СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26.08.08
Справа №  22/40/08

Скиданова Ю.О.

За позовом: Акціонерного
комерційного банку “Чорноморський банк розвитку та реконструкції”  (95001, АРК, м. Сімферополь, вул.
Більшовицька, 24) до: Фізичної особи -підприємеця ОСОБА_1(АДРЕСА_1)
про стягнення заборгованості за кредитним договором

Суддя

Ю.О. Скиданова

Представники сторін:

від позивача:
Твердина І.Є. довіреність № 200 від 28.07.2008 р.

від відповідача: не
прибув

Заявлені позовні вимоги про
стягнення заборгованості за кредитним договором №10/0811/291 від 21.07.2006р. в
сумі 34131,50грн. за рахунок заставленого майна.

Ухвалою суду від 29.05.2008 р.
порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 16.06.2008 р.

Ухвалою суду від 04.06.2008р.
розгляд справи №22/40/08 було перенесено на 23.06.2008р.

Ухвалою суду від 23.06.2008р., у
зв'язку з неприбуттям представника відповідача, розгляд справи відкладався до
28.07.2008 р.

28.07.2008р. представник позивача
надав суду заяву про уточнення  позовних
вимог № 2863 від 28.07.2008р. Заява відповідає відповідає вимогам ст. 22,
28  ГПК України, та приймається судом.

Ухвалою суду від 28.07.2008р., на
підставі ст. 69 ГПК України, строк розгляду спору продовжено на два місяця,
засідання суду призначено на 26.08.2008р.

У судовому засіданні 26.08.2008р.
розгляд справи судом закінчено, на підставі ст. 85 ГПК України суддею оголошено
вступну та резолютивну частини рішення.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини неявки уповноваженого представника суд не
повідомив.

Згідно з п. 26.4.7-1 Роз'яснення
президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002р. “Про
внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких
роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України”, особи, які беруть участь
у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо
ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

В матеріалах справи міститься копія
свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, в якому
зазначено, що місцем проживання фізичної особи-підприємця є АДРЕСА_1, яка
співпадає з адресою відповідача зазначеною в позовній заяві № 2115 від
26.05.2008р.

Відповідач по справі № 22/40/08 є
приватним підприємцем, таким чином, згідно зі ст. 28 ГПК України, повинен вести
свої справи в господарському суді особисто або через представників,
повноваження яких підтверджується нотаріально посвідченою довіреністю.

Згідно зі ст. 22 ГПК України,
сторони  зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до
прав  і охоронюваних законом інтересів
другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи.

Оскільки нез'явлення сторони у
справі не є перешкодою для розгляду справи по суті, відповідно до ст.75
Господарського процесуального кодексу України суд вважає за необхідне
розглянути спір за наявними у справі матеріалами в межах строку, передбаченого
ст. 69 ГПК України.

За клопотанням представника
позивача судовий розгляд справи проводився без застосування технічних засобів
фіксації судового процесу.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві з урахуванням
заяви про уточнення позовних вимог № 2863 від 28.07.2008р., суду пояснив
наступне, 21 липня 2006 року між Акціонерним комерційним банком “Чорноморський
банк розвитку та реконструкції” (надалі позивач) та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1(надалі - відповідач) був укладений Кредитний договір №
10/0811/291(надалі Договір). Згідно п. 1.1. Договору позивач зобов'язався
відкрити кредитну лінію для поповнення обігових коштів (придбання сировини,
матеріалів, оплата послуг, сплата податків, придбання основних засобів
виробничого та невиробничого призначення, погашення кредитної заборгованості) з
лімітом кредитування 30000,00грн. Фактично відповідачу за кредитною лінією було
надано 30000,00грн. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором
між сторонами був укладений договір застави за реєстровим № 1142 від 21.07.2006
року. (далі Договір застави), згідно до якого відповідачем передано у заставу
Банку наступне обладнання: токарний станок з числовим програмним управлінням
моделі 16Б16Т1С1 у кількості двох штук; компресорна установка 2 ВМ 2,5-14/9
УХЛ4 у кількості трьох штук. (далі предмет застави). Заставна вартість предмету
застави складає 40500,00грн. Проте, відповідачем був реалізований предмет
застави без згоди позивача і не надано інше майно для забезпечення зобов'язань
за кредитним договором. Заборгованість відповідачем погашена частково. Таким
чином, станом на 28.07.2008р., заборгованість відповідача за кредитним
договором складає 24936,27грн., яка складається з 20000,00 -заборгованості за
кредитним договором; 401,11грн. -заборгованість по відсоткам;  1535,16грн. - пеня; 3000,00грн -штраф, які
позивач просить стягнути з відповідача..

Розглянувши наявні матеріали справи
та надані оригінали документів у їх сукупності,
суд встановив, що 21 липня 2006 року між Акціонерним комерційним банком
“Чорноморський банк розвитку та реконструкції” та фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1був укладений Кредитний договір № 10/0811/291.

Згідно п. 1.1. Договору позивач
зобов'язався відкрити кредитну лінію для поповнення обігових коштів (придбання
сировини, матеріалів, оплата послуг, сплата податків, придбання основних
засобів виробничого та невиробничого призначення, погашення кредитної
заборгованості) з лімітом кредитування 30000,00грн.

П. 1.7 Договору передбачено, що
кредитна лінія відкривається відповідачу на умовах її забезпеченості,
повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Матеріалами справи встановлено, що
фактично відповідачу за кредитною лінією було надано 30000,00грн., що
підтверджується Розпорядженням № 2639 від 21.07.2006р.(копія в матеріалах
справи).

В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між сторонами був укладений договір застави
за реєстровим № 1142 від 21.07.2006 року. (далі Договір застави), згідно до
якого відповідачем передано у заставу Банку наступне обладнання: токарний
станок з числовим програмним управлінням моделі 16Б16Т1С1 у кількості двох
штук; компресорна установка 2 ВМ 2,5-14/9 УХЛ4 у кількості трьох штук. (далі
предмет застави). Заставна вартість предмету застави складає 40500,00грн.

Відповідно до п. 5.3 Договору
застави за рахунок коштів отриманих внаслідок реалізації предмета застави,
позивач має право задовольнити свої вимоги, що випливають із кредитного
договору, у повному обсязі.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій
самій сумі  або  речі,
визначені  родовими ознаками,  у
такій  самій кількості,  такого самого роду та такої самої якості,  що були передані йому позикодавцем) у строк
та в порядку, що встановлені договором.

П. 1.2 кредитного договору
передбачає ліміт кредитної  лінії, який
складає: з 21.07.2008р. по 20.02.2008р. -30000,00грн.; з 21.02.2008р. по
20.03.2008р. -25000,00грн.; з 21.03.2008р. по 18.04.2008р. -20000,00грн.; з 19.04.2008р.
по 20.05.2008р. -15000,00грн.; з 21.05.2008р. по 20.06.2008р. -10000,00грн; з
21.06.2008р. по 18.07.2008р. -5000,00грн.

Відповідно до п. 1.3 кредитна лінія
відкривається на строк до 18.07.2008р. включно.

П. 4.2 кредитного договору
передбачає зобов'язання відповідача здійснювати своєчасне повернення кредитних
коштів у валюті наданих траншів, шляхом внесення готівки у касу банку або у
безготівковій формі на відповідні рахунки.

Відповідно до п. 3.1.1. Договору
застави заставодержатель (позивач) має
право без будь-яких обмежень зі сторони заставодержателя (відповідач)
перевіряти документально та фактично наявність, розмір, стан і умови збереження
предмета застави.

Згідно зі ст. 17 Закону України
“Про заставу” заставодавець може відчужувати
заставлене  майно  тільки
за згодою  заставодержателя.

В порушення вимог закону
відповідачем був реалізований предмет застави без згоди позивача і не надано
інше майно для забезпечення зобов'язань за кредитним договором, що
підтверджується актом поточної перевірки і огляду заставленого майна від 15.07.2008р.
(копія в матеріалах справи).

Статтею 174 ГК України передбачено,
що господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких,
які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 175
господарського кодексу України майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських
відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана
сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або
утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які
виникають між учасниками господарських відносин, регулюються цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК
України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за
відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором
або законом.

У відповідності до п.1 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін)
його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем заборгованість по
кредитному договору сплачена частково, 15.07.2008р. у розмірі 10900,00грн.,
25.07.2008р. у розмірі 165,83грн., (копії квитанцій в матеріалах справи).
Станом на 28.07.2008р. заборгованість по кредитному договору складає
20000,00грн.

Документальних доказів погашення
заборгованості у сумі 20000,00грн. відповідач суду не надав. За таких обставин,
позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у
сумі 20000,00гнр. слід визнати документально підтвердженими, нормативно
обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із статтею 536 Цивільного
кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Розмін процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється
договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Вимоги щодо стягнення
заборгованості за відсотками позивач обґрунтовує п. 1.4 Договору, який
передбачає, що за користування кредитними коштами, відповідач сплачує позивачу 19%
річних.

Відповідно до розрахунку  позивача заборгованість за відсотками за
період з 01.07.2008р. по 31.07.2008р. складає 401,11грн.

Даний розрахунок судом перевірений
та визнаний обгрунтованим, отже вимоги в частині стягнення 19% річних за
користування кредитними коштами є правомірними та такими, що підлягають
задоволенню.

Крім того, позивачем заявлені
вимоги про стягнення пені у розмірі 1535,16грн. за період часу з 21.02.2008р.
по 28.07.2008р.

ст. 611 ЦК України передбачено, що
у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором
або законом.

П. 2 ст. 193 ГК України,
встановлено, що порушення є підставою для застосування господарських санкцій,
передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 230
Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Стаття 549 Цивільного кодексу
України дає визначення неустойки, відповідно до якої неустойкою (штрафом пенею)
є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові і разі
порушення боржником зобов'язання.

Згідно п.6 ст. 231 ГК України,
штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час
користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Пунктом 7.1 кредитного договору за
порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за ним, а також
несвоєчасної сплати комісійних позичальник сплачує банку пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожен
день прострочення платежу включаючи день повернення коштів.

Судом у судовому засіданні
перевірено правильність нарахування пені, та встановлено, що вимоги позивача
про стягнення пені законні і обґрунтовані, розмір пені за визначений період
складає  1535,16грн.

Також позивачем заявлені позовні
вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 3000,00грн.

Пунктом  7.3 Договору передбачено, що позичальник
сплачує банку, за кожен випадок порушення, штраф у розмірі 10 % від
загального ліміту кредитної лінії.

Судом перевірено правильність
нарахування штрафу у розмірі 3000,00грн. та встановлено, що вимоги про
стягнення штрафу законні і обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню судом.

Таким чином,  позовні вимоги підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Судові витрати відносяться на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 44, 49,  82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В
:

1.Позов  задовольнити

2.Стягнути з
фізичної особи -підприємця ОСОБА_1(АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_1в АБ “Металург”, МФО
НОМЕР_2, код ЕДРПОУ НОМЕР_3) на користь Акціонерного комерційного банку
“Чорноморський банк розвитку та реконструкції”  (95001, АРК, м. Сімферополь, вул.
Більшовицька, 24, р/р 0004 в АКБ “ЧБРР”, МФО 384577, ) суму заборгованості за кредитом 20000(двадцять тисяч) грн.
00 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитними
коштами у розмірі 401 (чотириста одна)грн. 11 коп.,
1535(одна тисяча п'ятсот тридцять п'ять)грн. 16 коп. пені,  3000(три тисячі) грн. 00 коп.
штрафу, 249(двісті сорок дев'ять)грн. 36коп. державного мита, 86(вісімдесят
шість)грн. 21коп. витрат на сплату інформаційно технічного
забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили  після  закінчення
десятиденного  строку  з дня
його  підпису.

Рішення оформлене і підписане
згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 01.09.2008р.

Суддя
Ю.О. Скиданова