СУД  ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2008 р.
Справа № 5/24

Господарський
суд Чернівецької області у складі головуючого судді Дутки В.В.

при
секретарі Назарко М.В.

представники сторін:  від позивача -ОСОБА_1  від відповідача -Антонюк І.Я., довіреність
від 30.01.2007р.              розглянувши
матеріали справи за позовом приватного підприємця ОСОБА_1,
м.Чернівці   до Чернівецької
міської ради, м.Чернівці   про
визнання частково нечинним рішення     ВСТАНОВИВ: Приватний підприємець ОСОБА_1
звернувся з адміністративним позовом до Чернівецької міської ради про
визнання недійсним рішення Чернівецької міської ради №443 від 29.11.2007р. в
частині покладення на нього обов'язку сплатити кошти згідно з Положенням про
порядок залучення та встановлення граничного розміру коштів замовників для
розвитку соціально-культурної інфраструктури м.Чернівців, затвердженого
рішенням Чернівецької міської ради №382 від 30.08.2007р.  Позов обґрунтований тим, що вказане
Положення носить обмежений характер  і
поширюється на замовників: - яким надаються земельні ділянки для будівництва
із земель запасу міста;  - які
здійснюють будівництво на земельних ділянках, які знаходяться у користуванні
або власності. Проте, продовжує позивач, він не здійснює будівництва, крім
того, земельна ділянка не виділялась із земель запасу міста, а виділена за
рахунок земель ВАТ “Денисівна” для обслуговування вже наявної і діючої АЗС та
для обслуговування автостоянки. Позивач на момент прийняття оспорюваного
рішення не оформив право землекористування і не є землекористувачем, який
здійснює будівництво. Ухвалою господарського суду Чернівецької області від
28.01.2008р. відкрите провадження в адміністративній справі та призначений
розгляд справи на 26.02.2008р.
Відповідач у відзиві від 26.02.2008р. вважає оспорюване рішення таким,
що прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства у зв'язку з чим просить
відмовити у позові за безпідставністю. Ухвалою від 26.02.2008р. провадження у
справі зупинено до 25.03.2008р. Позивач в заяві від 24.03.2008р. просив
уточнити позовні вимоги та просив визнати нечинним оспорюване рішення. У
судовому засіданні 25.03.2008р. оголошувалась перерва до 26.03.2008р. Позивач
у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Представник відповідача
позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві. Розглянувши подані
документи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні
обставини справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд задовольняє позов, враховуючи таке.   23.03.2006р. між ВАТ “Денисівка”
(продавець) та приватним підприємцем ОСОБА_1(покупець) укладені договори
купівлі-продажу, згідно яких позивач придбав у власність: - приміщення
автозаправочної станції з обладнанням, загальною площею 121,30 кв.м.,
бензоколонки 4,5,6,7 резервуари І-ХІІ, огорожі1,3,9,11,15, ворота №1; -
асфальтобетонне замощення відкритої автомобільної стоянки на 300 місць,
площею 8659 кв.м. та частину залізобетонної огорожі протяжністю 207,16
погонних метрів. Зазначені об'єкти знаходяться за адресою: м.Чернівці,
вул.М.Тореза, 64-Б. 29.11.2007р. 22 сесія Чернівецької міської ради V
скликання прийняла рішення №443, пунктом 3 якого вирішила надати дозвіл на
складання проектів відведення земельних ділянок в оренду згідно додатку 3. До
пункту 3 Додатку 3 до вказаного вище рішення включено позивача, якому надано
дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянок в оренду по
вул.М.Тореза, 64-Б, площею 1,0000 га (діл.№1) та 0,8756 га (діл.№2) на термін
до 30.12.2012р. відповідно для обслуговування автостоянки та АЗС. Землі
відведені за рахунок постійного користування ВАТ “Денисівка” (Державний акт
на право постійного користування землею від 12.03.2001р. №1796.).   Поряд з цим, у примітці 4 до Додатку
зазначено: Підприємцю ОСОБА_2 (описка замість ОСОБА_1) за земельні ділянки на
вул.М.Тореза, 64-Б сплатити кошти згідно з Положенням про порядок залучення
та встановлення граничного розміру коштів замовників для розвитку
соціально-культурної інфраструктури м.Чернівців від 30.08.2007р. №382.  З даною приміткою не погоджується позивач
та оскаржує її. Наведені вище вимоги відповідача, господарський суд вважає
протиправними, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Згідно част. 1, 2 ст.27 Закону України “Про планування і забудову територій”,
фізичні, юридичні особи, які отримали дозвіл на будівництво об'єкта
містобудування, отримують вихідні дані на проектування цього об'єкта.  Надання вихідних даних фізичним та
юридичним особам у повному обсязі забезпечується виконавчими органами
відповідних міських рад або відповідними районними державними адміністраціями
не пізніше ніж через два місяці після подання письмової заяви про надання цих
даних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, крім випадку,
передбаченого частиною сьомою цієї статті.
Частиною 5 вказаної статті передбачено, що вихідними даними можуть
визначатися також вимоги до пайової участі замовників на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів.
Граничний розмір коштів на розвиток відповідної інфраструктури та порядок
його визначення встановлюються Кабінетом Міністрів України.  Постановою Кабінету Міністрів України від
24.01.2007р. № 40 встановлено, що граничний розмір коштів замовників, що
залучаються для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури
населених пунктів (з урахуванням вартості робіт, передбачених вихідними
даними на проектування), не може перевищувати: -20 відсотків вартості
будівництва інженерних споруд та нежитлових будинків (крім будівель закладів
культури і закладів освітнього, медичного та оздоровчого призначення);  -10 відсотків вартості спорудження житлових
будинків, будівель закладів культури і закладів освітнього, медичного та
оздоровчого призначення. Таким чином, згідно чинного законодавства, вихідні
дані надаються виконавчими органами відповідних міських рад фізичним та
юридичним особам до початку проектування відповідного об'єкту та формування
проектної документації. Рішенням 19 сесії Чернівецької міської ради V
скликання від 30.08.2007р. №382 затверджено Положення про порядок залучення
та встановлення граничного розміру коштів замовників для розвитку соціально-культурної
інфраструктури м.Чернівців. У пункті 1.2. Положення зазначено, що його дія
поширюється на всіх замовників, незалежно від їх форм власності: 1.2.1. Яким
надаються земельні ділянки із земель запасу міста для здійснення будівництва
на території міста Чернівців будь-яких об'єктів, за виключенням тих, що
перелічені у пункті 1.4. цього Положення (звільнення від сплати коштів);
1.2.2. Які здійснюють будівництво на земельних ділянках, які знаходяться у
користуванні та власності. Позивач придбав у власність приміщення
автозаправочної станції з обладнанням та асфальтобетонне замощення відкритої
автомобільної стоянки, а відтак не є замовником у розумінні згаданого вище
Положення та не здійснює будівництво, а тому не повинен сплачувати кошти на
розвиток соціально-культурної інфраструктури м.Чернівців.  Щодо надання в оренду земельної ділянки для
обслуговування придбаних позивачем об'єктів, то ці відносини врегульовуються
між сторонами шляхом укладення договору оренди, де і визначаються його
істотні умови, зокрема по орендній платі. На день вирішення спору сторони
договору оренди не уклали. Отже, чинне законодавство визначає коло осіб, які
можуть прийняти пайову участь в розвитку інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населеного пункту, а саме особи, які отримали дозвіл на
будівництво об'єкта містобудування, з урахуванням граничних розмірів коштів,
визначених Кабінетом Міністрів України. Натомість, відповідач зобов'язав
позивача сплатити кошти за земельні ділянки відносно яких надано лише дозвіл
на складання проекту їх відведення в оренду, що не передбачено згаданими вище
положеннями чинного законодавства.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. Оскаржувані вимоги відповідача до позивача
порушують його законні права, суперечать вимогам част. 2 ст. 19 Конституції,
ст. 172 Цивільного кодексу України, а тому є нечинними. Інші доводи
відповідача проти позову не беруться до уваги та спростовуються
вищевикладеним. Судові витрати понесені позивачем повернути з державного
бюджету. Керуючись статтями 71, 160-163, 167, пунктами 3, 6 Прикінцевих та
перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -  ПОСТАНОВИВ:  1.
Позов задовольнити.  2.          Визнати нечинними рішення
Чернівецької міської ради №443 від 29.11.2007р. в частині визначеній
приміткою 4 до Додатку 3 “Підприємцю В.В. за земельні ділянки на
вул.М.Тореза, 64-Б сплатити кошти згідно з Положенням про порядок залучення
та встановлення граничного розміру коштів замовників для розвитку
соціально-культурної інфраструктури м.Чернівців від 30.08.2007р. №382.  3.
Стягнути з Державного бюджету України на користь приватного підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідент. код.НОМЕР_1,
3 грн. 40 коп. судового збору. 4. У зв'язку з проголошенням у судовому
засіданні 26 березня 2008р. вступної та резолютивної частин постанови, в
повному обсязі її виготовлено 28 березня 2008р.   Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження,  встановленого
Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було
подано. Якщо було подано
заяву  про  апеляційне
оскарження,  але апеляційна  скарга
не  була  подана
у  строк,  встановлений  КАС України,  постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку. У
разі  подання  апеляційної скарги судове рішення,  якщо його
не  скасовано,  набирає
законної  сили   після
закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо  строк
апеляційного  оскарження  буде поновлено,  то вважається, що постанова не набрала
законної сили. Про апеляційне оскарження рішення  суду
першої  інстанції спочатку  подається
заява.  Обґрунтування  мотивів
оскарження  і вимоги до суду
апеляційної інстанції викладаються
в  апеляційній скарзі. Заява  про
апеляційне  оскарження  та
апеляційна  скарга подаються до
адміністративного суду  апеляційної  інстанції
через суд  першої  інстанції,
який  ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається  особою,  яка
її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява  про
апеляційне  оскарження  постанови
суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення,  а в разі   складення
постанови  у  повному
обсязі  відповідно  до статті 160 КАС України -  з
дня  складення  в
повному  обсязі. Апеляційна  скарга
на  постанову  суду першої інстанції подається
протягом  двадцяти  днів
після  подання  заяви
про   апеляційне оскарження.  Апеляційна   скарга
може  бути  подана
без  попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження,  якщо скарга
подається  у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.                         Суддя
В.В. Дутка