ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 207
ПОСТАНОВА

Іменем України

13.11.2008

Справа
№2-2/15769-2007А

за
позовом Заступника прокурору м.Керчі (98300,м.Керч, вул..Советська. 12) в
інтересах держави в особі ДПІ в м.Керчі (98300,м.Керч, вул..Борзенко, 40)

До 1)
СПД ОСОБА_1( АДРЕСА_1)

До 2)
СПД ОСОБА_2( АДРЕСА_2)

Про
визнання угод недійсними  та стягнення
181 891грн.49коп

Суддя Толпиго В.І.

При секретарі Шевченко Т.Ю.

П Р Е
Д С Т А В Н И К И:

Від
позивача - Бойко - заст..нач.відд, Шутенко - нач юр від, довіреності у справі.

Від
відповідачів - не з'явилися.

За
участю прокурору відділу прокуратури АРК - Куінджи посв.№07181.

Суть спору:

Заступник
прокурору м.Керчі в інтересах держави в особі ДПІ в м.Керчі звернувся до
Господарського суду АР Крим з адміністративною позовною заявою до відповідачів:
СПД ОСОБА_1 та СПД ОСОБА_2, про визнання угод купівлі - продажу продукції,
укладених між відповідачами за податковими накладними: №341 від 28.7.2005р на
суму 576,54грн; №340 від 01.7.2005р на суму 8 678,22грн; №345 від 01.8.2005р на
суму 32 416,46грн; №346 від 05.8.2005р на суму 200,03грн; №348 від 01.9.2005р
на суму 26509,90грн; №347 від 12.9.2005р на суму 19 233грн; №349 від  16.9.2005р на суму  2 333,13грн; №351 від 23.9.2005р на суму 67
737,60грн; №352 від 26.9.2005р на суму 10 000грн; №353 від 03.10.2005р на суму
7 707,50грн; №355 від 12.10.2005р на суму 1 176грн; №356 від 18.10.2005р на
суму 1 126,96грн; №358 від 20.10.2005р на суму 4 116грн; №359 від 28.10.2005р
на суму 34 054,16грн; №361 від 01.11.2005р на суму 8 526,43грн; №363 від
16.11.2005р на суму 5 874грн; №366 від 29.11.2005р на суму 37 681,50грн; №364
від 30.11.2005р на суму 98 000грн; №365 від 30.11.2005р на суму 49 000грн; №367
від 30.11.2005р на суму 41 895грн; №371 від 03.12.2005р на суму 16 910,88грн;
№372 від 11.12.2005р на суму 4 752грн; №370 від 12.12.2005р на суму 588грн;
№373 від 26.12.2005р на суму 11 443,66грн; №375 від 27.12.2005р на суму 4
992грн; №376 від 30.12.2005р на суму 1 425,60грн; №374 від 12.12.2005р на суму
712,80грн; №403 від 08.01.2006р на суму 2 448грн; №405 від 08.01.2006р на суму
4 731,46грн; №407 від 23.01.2006р на суму 2 940грн; №409 від 26.01.2006р на
суму 2 212,06грн; №11 від 01.02.2006р на суму 2 446,08грн; №413 від 06.02.2006р
на суму 8 440,62грн недійсними  та
стягнення з СПД ОСОБА_1 181 891грн.49коп.

Позовні
вимоги позивач мотивує тим, що позивачем проведена виїзна планова  документальна перевірка  дотримання вимог податкового законодавства
СПД ОСОБА_1 за період з 01.7.2005р по 30.9.2006р, по результатам якої йому
донараховано: податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в
сумі 45 704грн89коп, податок на додану вартість у сумі 90 190грн та за
відсутність торгового патенту 960грн. Перевіркою встановлено, що предметом господарської
діяльності СПД ОСОБА_1 була оптова торгівля господарчими товарами,
інструментом, мукою, будівельними матеріалами, надавались послуги по ремонту
автомобілів. Згідно поданих СПД ОСОБА_1
документів одним з постачальників товарів була СПД ОСОБА_2 Внаслідок
цього була проведена зустрічна документальна перевірка СПД ОСОБА_2 з питань
правових відносин з СПД ОСОБА_1, в ході якої встановлено, що вона
підприємницьку діяльність не здійснює з червня 2005 року, ніяких товарно -
матеріальних цінностей СПД ОСОБА_1 не відвантажувала та послуг не надавала,
податкові накладні не виписувала та не підписувала, грошові кошти від СПД
ОСОБА_1 не отримувала, прибуткові касові ордера не виписувала та не
підписувала, звірки з СПД ОСОБА_1 не проводила. Сума угод по даним бухгалтерського
та податкового обліку СПД ОСОБА_1 по використаних документах від імені ОСОБА_2
складає 520 885,59грн., у тому рахунку ПДВ 90 190грн. Отже, як вважає прокурор,
СПД ОСОБА_1 незаконно відніс до складу
податкового кредиту ПДВ у сумі 90 190грн. без підтверджуючих документів,
що є порушенням діючого законодавства
Крім того, в ході перевірки виявлено недоплату  податку з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності у 3,4 кварталах 2005року та 1-3 квартали 2006 року у
розмірі 45 704,89грн. Також в ході перевірки встановлений факт здійснення
оптової торгівлі за готівковий рахунок без придбання торгового патенту, що є
порушенням діючого законодавства. По результатам перевірки СПД ОСОБА_1  донараховано податок з доходів фізичних осіб
від підприємницької діяльності в сумі 45 704,89грн, податок на додану вартість
у сумі 90 190грн  та штрафні санкції 45
996,60грн, всього 181 891грн.49коп. Вказані обставини стали підставою для
звернення з позовом до суду.

04.12.2007
від першого відповідача на час слухання справи надійшли заперечення  від 04.12.2007р на позовну заяву, відповідно
до якого просить суд у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними
правочинів між СПД ОСОБА_1 та СПД ОСОБА_2 відмовити, оскільки, як зазначає
перший відповідач,  позивач обґрунтовує
позовні вимоги лиш письмовими поясненнями другого відповідача, відповідно до
яких СПД ОСОБА_2 ніякої діяльності не здійснювала, збиралася  упразднити
державну реєстрацію, а також у середині
липня 2005р загубила печать СПД зі всіма первісними документами
бухобліку. Тоді як  про втрату
печаті  заявила тільки у грудні 2006р.
Позивач проігнорував наявність у СПД ОСОБА_1 первісних документів (договор, акт
звірки), які підтверджують факт наявності господарських правовідносин між
відповідачами. Донарахування податкового зобов'язання  у розмірі 45 704грн89коп відповідач також
вважає неправомірним, оскільки підставами
для такого донарахування  є
відсутність документів, які підтверджують факти отримання та оплати товарів,
які у подальшому належать реалізації, але ні як не пояснення СПД ОСОБА_2 Також,
як зазначає відповідач, він  на момент
перевірки мав податкові накладні, отже порушення законодавства відсутнє та
донарахування  податкового зобов'язання
по ПДВ у сумі 135 226грн неправомірно.

Позивач
15.01.2008р у судовому засіданні надав пояснення №52/10/10-0 від 09.01.2008р,
відповідно до якого вважає, що угоди необхідно визнати недійсними та стягнути
грошові кошти у сумі 181 891грн49коп з підстав викладених у позові.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та прокурору, суд
встановив:

Суд
вважає необхідним дотримуватися принципів судочинства, що встановлені ст. 129
Конституції України, нормами якої вказано, що основними засідками
судочинства  є зокрема, змагальність сторін
та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Тобто суд вважає потрібним застосувати принцип змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а саме розглянути спір з
урахуванням лише підстав позову, що вказані
прокурором у позові, який підтримує позивач.

У
обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на ч.5 ст.203 Цивільного кодексу України, відповідно до
якої  правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним та на ст.. 207 ГК
України, відповідно до якої господарське зобов'язання, яке не відповідає
вимогам закону, або скоєне з метою, яка наперед суперечить інтересам держави і
суспільства, може бути визнане судом недійсним.

Правочин,
вчинений без наміру створення правових наслідків, що були обумовлені цим
правочином ( а саме на це указує прокурор в своєму позові ), є фіктивним
правочином.

Дійсно,
відповідно до ч.5 ст.203 Цивільного кодексу України правочин має бути
спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підставою
недійсності правочину являється недотримання стороною (сторонами) у момент
здійснення правочину ч.5 ст.203 Цивільного кодексу України.

Відсутність
при укладенні правочину наміру створення правових наслідків, які обумовлювались
цим правочином, підтверджує його фіктивність, що являється  підставою для визнання  його недійсним.

Розгляд  і
вирішення  справ  в
адміністративних   судах
здійснюються  на  засадах змагальності сторін та свободи в
наданні ними  суду  своїх
доказів  і   у
доведенні   перед   судом
їх переконливості  (ст..11 Кодексу
адміністративного судочинства України).

Відповідно
до ст..70 Кодексу адміністративного судочинства України кожна  сторона
повинна  довести  ті
обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Ні
позивачем, ні прокурором не представлені до суду докази невідповідності
договорів закону, або укладення їх з метою, яка вмисно суперечить інтересам
держави та товариства.

Також
ні прокурор, ні позивач не представили до суду доказів фіктивності оспорюваних
право чинів.

Посилання
у позові на результати зустрічної перевірки СПД ОСОБА_2, відповідно до якої
вона не здійснювала підприємницьку діяльність, не відвантажувала товарно -
матеріальні цінності підприємцю ОСОБА_1, не виписувала  податкові накладні, грошові кошти від ОСОБА_1
не отримувала спростовуються  наявними у
справі документами (податковими деклараціями, квитанціями до прибуткового касового
ордеру, податковими накладними).

Крім
того, результати зустрічної перевірки СПД ОСОБА_2, відповідно до якої вона не
здійснювала підприємницьку діяльність, не підтверджує фіктивність правочинів,
укладених  відповідачами між собою.
Також, вона не може підтверджувати і не підтверджує невідповідність
господарського зобов'язання вимогам закону або укладення їх  з метою, яка наперед суперечить інтересам
держави.

Відповідно
до ст..ст.69,70 Кодексу адміністративного судочинства України Доказами   в
адміністративному  судочинстві  є
будь-які фактичні дані,  на
підставі  яких  суд  встановлює  наявність
або відсутність обставин,  що
обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі,  та інші обставини,  що мають значення для правильного вирішення
справи. Належними  є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази,
які  не  стосуються предмету доказування. Обставини,   які
за  законом  повинні
бути  підтверджені певними
засобами доказування,  не можуть
підтверджуватися  ніякими іншими  засобами
доказування,  крім  випадків,
коли  щодо  таких обставин не виникає спору.

Пояснення
ОСОБА_2, у якому вона вказує на те, що вона
не мала яких - небудь
господарських відносин з ОСОБА_1 не може являтися допустимим доказом для
визнання правочинів недійсними.

Таким
чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не є обґрунтованими.

У
засіданні суду були проголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Постанова
складена та підписана 18.11.2008р.

Керуючись
ст.ст. 94,158, 160-163,167,186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити.

У
разі неподання  заяви про апеляційне
оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення
(у разі складання  постанови у повному
обсязі, відповідно до ст. 160 КАСУ -  з
дня складення у повному обсязі).

Якщо
після подачі заяви  про апеляційне
оскарження , апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу  через 20 днів після подання заяви про
апеляційне  оскарження.

Постанова
може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства Україн

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим                                        Толпиго
В.І.