. 2 Правил торгівлі на ринках, затверджених рішенням Одеської міської
ради від 15.07.2005 року № 4221-IV, а також ч. 1 ст. 73 Закону України від
21.05.1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні",
згідно якої акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної
в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у
місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є
обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території
органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та
організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно
до ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 ЦК України, підставою недійсності правочину є,
зокрема, невідповідність його змісту Цивільному кодексу та іншим актам
цивільного законодавства. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 207
Господарського кодексу України - господарське зобов'язання, що не відповідає
вимогам закону, може бути на вимогу одної з сторін, або відповідного органу
державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Матеріалами
справи підтверджено, та не оспорюється позивачем, що розташоване на
торговельних місцях торговельне обладнання - кіоски на місцях № Ш-77А, К-96,
контейнер на місці № Р-43, та стіл - лоток та місці № 45-Б є власністю
відповідача, про що також вказано у п. 2.1. кожного укладеного між сторонами
договору оренди торговельних місць. Акти прийому - передачі торговельних місць
сторонами при укладанні договорів оренди торговельних місць не складались, а
навпаки, торговельні місця на дату укладення цих договорів уже перебували в
користуванні відповідача, у зв'язку з чим обов'язок останнього по сплаті
передбачених договором платежів було встановлено з вересня 2005 року. Тобто,
відповідач отримав торговельні місця в користування раніше від дати укладення
договорів.

За
наведених обставин, суд не вбачає підстав для повернення позивачу торговельних
місць у порядку реституції.

Враховуючи
визнання договорів оренди торговельних місць від 21.04.2006 року недійсними,
вимоги позивача про зобов'язання відповідача звільнити торговельні місця не
підлягають задоволенню, оскільки у позивача, який не є законним користувачем
земельної ділянки, на якій розташовано ринок, відсутнє право вимагати
звільнення частини вказаної земельної ділянки шляхом демонтажу торговельного
обладнання.

Стосовно
вимог позивача про стягнення 15548,30 гривень то вказана вимога також не підлягає
задоволенню, оскільки судом визнано недійсними договори, на підставі яких
здійснено нарахування вказаних сум, також відповідачем надано докази про
відсутність заборгованості  за вказаними
договорами.

На
думку позивача, відповідач має заборгованість за оренду торговельних місць за
період з вересня 2005 року по березень 2006 року, та з червня по серпень 2008
року, про що зазначає в розрахунку наданому до позову.

Що
стосується вимог про сплату за оренду торговельних місць та послуги з охорони в
період з червня по серпень 2008 року, відповідач правомірно не сплачував
позивачу вказані платежі, оскільки договори оренди припинили дію з 01.06.2008
року.

Згідно
ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків,
зокрема, є договори та інші правочини. Отже, після припинення дії зазначених
договорів оренди торговельних місць у відповідача не виникло обов'язку
сплачувати позивачу за їх оренду та за послуги з їх охорони.

Що
стосується вимог про стягнення коштів за період з вересня 2005 року по березень
2006 року, який передував укладення договорів оренди торговельних місць, строк
сплати вказаних платежів договором не визначено, а позивач з вимогою про сплату
цих коштів до відповідача не звертався, а відтак строк їх сплати на день
звернення з позовом не настав.

Крім
того, як вбачається з розрахунків позивача, ним не враховані платежі в сумі
1110 грн., сплачені відповідачем на погашення зазначених зобов'язань.

Інші
розбіжності сторін полягають у розмірі плати за договором оренди № 1605/45-Б
від 21.04.2006 року. Згідно п.3.4. цього договору, зверх орендної плати орендар
щомісячно сплачує орендодавцю послуги, передбачені п. 2.12 договору, виходячи з
розрахунку 125 грн. за один запірний пристрій. За умовами п. 2.12 договору,
орендодавець зобов'язаний контролювати наявність запірних пристроїв на кожному
павільйоні (контейнері). Між тим, згідно п.1.1. договору, на торговельному
місці № 45-Б розміщено не павільйон (контейнер), а стіл - лоток, на якому
запірний пристрій відсутній, тому послуги з контролю запірних пристроїв на
торговельному місці № 45-Б фактично відповідачу не надавались, отже позивач
безпідставно донарахував позивачу вартість цих послуг щомісяця по 125 гривень.

Згідно
ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень та статтею 32 Господарського процесуального кодексу України
визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також
інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського
спору.

Згідно
зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким
чином, оцінюючи надані докази в сукупності, господарський суд вважає, що
позовні вимоги Комунального підприємства «Малиновський ринок» є безпідставними,
у зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Керуючись  п.1 ст. 83 ст. 82-85  Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1.У позові відмовити
повністю.

2.
Визнати недійсними укладені між комунальним підприємством "Малиновський
ринок" та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1
договори оренди торговельних місць № 1602/Ш-77А від 21.04.2006 року, № 1603/К-96
від 21.04.2006 року, № 1604/Р-43 від 21.04.2006 року,№1605/45-Б від 21.04.2006
року, №Доп.1602 від 21.04.2006 року, № Доп.1603 від 21.04.2006 року, № Доп.1604
від 21.04.2006 року.

Рішення
суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Суддя
Гуляк Г.І.