ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2008 р.

№ 42/177

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді                    М.В.Кузьменка,

судді                                        І.М.Васищака,

судді                                        В.М.Палій,

розглянувши касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Газ-тепло"

НАК "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду міста Києва від 20.06.2008р. та постанову

Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2008р.

у справі №42/177

за позовом Акціонерного комерційного банку "Київ"

до            Дочірнього підприємства "Газ-Тепло" НАК "Нафтогаз України"

про           стягнення 1 190 893,93 грн. боргу та звільнення приміщення,

за участю представників сторін:

від позивача: Шевчук О.І. –довіреність у справі, Задвернюк М.І., довір.від 10.01.07 №05-06/42

від відповідача: Галанський Д.П., Череповський Є.В. –довіреності у справі,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерний комерційний банк "Київ" звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства "Газ-Тепло" НАК "Нафтогаз України" і просив суд стягнути з останнього 1 190 893,93 грн., у тому числі 1 080 000,0 грн. заборгованості по орендній платі, 50 108,30 грн. заборгованості по комунальних платежах, 60 785,63 грн. пені, а також зобов'язати відповідача звільнити орендоване приміщення, яке знаходиться за адресою: м.Київ, бульвар І.Лепсе, 16 та передати його позивачу за актом приймання-передачі.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди приміщення №22/07-21 від 01.02.2007р. щодо оплати орендних та комунальних платежів, а також щодо звільнення орендованого приміщення внаслідок закінчення дії договору оренди.

Відповідач, заперечуючи заявлений позов, посилається на те, що термін дії договору оренди продовжений до 01.02.2009р. на тих же умовах, оскільки він продовжував користуватися приміщенням після закінчення строку договору оренди і від позивача не надходило заперечень щодо цього. Відносно ж суми заборгованості, то відповідач вважає, що її не існує, оскільки на суму боргу останнім були здійсненні поліпшення приміщень, а позивач ухиляється від зарахування їх вартості в рахунок орендної плати.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.06.2008р. (суддя П.І.Паламар) позов задоволено частково: присуджено до стягнення з відповідача 1 080 000,0 грн. боргу, 60 785,63 грн. пені та судові витрати, а також зобов'язано останнього звільнити та передати позивачу приміщення загальною площею 2352,1 м2 по б-ру І.Лепсе, 16 у м.Києві. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2008р. (головуючий, суддя Ропій Л.М., судді Буравльов С.І., Попікова О.В.) рішення суду першої інстанції змінено в частині розподілу судових витрат. В іншій частині рішення залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по орендній платі та пені, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач прострочив зобов'язання з оплати орендної плати, а тому з огляду на ст.ст.622, 624, 762 ЦК України заявлені до стягнення 1 080 000,0 грн. боргу та 60785,63 грн. пені, передбаченої п.8.3. договору, підлягають стягненню. Рішення та постанова в частині задоволення вимог про зобов'язання відповідача звільнити орендоване приміщення мотивовані встановленням факту належного повідомлення відповідача про відмову позивача продовжити дію договору оренди.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення 50 108,30 грн. заборгованості по комунальних платежах, суди керувалися ст.ст.16, 530 ЦК України та виходили з того, що в супереч ст.33 ГПК України позивачем не надано доказів виставлення ним відповідачу рахунків на сплату вартості спожитих електричної енергії, води та послуг опалення (комунальний послуг), як то передбачено п.3.4. договору. Відтак, за висновком судів, строк оплати комунальних послуг за договором не настав, право позивача на одержання відповідних сум відповідачем порушено не було.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою , в якій просить суд їх скасувати, як такі, що ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги та доповнення до неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

При вирішенні даного спору по суті заявлених вимог судами двох інстанцій встановлено, що між АКБ "Київ" та ДП "Газ-тепло" НАК "Нафтогаз України" укладено договір оренди приміщення №22/07-21 від 01.02.2007р. за умовами якого, орендодавець (позивач) передає орендареві (відповідачу), а останній – приймає в оренду приміщення, яке знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Лепсе,16 загальною площею 2352,1 кв.м. для використання його у виробничих потребах.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.3., 3.4 договору, орендна плата разом з ПДВ на місяць становить 180 000,0 грн. і перераховується щомісячно не пізніше 20 числа на поточний рахунок позивача. Орендар сплачує вартість за спожиту електричну енергію, воду та опалення на підставі рахунків наданих орендодавцем, згідно показників лічильників, встановлених в орендованому приміщенні.

Згідно п.8.3. договору, у випадку заборгованості по виплаті орендної плати орендар сплачує орендодавцеві пеню у розмірі 0,06 відсотків від місячної суми орендної плати за кожний день прострочення.

Пунктом 7.1. договору встановлено, що після закінчення строку оренди, визначеного цим договором, орендар зобов'язаний передати орендодавцю приміщення протягом 20-ти днів з моменту закінчення строку оренди за актом приймання-передачі.

Згідно п.10.1. цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.01.2008р.

За взаємною згодою сторін дія договору може бути продовжена (пролонгована) шляхом пролонгації строку оренди приміщення, що оформлюється додатковою угодою сторін до цього договору (п.9.1 договору).

Вказаний договір оренди приміщення є підставою для виникнення у його сторін прав і обов’язків, визначених ним та відповідно до ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч.7 ст.193 ГК України).

В силу ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Так, згідно ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що орендар зобов'язаний своєчасно вносити оренду плату.

Враховуючи встановлений судами двох інстанцій факт існування заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 1 080 000,0, що не спростовується скаржником у касаційній скарзі, колегія суддів вважає правильним висновок судів двох інстанцій про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання останнім договірних зобов'язань щодо оплати орендних платежів та передбаченої п.8.3 пені у розмірі 60 785,63 грн.

При цьому судами двох інстанцій були підставно відхилені доводи відповідача про те, що зроблені ним в орендованому приміщенні поліпшення загальною вартістю близько 1 800 000,0 грн. підлягають зарахуванню в рахунок оплати орендних платежів.

Так, відповідно до ст.601 ЦК України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. При цьому зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї сторони. Отже, за своєю правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням однорідної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однієї сторони.

Між тим, матеріали справи не містять будь-яких заяв позивача або відповідача про зарахування зустрічних вимог, які б свідчили про волевиявлення хоча б однієї із сторін на припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної однорідної вимоги.

Відсутні в матеріалах справи й докази проведення відповідачем поліпшень орендованого приміщення та доказів надання згоди позивача на їх здійснення, як то передбачено п.5.1 договору та ст.778 ЦК України.

Погоджується колегія суддів й з висновком судів про наявність підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача звільнити орендоване приміщення.

Так, в силу п.4 ст.284 ГК України, ст.764 ЦК України, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Судами встановлено, що на виконання зазначених норм позивач листом від 15.02.2008р. №5-06/578 повідомив відповідача про закінчення дії договору оренди та відсутність у нього наміру продовжувати його строк. Факт надіслання вказаного листа відповідачу 18.02.08р. підтверджується наданими позивачем належним чином завіреними реєстром рекомендованих листів, поштовою квитанцією (а.с.49-51 т.1), а також листом УДППЗ "Укрпошта" від 21.07.2008р. №303-15-ю-1529 (а.с.21 т.2), що спростовує доводи скаржника про відсутність заперечень позивача на продовження дії договору. Тому є безпідставним твердження скаржника про те, що в силу ст.764 ЦК України договір оренди є таким, що поновлений на строк, який був раніше встановлений.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком судів двох інстанцій про припинення 31.01.2008р. укладеного між сторонами договору оренди приміщення №22/07-21 від 01.02.2007р.

Пунктом 7.1. договору встановлено, що після закінчення строку оренди, визначеного цим договором, орендар зобов'язаний передати орендодавцю приміщення протягом 20-ти днів з моменту закінчення строку оренди за актом приймання-передачі.

В силу ст.291 ГК України, договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов’язаний повернути орендодавцеві об’єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до ч.1 ст.785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов’язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана з урахуванням нормального зносу або у стані, обумовленому у договорі.

Враховуючи, що термін дії договору оренди закінчився та позивач заперечував проти продовження орендних відносин з відповідачем і договір не було пролонговано за взаємною згодою сторін шляхом оформлення додаткової угоди, як то передбачено умовами п. 9.1. договору, колегія суддів погоджується з висновком судів двох інстанцій про безпідставне зайняття відповідачем спірного нежилого приміщення та наявність правових підстав для задоволення позову щодо зобов'язання останнього звільнити орендоване приміщення.

Твердження скаржника про те, що позивач не є власником орендованого приміщення, а відтак не має права заявляти вимоги про стягнення орендних платежів та зобов'язання про звільнення відповідача з орендованих приміщень, спростовуються матеріалами справи, дослідженими судами двох інстанцій, а саме договором купівлі-продажу нерухомого майна від 10.09.2002р. №608-1/09, реєстраційним посвідченням №004991 Київського МБТІ (а.с.154-162 т.1), а також надісланими на запит суду апеляційної інстанції листами Київського БТІ від 11.08.2008р. №26772 та від 15.08.2008р. №27198 (а.с.37, 46-48 т.2).

При цьому, судом апеляційної інстанцій вірно зазначено, що вказана у договорі адреса об'єкта оренди збігається з адресою, зазначеною у довідці БТІ, а відсутність у договорі оренди літери "Б", яка індивідуалізує нежитлове приміщення за адресою: м.Київ, вул.І.Лепсе,16 –їдальню, не спростовує факту належності цього приміщення орендодавцю - позивачу у даній справі. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що спірне приміщення належить іншій юридичний чи/або фізичній особі. Не вбачається цього й з надісланих на запит суду листів Київського МБТІ.

Доводи скаржника, викладені у доповненнях до касаційної скарги, про відсутність в договорі оренди всіх істотних умов, необхідних для його укладання, не ґрунтуються на матеріалах справи. Зокрема, посилання скаржника на не визначення частини будівлі (на якому поверсі, які кімнати та якою площею) спростовується договором оренди та актом здачі-приймання приміщення від 01.02.2007р.

Так, пунктом 6.1. договору передбачено, що орендодавець передає приміщення орендарю на підставі акту приймання-передачі, в якому зазначається технічний стан приміщення та балансова вартість приміщення для обліку на позабалансовому рахунку орендаря.

Із змісту підписаного сторонами акта приймання-передачі приміщення від 01.02.2007р. вбачається, що орендодавець передав, а орендар прийняв в користування нежитлове приміщення, загальною площею 2351,1 кв.м. (1-й поверх 367 кв.м., 2-й поверх –705,5 кв.м., 3-й поверх –699,5 кв.м., цокольний поверх –580,1 кв.м.), згідно договору №22/07-21 від 01.02.2007р. Загальна балансова вартість приміщення складає 10 690 471,71 грн., яке знаходиться в будинку за адресою: бул.І.Лепсе, 16. (а.с.53 т.2).

Одночасно колегія суддів зважає й на те, що відповідач не ставив під сумнів узгодження сторонами всіх істотних умов договору оренди ні під час розгляду даної справи у суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції. Його заперечення позову ґрунтувалися на терміні дії договору оренди, а також на праві позивача передавати приміщення в оренду. Всі ці питання були повною мірою досліджені судами і їм дана відповідна правова оцінка.

Отже, вирішуючи даний спір по суті заявлених вимог, суди двох інстанцій повно та всебічно дослідили обставини справи, дали їм належну правову оцінку й ухвалили рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для зміни або скасування оскаржуваних рішення та постанови немає.

Інші доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів у справі, що не є компетенцією касаційної інстанції з огляду на вимоги ст.ст.1115, 1117 ГПК України. Тим більше, що порушені скаржником у касаційній скарзі та доповненнях до неї питання були предметом розгляду судами двох інстанцій, і їм дана вичерпна правова оцінка з урахуванням положень ст.ст.33, 34 ГПК України щодо оцінки доказів.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Газ-Тепло" НАК "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2008р. у справі №42/177 –без змін.

Головуючий, суддя                                                            М.В.Кузьменко

Суддя                                                                                І.М.Васищак

Суддя                                                                                В.М.Палій