Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2008 р. Справа № 53/189-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Шевель О. В., судді Афанасьєв В.В. , Бухан А.І.

при секретарі Цвірі Д.М.

за участю представників:

позивача

-

не з’явився

відповідача

-

Лучка А.В.

розглянувши в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 2438Х/3-9) на рішення господарського суду Харківської області від 23 вересня 2008 року у справі № 53/189-08

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросервіс" ЛТД, с. Волохів Яр

про стягнення 4557,11 грн.

встановила:

Рішенням господарського суду Харківської області від 23 вересня 2008 року у справі №53/189-08 (суддя Прохоров С.А.) позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ТОВ "Агросервіс" ЛТД на користь ТОВ "Тридента Агро" 705,51 грн. 3% річних, 3121,60 грн. інфляційних, 730,00 грн. витрат на послуги адвоката, 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач з рішенням господарського суду Харківської області не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 23 вересня 2008 року у справі № 53/189-08 та прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ "Тридента Агро" у задоволенні позову.

У судове засіданні представник позивача не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення № 4751004, відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Дослідивши матеріали справи, викладені у апеляційній скарзі та поясненнях до неї, заслухавши пояснення уповноваженого представника відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Харківської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених обставин спору, за якими встановив, що 29 грудня 2006 року ТОВ „Тридента Агро " звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою (вих. №891) про стягнення із ТОВ „Агросервіс" ЛТД суми заборгованості та штрафних санкцій за договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №10/04-Х-06 від 10 квітня 2006 року (далі - Договір).

27 лютого 2007 року рішенням Господарського суду Харківської області по справі №21/68-07 позов ТОВ „Тридента Агро " до ТОВ „Агросервіс" ЛТД про стягнення суми заборгованості та штрафних санкцій за договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №10/04-Х-06 від 10 квітня 2006 року задоволено. Відповідно до вказаного рішення стягнено з ТОВ „Агросервіс" ЛТД на користь ТОВ „Тридента Агро " 24 504,00 грн. сума основного боргу, 245,04 грн. держмита та 118,00 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

На дане рішення була подана апеляційна скарга ТОВ „Агросервіс" ЛТД. Згідно із постановою Харківського апеляційного господарського суду по справі №21/68-07 від 17.04.2007 року, рішення Господарського суду Харківської області по справі 21/68-07 від 27.02.2007 року залишалося без змін, а апеляційна скарга ТОВ „Агросервіс" ЛТД без задоволення. Не погоджуючись із постановою Харківського апеляційного господарського суду по справі №21/68-07 від 17.04.2007 року, ТОВ „Агросервіс" ЛТД подало касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного господарського суду по справі №21/68-07 від 17.04.2007 року. Відповідно до постанови Вищого господарського суду України по справі №21/68-07 від 12.07.2007 року, касаційна скарга ТОВ „Агросервіс" ЛТД залишена без задоволення. Таким чином, постанова Харківського апеляційного господарського суду по справі №21/68-07 від 17.04.2007 року та рішення Господарського суду Харківської області по справі 21/68-07 від 27.02.2007 року залишено без змін.

Згідно із ч. 2 ст. 35 Господарсько-процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.З огляду на вищезазначене, суд визнав за необхідне відмітити, що ТОВ „Агросервіс" ЛТД протягом тривалого періоду не оплачувало поставлений товар відповідно до умов Договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №10/04-Х-06 від 10 квітня 2006 року у розмірі 24 504,00 грн.. Оплата була проведена в повному обсязі лише 19 жовтня 2007 року.

Відповідно до ст. 525 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 5.3. Договору встановлено, що оплата Товару проводиться наступним чином:

- 8% від вартості Товару згідно із додатком оплачується покупцем в строк до 20.04.2006 року;

- 17% від вартості Товару згідно із додатком оплачується покупцем в строк до 15.05.2006 року;

- 75% від вартості Товару згідно з додатком оплачується покупцем простим векселем із строком погашення до 01.12.2006 року на користь продавця.

Як вбачається із рішення суду у справі №21/68-07, відповідач свої обов'язки щодо оплати вартості отриманого Товару не виконав, що стало й приводом звернення позивача до суду в грудні 2006 року. Згідно п. 8.1. Договору за невиконання або неналежне виконання умов Договору Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За своєю правовою природою згідно діючого законодавства 3% річних та інфляційні витрати не є штрафними санкціями, а тому до них застосовується загальний строк позовної давності. Позивачем нараховано 3% річних та інфляційні витрати згідно чинного законодавства, починаючи із 02 грудня 2006 року (наступного дня після виникнення зобов'язання оплатити товар відповідно до договору) по 18 жовтня 2007 року (дня фактичного погашення заборгованості). Сума нарахованих 3% річних становить 705,51 грн. Відповідно до наданого розрахунку інфляційні витрати з грудня 2006 року по жовтень 2007 року складають 3 121,60 грн. Згідно із п. 11.1. даного Договору, Договір діє з моменту його підписання і до повного виконання Сторонами обов'язків по Договору.

В силу положень Цивільного Кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідно до ст.44 ГПК України судові витрати складаються також витрат на послуги адвоката. Згідно Договору №130/06/08 від 13 червня 2008 року про надання юридичних послуг та виконання юридичних робіт, працівник ТОВ “НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ” Багатченко Ю.В. здійснював необхідний комплекс юридичних дій, пов'язаних зі стягненням з відповідача заборгованості та відповідно є адвокатом, про що свідчать свідоцтво та посвідчення адвоката, а основним видом діяльності ТОВ “НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА Компанія" є адвокатська діяльність, про що свідчить КВЕД 74.11.1, зазначений в довідці ЄДРПОУ Товариства.

Витрати, які поніс позивач сплативши за юридичні послуги, складаються з 730,00 грн., які в розумінні ст. 44 ГПК України є адвокатськими витратами. Сплата адвокатських витрат підтверджується платіжним дорученням, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГК України, ст. 599 ЦК України зобов'язання, зокрема, припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідач свої обов'язки не виконав у повному обсязі чим порушив свої обов'язки за Договором. Таким чином Відповідачем було грубо порушені умови договірних зобов'язань, а також ст. ст. 509, 526, 655 Цивільного Кодексу України.

Враховуючи, що відповідач не надав суду доказів про своєчасне погашення суми основного боргу, суд визнав позовні вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційних витрат обґрунтованими, і такими, що підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню. Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати по сплаті державного мита, витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу та витрати на адвокатські послуги покладаються на сторони, пропорційно розміру задоволених вимог. Тобто суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті державного мита у розмірі 102,00 грн. , витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн. та витрати на адвокатські послуги у сумі 730,00 грн., оскільки з його вини справу було доведено до суду.Викладені вище висновки господарського суду на думку колегії суддів відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна та належна правова оцінка, через що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по справі судового рішення, оскільки відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як свідчать матеріали справи, господарський суд Харківської області забезпечив додержання вимог статті 43 Господарського процесуального Кодексу України, всебічно, повно та об’єктивно дослідив фактичні обставини справи та оцінив наявні у ній докази в їх сукупності, керуючись при цьому чинним законодавством України.

Наведені відповідачем у обґрунтування своєї апеляційної скарги доводи не підтверджені матеріалами справи. Системний аналіз наведених позивачем та відповідачем як у позовній заяві та відзиві на неї, так і викладених у апеляційній скарзі доводів свідчить про правову необґрунтованість позиції відповідача стосовно не узгодження ним права та можливості позивача здійснювати нарахування санкцій за прострочення виконання зобов’язань без обмеження строку давності, про що свідчить пункт 8.6 укладеного між сторонами договору від 10 квітня 2006 року № 10/04-06. Вказана договірна умова не суперечить нормам чинного законодавства. Крім того, колегія суддів враховує також те, що відповідачем не надані докази вжиття ним передбачених законодавством України заходів по визнанню зазначеного вище положення договору недійсним.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України,

постановила:

Рішення господарського суду Харківської області від 23 вересня 2008 року у справі № 53/189-08 залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Головуючий суддя Шевель О. В.

Судді Афанасьєв В.В.

Бухан А.І.