ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"04"
вересня 2008 р.

Справа
№ 7/78-50.

за
позовом акціонерного
товариства “Індустріально-експортний банк” від імені якого філія “Волинська
дирекція” акціонерного товариства “Індустріально-експортний банк”, м.Луцьк

до
відповідача:
підприємця ОСОБА_1, м. Луцьк

про стягнення 30560,73 грн.

Суддя      Шум М.С.

за участю представників сторін:

від
позивача: Куляша С.
М., менеджер з правового забезпечення (довіреність від 13.02.2008р.).

від
відповідача: не
з'явились

Відповідно
до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представнику
позивача  було роз'яснено право відводу
судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні на підставі ст. 22
ГПК України учаснику судового процесу було роз'яснено його права та обов'язки.
Заяв та клопотань на розгляд господарського суду не поступило.

Суть
спору: позивач
-акціонерне товариство «Індустріально-експортний банк» від імені якого філія
«Волинська дирекція»акціонерного товариства «Індустріально-експортний
банк»звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача
-підприємця ОСОБА_1 30560,73 грн. заборгованості за кредитним договором, 305,61
грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

В
судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.

Відповідач
в судове засідання не з'явився, відзиву на позов не подав, суми позову не
оспорив, ухвала про порушення провадження у справі № 7/78-50 від 24.07.2008р.
повернута органами поштового зв'язку з відміткою «за терміном зберігання».

Відповідно
до ст.75 ГПК України справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський
суд, ВСТАНОВИВ:

07
серпня 2007 року між акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк»та
відповідачем - підприємцем ОСОБА_1було укладено кредитний договір
№86/07-м.

На
виконання умов зазначеного договору позивачем було надано відповідачу кредит в
сумі 50000 грн. із строком повернення до 06.02.2009р. та сплатою 31,4 відсотків
річних за користування наданим кредитом.

Проте,
підприємцем ОСОБА_1взяті на себе згідно угоди від 07.08.2007р. зобов'язання,
зокрема,  в частині повернення кредитних
коштів (у строки, порядку та розмірах, визначених договором) не виконує,
зазначені кошти не повертає, у зв'язку з чим заборгувало кредитній установі
30560,73 грн.

Відповідачем
несвоєчасно вносились кошти (відсотки), котрі нараховувались у відповідності до
угоди в якості процентів за користування кредитом. У відповідності до
представлених суду документів на час розгляду господарським судом справи
заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами склала
1181,47 грн.

Разом
з цим позивачем у відповідності до п. 4.1. кредитного договору від 07.08.2007р.
за несвоєчасне внесення плати за користування грошовим кредитом та погашення
відсотків за користування останнім було нараховано пеню по кредиту у розмірі
77,38 грн. та 5,28 грн. пені по відсотках.

Про
необхідність виконання зобов'язань за кредитним договором відповідача
повідомлялося претензією № 11-2040 від 20.06.2008р., яка залишилася без
належного реагування.

Відповідно
до п.п. 2.18, 5.4 кредитного договору від 07.08.2007р. позивач вправі вимагати
дострокового повернення кредиту, сплати належних відсотків та плати за
обслуговування кредиту, відсотків за кредитом, пені, штрафних санкцій,  та відшкодування збитків завданих позивачу в
результаті невиконання чи неналежного виконання відповідачем умов договору, а
відповідач зобов'язується повернути позивачу кредит, а також сплатити всі
належні платежі.

Відповідно
до ст. 144 Господарського кодексу України, майнові права та майнові обов'язки
суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

За
кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит
та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

В
даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений
між останніми кредитний договір предметом судових розглядів не виступав,
недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Відповідно
до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно
до ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а
за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор -прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено
законом або договором, не випливає із суті зобов'язання. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню  у цей строк (термін).

У
відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

З
огляду на викладене, враховуючи укладення між сторонами договору, надання
позивачем на виконання умов останнього кредиту відповідачу, отримання коштів
підприємцем ОСОБА_1 та непроведення при цьому у встановлені строки належних
розрахунків та платежів, спрямованих на повернення кредитних коштів та сплату
відсотків за користування останніми, господарський суд вважає, що позовні
вимоги в частині стягнення 29296,60 грн. заборгованості по наданому кредиту та
поверненню кредитних коштів, 1181,47 грн. непогашених відсотків, 77,38 грн.
суми пені по кредиту, а також 5,28 грн. суми пені по відсотках, є підставними
та такими, що підлягають до задоволення.

Сума
заборгованості у встановленому порядку не була спростована та заперечена
відповідачем, відповідних доказів виконання договірних зобов'язань та
повернення позивачу кредитних коштів не було представлено суду в процесі
розгляду справи.

Оскільки
спір до суду доведений з вини відповідача, витрати, що пов'язані з поданням
позовної заяви до суду та розглядом справи господарським судом (сплата
державного мита та оплата інформаційно-технічного забезпечення судового
процесу), які поніс позивач, підлягають відшкодуванню у відповідності із ст. 49
Господарського процесуального кодексу України за рахунок відповідача.

Враховуючи
вищевикладене, керуючись ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.
509, 526, 527, 530, 599, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1.
Позов задовольнити повністю.

2.
Стягнути з підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь акціонерного товариства «Індустріально-експортний банк»від імені якого
філія «Волинська дирекція»акціонерного товариства «Індустріально-експортний
банк»(м. Луцьк, пр. Президента Грушевського, 1, ) 29296,60
грн. заборгованості по наданому кредиту, 1181,47 грн. непогашених відсотків,
77,38 грн. суми пені по кредиту, 5,28 грн. пені по відсотках, а всього 30560,73
грн. та 305,61 грн. в повернення витрат по сплаті державного мита та 118 грн. в
повернення витрат по оплаті інформаційно-технічного забезпечення судового
процесу.

Суддя                                                                                       М.С.
Шум