ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.09.08
р.
Справа № 41/155пн

Суддя
господарського суду Донецької області
Гончаров С.А.

при
секретарі судового засідання Говор О.С.

розглянув
у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за
позовом: Прокурора м. Дружківки в інтересах держави в особі Дружківської
міської ради, м.Дружківка

до відповідача:
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Дружківка

про
звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0043 га по вул.
Тімірязєва, м. Дружківка під торгівельним кіоском та повернути її Дружківській
міській раді, привівши зазначену земельну ділянку в придатний для використання
стан.

При
участі представників:

від
позивача: Нейло І.М. - за довіреністю

від
відповідача: не з'явились

СУТЬ
СПОРУ:

Прокурор
м. Дружківки в інтересах держави в особі Дружківської міської ради звернувся до
господарського суду Донецької області з позовом до Приватного підприємця
ОСОБА_1, м. Дружківка про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки
площею 0,0043 га по вул. Тімірязєва, м. Дружківки під торгівельним кіоском та
повернути її Дружківській міській раді, привівши зазначену земельну ділянку в
придатний для використання стан.

В
обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що в ході перевірки  встановлений факт порушення відповідачем
вимог ст. 125 Земельного кодексу України, яке полягає у використанні земельної
ділянки площею 0,0043 га по вул. Тімірязєва м. Дружківки під торгівельним
кіоском без правовстановлюючих документів, що є самовільним зайняттям земельної
ділянки із земель житлової та громадської забудови Дружківської міської ради.

Позивачем
позов прокурора підтримано.

Відповідач
про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, але відзиву на
позовну заяву не подав, не використав своє право на участь у судовому
засіданні, представника в судове засідання не направив. Враховуючи, що наявних
в матеріалах справи документів та пояснень достатньо для прийняття рішення, суд
вважає за можливе відповідно до ст.75 ГПК України вирішити спір по суті.

Розглянувши
матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд
ВСТАНОВИВ:

Державним
інспектором з контролю за використанням та охороною земель Слов'янського
міжрайонного відділу з контролю за використанням та охороною земель  в Донецькій області 25.02.2008 року проведено
перевірку відповідача відповідно до вимог статей 6, 10 Закону України „Про
державний контроль за використанням та охороною земель” з питання дотримання
вимог земельного законодавства, результати якої викладені в акті перевірки від
25.02.2008 року.

Перевіркою
встановлено та в акті перевірки зафіксовано, що на час перевірки відсутні
правовстановлюючі документи (договір оренди не поновлений на новий термін дії,
термін старого договору оренди № 81445 від 28.12.2006 року закінчився
28.12.2007 року), підтверджуючі право користування земельною ділянкою площею
0,0043 га для розміщення торгівельного кіоску, який належить на праві приватної
власності відповідачу по вул. Тімірязєва на землях Олексієво-Дружківської
селищної ради житлової та громадської забудови, тобто має місце факт порушення
ст. 125 Земельного кодексу України.

За
результатами перевірки Управлінням з контролю за використанням та охороною
земель в Донецькій області відповідачу 25.02.2008 року видано припис № 016799,
яким відповідачу приписано усунути порушення земельного законодавства України.

Одночасно
25.02.2008 року державним інспектором, головним спеціалістом Слов'янського
міжрайонного відділу з контролю за використанням та охороною земель в Донецькій
області складено протокол № 010364 про адміністративне правопорушення, вчинене
відповідачем та передбачене ст. 54 Кодексу України про адміністративні
правопорушення та ст. 211 Земельного кодексу України.

Постановою
в.о. начальника відділу земельних ресурсів у м. Дружківка Донецької області про
накладення адміністративного стягнення від 11.03.2008 року відповідача визнано
винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке
передбачена ст. 54 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

24.04.2008
року здійснено повторну перевірку відповідача з питання дотримання вимог
земельного законодавства, якою встановлено невиконання на час перевірки вимог
припису № 016799 від 25.02.2008 року та неповідомлення про це державного
інспектора  відповідачем. За результатами
перевірки 24.04.2008 року відповідачу видано припис № 016850, яким приписано
усунути порушення земельного законодавства, вказані в приписі державного
інспектора № 016799 від 25.02.2008 року.

Одночасно
державним інспектором, головним спеціалістом Слов'янського міжрайонного відділу
з контролю за використанням та охороною земель складено протокол № 010389 від
24.04.2008 року про адміністративне правопорушення, вчинене відповідачем та
передбачене ст. 1885 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Перевіркою,
проведеною 30.07.2008 року державним інспектором з контролю за використанням та
охороною земель, головним спеціалістом Слов'янського міжрайонного відділу з
контролю за використанням та охороною земель в Донецькій області з питання
дотримання відповідачем вимог земельного законодавства, результати якої
оформлено відповідним актом перевірки дотримання вимог земельного
законодавства, встановлено невиконання на час додаткової перевірки 30.07.2008
року вимог приписів державного інспектора № 016799 від 25.02.2008 року та №
016850 від 24.04.2008 року, а саме: правовстановлюючі документи (непоновлений
договір оренди) на земельну ділянку площею 0,0043 га по вул. Тимирязєва не
оформлені, тобто порушення земельного законодавства не усунено. Земельна
ділянка під торговим кіоском  по вул.
Тимирязєва, розташована на землях
житлової та громадської забудови Дружківської міської ради. У акті
перевірки зазначено, що раніше державним інспектором було помилково визначено,
що земельна ділянка належить Олексієво-Дружківській селищній раді.

Господарський
суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню
з огляду на наступне.

Основним
законом, яким регулюються земельні відносини, є Конституція України. Крім
цього, земельні відносини регулюються іншими, прийнятими відповідно до
Конституції законами і підзаконними актами, а саме законами України "Про
землеустрій", "Про державний контроль за використанням та охороною
земель", "Про місцеве самоврядування" та іншими законами, також
Земельним кодексом України, прийнятим Верховною Радою України 25.10.2001 року,
який набув чинності з 01.01.2002 року.

Відповідно
до частини першої статті 13 Конституції України земля є об'єктом права
власності Українського народу, від імені якого це право здійснюють органи
державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією
Конституцією, іншими законодавчими актами України.

Cтаттею
2 Земельного Кодексу України передбачено, що земельні  відносини - це суспільні відносини щодо
володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є
громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної
влади.

Завданням
земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення
права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави,
раціонального використання та охорони земель.

Стаття
12 Земельного кодексу України встановлює повноваження сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних відносин. Зокрема, до їх повноважень належить:
розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;
організація землеустрою; здійснення контролю за використанням та охороною
земель комунальної власності; додержання земельного та екологічного
законодавства.

Підстави
набуття права на землю передбачені статтею 116 Земельного кодексу України. У
цій статті врегульовані відносини щодо набуття громадянами та юридичними
особами права власності та права користування земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності. Підставою набуття права на землю у таких
випадках є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах установлених цим Кодексом повноважень.

На
підставі рішень сільських, селищних, міських рад, а в окремих випадках
-районних і обласних рад, земельні ділянки передаються у власність громадян і
юридичних осіб із земель комунальної власності шляхом відведення їх в натурі
(на місцевості) та оформлення відповідних правовстановлюючих документів.

Порядок
надання у постійне користування земельних ділянок встановлений статтею 123
Земельного кодексу України за проектами відведення цих ділянок. Умови і строки
розроблення проектів визначаються договором після звернення зацікавленої особи
з відповідним клопотанням, до якого додаються документи, що обґрунтовують її розмір,
призначення та місце розташування.

Відповідна
рада розглядає клопотання і дає згоду на розроблення проекту відведення
земельної ділянки. Цей проект погоджується із землекористувачем, органом по
земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органом,
органами архітектури і після одержання висновку державної землевпорядної
експертизи, подається до відповідної ради, яка його розглядає та приймає
рішення про надання земельної ділянки.

Згідно
статті 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного
користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Лише така реєстрація
надає документам легітимності.

Право
на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його
державної реєстрації.

Приступати
до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на
місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється   (п. 3 ст. 125
Земельного кодексу України).

Відповідно
до ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і
право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними
актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Право   оренди
землі   оформляється   договором,
який реєструється відповідно до закону.

Визначення
терміну „самовільне зайняття земельних ділянок” наведене в ст. 1 Закону України
„Про державний контроль за використанням та охороною земель”. За приписами цієї
статті, самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про
фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність
або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є
правомірними.

Виходячи
з матеріалів справи, рішення позивача про передачу відповідачу у власність
спірної земельної ділянки або надання її у користування (оренду), відсутнє, в
матеріалах справи відсутні вчинені відповідачем правочини щодо спірної
земельної ділянки.

Відповідно
до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Судом
встановлено, що спірна земельна ділянка використовується відповідачем самовільно,
з порушенням земельного законодавства, що підтверджується матеріалами справи,
зокрема, актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства від
25.02.2008 року, від 24.04.2008 року та від 30.07.2008 року.

Тобто,
матеріалами справи підтверджується самовільне заволодіння відповідачем спірною
земельною ділянкою, що не спирається на закон і відбувається з порушенням
визначеного порядку надання земельних ділянок, що здійснюється без наявності
відповідного рішення та/або вчинення правочину щодо спірної земельної ділянки.

Відповідачем
не надано суду документів, що підтверджують право відповідача на користування
земельною ділянкою площею 0,0043 га по вул. Тімірязєва, м. Дружківка під
торгівельним кіоском.

Заходів
щодо усунення порушень земельного законодавства відповідачем не вжито,
самостійно земельну ділянку відповідачем не звільнено.

Згідно
статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного користування ними. Підприємства, установи,
організації та громадяни, винні у самовільному зайнятті земель, зобов'язані
самостійно (за власний рахунок) привести ділянку до стану, придатного для
використання, відновити порушені межові знаки, знести самовільно зведені
будівлі.

Відповідно
до ч.3 ст.212 цього Кодексу повернення самовільно зайнятих земельних ділянок
провадиться за рішенням суду.

Таким  чином, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові
витрати згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суд
покладає на відповідача.

На
підставі викладеного та керуючись ст. 13 Конституції України, ст.ст. 2, 12,
116, 123, 125, 126, 212 Земельного кодексу України, ст. 16 Закону України „Про
оренду землі”, ст. 1 Закону України „Про державний контроль за використанням та
охороною земель” ст.ст. 1, 2, 22, 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України суд, -

В И Р
І Ш И В :

Позовні
вимоги Прокурора м. Дружківки в інтересах держави в особі Дружківської міської
ради до Приватного підприємця ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки площею 0,0043 га по вул. Тімірязєва, м. Дружківки під
торгівельним кіоском та повернути її Дружківській міській раді, привівши
зазначену земельну ділянку в придатний для використання стан - задовольнити.

Зобов'язати
Приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) звільнити самовільно зайнятої
земельної ділянки площею 0,0043 га по вул. Тімірязєва, м. Дружківки під
торгівельним кіоском та повернути її Дружківській міській раді, привівши
зазначену земельну ділянку в придатний для використання стан.

Стягнути
з Приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) на користь Державного бюджету
України  державне  мито
в  розмірі 85 грн.

Стягнути
з Приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) на користь Державного бюджету
України  (розрахунковий рахунок №
0004 у ГУ ДКУ у Донецькій області, МФО 834016, отримувач: , державний бюджет м. Донецьк, Ворошиловський район; призначення платежу:
код бюджетної класифікації 22050000) витрати з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справ у судах в розмірі 118 грн.

Суддя