ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 207
РІШЕННЯ

Іменем України

06.10.2008

Справа
№2-2/6180.1-2008

За
позовом Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите
акціонерне товариство) (01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12) в особі Філії
«Відділення Промінвестбанку в   м.
Армянськ АР Крим» (96012, АР Крим, м. Армянськ, мкр. ім. Корявко, б. 3)

до  відповідача - Агропромислового приватного
підприємства «Роздольнінське»                        (96240, АР Крим,
Роздольненський  район, с. Ковильне, вул.
30 років Перемоги, 1)

про
звернення стягнення на заставлене майно на суму 429 725грн.23коп.

Суддя Толпиго В.І.

П Р Е
Д С Т А В Н И К И:

Від
позивача : Сакунова - нач.юр.відд., довір у
справі.

Від
відповідача : Дергачев - предст, довір у справі.

Суть спору:

Позивач
- Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне
товариство) в особі Філії «Відділення Промінвестбанку в м. Армянськ АР Крим»
звернувся до господарського суду із позовом до відповідача - Агропромислового
приватного підприємства «Роздольнінське» про звернення стягнення на заставлене
майно відповідача на суму 429 725,23 грн.

Позовні
вимоги обґрунтовуються тим, що між сторонами було укладено кредитний  договір від 07.2.2006 р. № 09-2006 строком на
12 місяців. Датою остаточного повернення кредиту було встановлено 06.2.2007 р.,
однак, фактично заборгованість за кредитом до цього часу не погашена,  що і стало підставою для звернення із
позовною заявою до суду.

У
судовому засіданні, яке відбулось 28.08.2007 р., позивач надав суду заяву № 288
від 27.08.2007 р. про зміну розміру позовних вимог, в якій уточнив позовні
вимоги і просив суд звернути стягнення на заставлене майно відповідача на суму
175 514,64 грн., у тому числі 133 861,46 грн. заборгованості по кредиту, 11
865,22 грн. боргу по відсотках за користування кредитом, 903,23 грн. комісійної
винагороди за управління кредитною лінією та 28 884,73 грн. пені, а саме:

1) на
майно:  насіння озимої пшениці - 40,0
тон; насіння озимого ячменю - 20,0 тон; насіння ярового ячменю - 60,0 тон;
насіння вівса - 20,0 тон;

2) на
зерно, урожаю 2006 року: зерно озимої пшениці - 40,0 тон; зерно ярового ячменю
- 70,0 тон; зерно вівса - 15,0 тон;

3) на
худобу на відгодовуванні: свині на відгодовуванні - 63 голови, загальною живою
вагою 6 363 кг; вівці на відгодовуванні - 91 голова, загальною живою вагою 4
746 кг; ярки 2005 року на відгодовуванні - 25 голів, загальною живою вагою 356
кг; ярки 2006 року на відгодовуванні - 36 голів, загальною живою вагою 792 кг;
барани 2006 року - 8 голів, загальною живою вагою 239 кг; велика рогата худоба
на відгодовуванні - 22 голови, загальною живою вагою 8 727 кг; телички на
відгодовуванні - 7 голів, загальною живою вагою 610 кг;

4) на
обладнання зернотоку: кормодробарка - 1 шт.; навантажувач - 1 шт.;
зернометатель - 1 шт.; ворохоочисник - 2 шт.; шліфовалка - 1 шт.;
зернонавантажувач - 2 шт.; УЗК-норія - 1 шт.; зерноагрегат - 1 шт.;

5) на
сільськогосподарське обладнання: універсальний дисковий агрегат «УДА - 3.1-20»
- 1 шт.; універсальний дисковий агрегат «УДА - 3.2-20» - 1 шт.; оприскувач -
«ОП - 600 л. - 14 М» - 1 шт.

Позивач
заявою від 10.07.2008 р. № 111 про зміну предмету позову та розміру позовних
вимог зменшив розмір основних позовних вимог до суми - 105 829грн.91коп та
збільшив розмір позовних вимог в частині стягнення пені за несвоєчасну сплату
заборгованості за кредитом до розміру 49 504грн.25коп. Також, у цій же заяві
позивач просив звернути стягнення на заставлене майно АПП «Роздольнінське» на
користь Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (ЗАТ), на
суму 155 334грн.16грн, а саме на майно:

1)
насіння зернових:  насіння озимої пшениці
- 40,0 тон; насіння озимого ячменю - 20,0 тон; насіння ярового ячменю - 60,0
тон; насіння вівса - 20,0 тон;

2)
зерно, урожаю 2006 року: зерно озимої пшениці - 40,0 тон; зерно ярового ячменю
- 70,0 тон; зерно вівса - 15,0 тон.

Позивач
представив до суду  розрахунок суми
позову станом  на 10.7.2008р. відповідно
до якого просить суд  стягнути борг за
кредитом у сумі 93 061грн46коп, відсотки за користування кредитом з 01.02.2007р
по 15.5.2007р у сумі  11 865грн22коп,
комісійну винагороду за управління кредитною лінією з 01.5.2007р по 14.5.2007р
у сумі 903грн23коп, пеню за прострочення оплати кредиту з 07.02.2007р по
09.7.2008р у сумі 46 642грн77коп., пеню за несвоєчасність оплати відсотків за
користування кредитом з 01.3.2007р та станом на 10.7.2008р у сумі 2
668грн74коп,  пеню за несвоєчасність
оплати комісійної винагороди за управління кредитною лінією з 15.5.2007р по
09.7.2008р у сумі 192грн74коп.

02
вересня 2008 р. від відповідача до суду надійшов додатковий відзив № 136юр від
02.09.2008 р. на позовну заяву, в якому відповідач з позовними вимогами не  погодився, вказавши, що вважає їх такими, що
задоволенню не підлягають.

Представник
відповідача у судовому засіданні 02.9.2008р з позовними вимогами, з урахуванням
заяви про зміну предмету позову та зміну розміру позовних вимог від
10.07.2008р. № 111, в частині стягнення 93 061грн.46коп. заборгованості усно
погодився, а в іншій частині з уточненими вимогами не погодився, зокрема, з
мотивів, викладених у вищевказаному додатковому відзиві № 136юр від 02.09.2008
р. на позовну заяву, і просив у їх задоволенні відмовити.

У
зв'язку з тим, що суддя Господарського суду АР Крим Альошина С.М.
переходить  на посаду судді
господарського суду міста Севастополя, справа №2-28/6180.1-2008 на підставі
резолюції виконуючої обов'язки голови господарського суду Чумаченко С.А
передана на розгляд судді Толпиго В.І.

6
листопада 2008 року до суду від
відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру пені, що належить
стягненню, відповідно до якого просить суд пеню не стягувати, оскільки вважає,
що позивач неправомірно зробив нарахування пені за період з 07.02.2007р по
09.7.2008р, також відповідач посилається на п.3 ч.1 ст.83ГПК України,
відповідно до якої суд може зменшити розмір пені у виняткових випадках, тоді як
відповідач вважає свій випадок винятковим.

Також
6 листопада 2008р від позивача до суд надійшли заперечення на відгук
відповідача від 02.9.2008р, відповідно до заперечень  позивач вважає свої вимоги повністю
обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача,  суд встановив:

Суд
вважає необхідним дотримуватися принципів судочинства, що встановлені ст. 129
Конституції України, нормами якої вказано, що основними засідками
судочинства  є зокрема, змагальність
сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості. Тобто суд вважає потрібним застосувати принцип змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів.

Згідно
з частиною 2 статті 9 Цивільного кодексу України, майнові відносини у сфері
господарювання регулюються цим Кодексом.

Відповідно
до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами
виникнення   цивільних  прав
та  обов'язків є договори та інші
правочини.

Частина
1ст. 14  ЦК України передбачає, що
цивільні  обов'язки  виконуються
у  межах,   встановлених договором або актом цивільного
законодавства.

Згідно
зі ст. 173 Господарського  кодексу
України  господарським визнається
зобов'язання, яке виникає між суб'єктами господарювання та іншими учасниками
відносин у сфері господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний зробити
певну дію господарського або управлінсько-господарського характеру  на користь іншого суб'єкта (виконати роботу,
передати майно, сплатити гроші, надати інформацію та ін.) або утриматись від
виконання певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тім числі і
кредитор) має право  вимагати від
зобов'язаної сторони  виконання її
обов'язку.

Відповідно
до частини 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти
господарювання  та  інші
учасники  господарських відносин  повинні
виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до
закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних
вимог  щодо  виконання
зобов'язання  - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття
509 Цивільного кодексу України визначає поняття зобов'язання та підстави його
виникнення.  Зобов'язанням є  правовідношення,  в
якому  одна  сторона (боржник)   зобов'язана
вчинити   на   користь
другої  сторони (кредитора) певну
дію (передати  майно,  виконати
роботу,  надати послугу,  сплатити
гроші  тощо) або утриматися від
певної дії,  а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав,  встановлених статтею 11цього
Кодексу.

Відповідно
до ст.  526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов
договору  та  вимог
цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до
звичаїв   ділового  обороту
або  інших  вимог,
що  звичайно ставляться.

Зобов'язання
припиняється виконанням, виконаним належним чином (ст.599 ЦК України).

Статтею
610 ЦК України встановлено, що невиконання або неналежне виконання зобов'язання
визнається порушенням зобов'язання.

Відповідно
до ст..629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно
до ст..525 Цивільного кодексу України одностороння  відмова
від  зобов'язання  або одностороння зміна  його
умов  не  допускається,
якщо  інше  не
встановлено договором або законом

У
силу ст.1054 ЦК України, за кредитним договором
банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові в розмірі і на
умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і
сплатити відсотки. До  відносин   за
кредитним   договором   застосовуються положення  параграфа
1 глави 71,  якщо інше не
встановлено параграфом №2 і не випливає із суті кредитного договору

Між
Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закритим акціонерним
товариством) та Агропромисловим приватним підприємством
"Роздольнінське" був укладений кредитний договір № 09-2006 про
відкриття кредитної лінії від 07 лютого 2006 року.

Відповідно
до п.2.2  кредитного договору про
відкриття кредитної лінії від 07.02.2006р, дата кінцевого повернення усіх
отриманих у межах кредитної лінії сум кредиту 06.02.2007р

На
виконання умов кредитного договору, а також договорів №1 та №2 від 03.3.2006р
та 17.4.2006р, відповідно, про внесення змін до кредитного договору  про відкриття кредитної лінії №09-2006 від
07.02.2006р., позивачем відповідачеві був виданий кредит у розмірі 400
000,00грн., чим банк виконав свої зобов'язання за договором у повному об'ємі.

Пунктом
3.3 договору встановлено, що за управління кредитом у формі кредитної лінії
позичальник щомісячно сплачує банку щомісячну винагороду, виходячи зі
встановленої банком відсоткової ставки у розмірі 0,5 % від ліміту кредитної
лінії, відповідно до п.2.1 договору.

Відповідно
до п.п.3.2 кредитного договору  відсотки
за користування кредитом нараховуються банком на суму фактичного щоденного
залишку заборгованості за отриманими коштами та сплачуються позичальником
виходячи зі встановленої банком відсоткової ставки у розмірі 21 відсоток
річних.

Згідно
п.3.4. кредитного договору у випадку порушення Позичальником встановленого
п.2.2. кредитного договору строку остаточного повернення всіх отриманих сум
кредиту Позичальник надалі сплачує відсотки за неправомірне користування
кредитом, виходячи із відсоткової ставки у розмірі 30% річних, порядок
нарахування та сплати яких встановлюється згідно п.3.2. кредитного договору.

Проте,
відповідач у порушення умов кредитного договору № 09-2006 про відкриття
кредитної лінії від 07 лютого 2006 року, а також договорів №1 та №2 від
03.3.2006р та 17.4.2006р, відповідно, про внесення змін до кредитного
договору  про відкриття кредитної лінії
№09-2006 від 07.02.2006р. допустив порушення умов кредитного договору, не
повернувши у встановлені договором строки кредит, не сплативши відсотки за
користування кредитом та комісійної винагороди за управління кредитною лінією.

Згідно
розрахунків позивача заборгованість відповідача за кредитним договором про
відкриття кредитної лінії №09-2006 від 07.02.2006р, у тому числі по відсоткам
за користування кредитом та комісійній винагороді за управління кредитною
лінією,  на час звернення позивача з
позовом до суду  склала 411 722грн07коп.

Але,
як слідує з матеріалів справи, в подальшому, після звернення позивача з позовом
до суду, що не заперечується відповідачем, АПП «Роздольнінське» було здійснено
часткове погашення суми кредиту та відсотків з користування кредитом, з чим
погоджується позивач, у зв'язку із чим суд вважає, що у частині стягнення суми
кредиту у розмірі 298 201,00грн та  суми
нарахованих та несплачених відсотків з користування кредитом у розмірі 7
691грн16коп  провадження у справі
підлягає припиненню за п. 1-1 ст. 80 ГПК України у в'язку із відсутністю
предмету спору.

Відповідно
до ст. 33 ГПК України на відповідачі лежить обов'язок доведення виконання
зобов'язань, або необґрунтованості позовних вимог, тоді як представник
відповідача у судовому засіданні 02.9.2008р з позовними вимогами у частині
стягнення 93 061грн.46коп. суми кредиту
погодився.

В
зв'язку з цим сума неповернутого відповідачем кредиту з урахуванням часткової
оплати після звернення позивача з позовом складає 93 061грн43коп. та підлягає
стягненню.

Відповідно
до ст..530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (дата) його
виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату). Статтею 610 ЦК
України встановлено, що порушенням зобов'язання являється його невиконання або
виконання з порушенням умов ,встановлених змістом зобов'язання (неналежне
виконання).

Як
вже зазначалося, п.2.2  кредитного
договору про відкриття кредитної лінії від 07.02.2006р, встановлена дата
кінцевого повернення усіх отриманих у межах кредитної лінії сум кредиту  як 06 лютого 2007р., тобто включно по
06.02.2007р у позивача було право
виконати зобов'язання, а у випадку невиконання з 07.02.2007р  можуть нараховуватися штрафні санкції за
невиконання або неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним
договором.

Позивач
неправомірно та з порушенням  п.2.2 та
п.3.4 кредитного договору зробив нарахування відсотків по завищеній ставці у
розмірі 30% річних за користування кредитом з 06.02.2007р.

Тому
у частині стягнення 96грн65коп відсотків з користування кредитом за 06.02.2007р
суд відмовляє, тому що розрахунок відсотків за користування кредитом за період
з 01.02.2007р по 06.02.2007р має розраховуватися виходячи зі встановленої
банком процентної ставки у розмірі 21% річних відповідно до п.3.2 кредитного
договору.

Враховуючи
вищенаведене суд вважає що позов у частині стягнення суми кредиту  у розмірі 93 061грн43коп,   суми нарахованих та несплачених відсотків з
користування кредитом  за період з
01.02.2007р по 15.5.2007р у розмірі 11 768грн57коп та суми комісійної
винагороди за управління кредитною лінією за період з 01.5.2007р по 14.5.2007р
у розмірі 903грн22коп обґрунтований, підтверджується матеріалами справи та
підлягає задоволенню.

Також
позивачем заявлена вимога про стягнення пені за порушення строку погашення
кредиту, за несплату прострочених процентів за користування кредитом  та за прострочення оплати нарахованих
відсотків за користування кредитом.

Учасники
господарських відносин згідно зі ст. 216 ГК України, несуть
господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання
шляхом застосування у відношенні правопорушників господарських санкцій. При
цьому, згідно зі ст. 218 ГК України учасники господарських відносин
відповідають і за невиконання або неналежне виконання  господарських зобов'язань. До штрафних
санкцій, передбачених ст. 230 ГК України, відносяться господарські санкції у
виді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник  господарських відносин зобов'язаний сплатити
при порушенні їм правил здійснення господарської діяльності.

Відповідно
до ст. 610,611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, при
порушенні зобов'язань наступають правові наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Як
вже зазначалося, зобов'язання  повинне
виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимогам ЦК України
(ст. 526 ЦК України).  Ст. 546 ЦК України
визначає, що  виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які  боржник
повинен  передати  кредиторові
у  разі  порушення боржником зобов'язання. Штрафом є
неустойка,  що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею  є
неустойка,  що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного  грошового  зобов'язання
за  кожен   день прострочення виконання.

Відповідно
до ст. 547 ЦК України правочин  щодо
забезпечення  виконання    зобов'язання вчиняється у письмовій формі.
Правочин   щодо   забезпечення   виконання
зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства   (ст. 551
ГК України).

Згідно
п.5.3. кредитного договору за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або відсотків
за надання кредиту та/або плати за кредит, та/або відсотків за неправомірне
користування кредитом Позичальник сплачує Банку пеню, яка обчислюється від суми
простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку
України, що діє у період прострочення платежу.

В
зв'язку з тим, що до цього часу заборгованість за кредитним договором № 09-2006
від 07.02.2006 р. повністю не погашена, згідно умов кредитного договору
нарахована пеня за несвоєчасну сплату сум кредиту, відсотків за користування
кредитом та комісійної винагороди за управління кредитною лінією.

Виходячи
з вищенаведеного також  підлягають
задоволенню вимоги про стягнення пені за несвоєчасну сплату суми кредиту за
період з 07.02.2007р по 09.07.2008р у розмірі
46 642грн77коп, пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування
кредитом  за період з 01.3.2007р та
станом на 10.7.2008р у розмірі 2 668грн74коп та пені за несвоєчасну сплату
комісійної винагороди за управління кредитною лінією за період з 15.5.2007р по
09.7.2008р  у розмірі 192грн74коп,
оскільки  позивачем нараховані правомірно.

В
якості забезпечення повернення виданого кредиту між Позивачем та Відповідачем
07 лютого 2006 р. був укладений договір застави № 13-2006, згідно якого
предметом застави станом на 15.05.2007 р. є: Насіння зернових: насіння озимої
пшениці - 40,0 тон; насіння озимого ячменю - 20,0 тон; насіння ярового ячменю -
60,0 тон; насіння вівса - 20,0 тон; Зерно, урожаю 2006 року: зерно озимої
пшениці - 40,0 тон; зерно ярового ячменю - 70,0 тон; зерно вівса - 15,0 тон;
Худоба на відгодівлі: свині на відгодівлі - 63 голови, загальною живою вагою
6363 кг; вівці на відгодівлі - 91 голова, загальною живою вагою 4746 кг; ярки
2005 року на відгодівлі - 25 голів, загальною живою вагою 356 кг; ярки 2006
року на відгодівлі - 36 голів, загальною живою вагою 792 кг; барани 2006 року -
8 голів, загальною живою вагою 239 кг; велика рогата худоба на відгодівлі - 22
голови, загальною живою вагою 8727 кг; телички на відгодівлі - 7 голів,
загальною живою вагою 610 кг; Обладнання зерно току: кормодробарка - 1 шт.;
навантажувач - 1 шт; зернометатель - 1 шт; ворохоочисник - 2 шт; шліфовалка - 1
шт; зернонавантажувач - 2 шт; УЗК-норія - 1 шт; зерноагрегат - 1 шт;
Сільськогосподарське обладнання: універсальний дисковий агрегат "УДА -
3.1-20" - 1 шт; універсальний дисковий агрегат "УДА - 3.2-20" -
1 шт; оприскувач "ОП - 600 л. - 14 М" - 1 шт. Загальна вартість
предметів застави згідно договору застави № 13-2006 від 07.02.2006 р.
встановлена сторонами в розмірі 439 907 грн. 00 коп.

Пунктом
3.1.4. договору застави передбачено право Позивача у випадку невиконання
Відповідачем зобов'язань по кредитному договору звернути стягнення на
заставлене майно та реалізувати його.

Ст.
572 ЦК  України  встановлює, що в силу  застави
кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок
заставленого  майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом ( право
застави). У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави. За
рахунок предмету застави
заставодержатель має право задовольнити
в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент  фактичного задоволення, включаючи сплату
відсотків, неустойки, відшкодування збитків (ст. 589 ЦК України).  Відповідно до ст.ст.  590,
591 ЦК України заставодержатель набуває права звернення стягнення  на предмет застави  у випадку, якщо зобов'язання не буде  виконано у встановлений термін, а реалізація
предмету застави, на який зверне
стягнення, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів.

Аналогічні
положення передбачені Законом України “Про заставу”. Так, відповідно до статті
19 цього Закону за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити
свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення,
включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у
випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на
утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої
заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно
до  ст. 20 Закону України “Про заставу”
заставодержатель набуває права звернути стягнення на предмет застави у разі
невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою.

В
заставі мається наступне майно: 1) насіння зернових: насіння озимої пшениці -
40,0 тон; насіння озимого ячменю - 20,0 тон; насіння ярового ячменю - 60,0 тон;
насіння вівса - 20,0 тон; 2) на зерно, урожаю 2006 року: зерно озимої пшениці -
40,0 тон; зерно ярового ячменю - 70,0 тон; зерно вівса - 15,0 тон, про що
позивач повідомив суд та просить звернути стягнення на дане майно.

Витрати
по оплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу покладаються на відповідача згідно з ст. 49 ГПК України з суми
461 129грн62коп, оскільки сума кредиту у розмірі 298 201,00грн та  сума нарахованих та несплачених відсотків з
користування кредитом у розмірі 7 691грн16коп
були сплачені відповідачем після звернення позивача з позовом до суду, а
з суми 96грн65коп відсотків з користування кредитом - на позивача.

За
згодою представників сторін в засіданні суду були оголошені вступна та
резолютивна частини рішення.

Повний
текст рішення підготовлений і підписаний 11.11.2008р.

Керуючись
ст. ст. 49,75, п.1-1ст.80,ст.ст.82,84,85ГПК України, суд

В И Р
І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути  з Агропромислового приватного підприємства
«Роздольнінське (96240, АР Крим, Роздольненський  район, с. Ковильне, вул. 30 років Перемоги,
1, ) на користь Акціонерного комерційного
промислово-інвестиційного банку (ЗАТ) (01000 р. Київ, пер. Шевченко,12)  в особі Філії «Відділення Промінвестбанку
в   м. Армянськ АР Крим» (96012, АР Крим,
м. Армянськ, мкр. ім. Корявко, б. 3,п/р 290919024, МФО 324407, )
93 061грн43коп. суми кредиту,  11
768грн57коп. несплачених відсотків за користування кредитом,  903грн22коп. суми комісійної винагороди за управління
кредитною лінією, 46 642грн77коп пені за несвоєчасну сплату сум кредиту, 2
668грн74коп пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом,
192грн74коп пені за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за управління
кредитною лінією,   шляхом  звернення стягнення на заставлене майно за
договором застави № 13-2006 від 07.02.2006р:

·          насіння зернових: насіння озимої
пшениці - 40,0 тон; насіння озимого ячменю - 20,0 тон; насіння ярового ячменю -
60,0 тон; насіння вівса - 20,0 тон;

·          на зерно, урожаю 2006 року: зерно
озимої пшениці - 40,0 тон; зерно ярового ячменю - 70,0 тон; зерно вівса - 15,0
тон

3.          Стягнути  з Агропромислового приватного підприємства
«Роздольнінське (96240, АР Крим, Роздольненський  район, с. Ковильне, вул. 30 років Перемоги,
1, ) на користь Акціонерного комерційного
промислово-інвестиційного банку (ЗАТ) (01000 р. Київ, пер. Шевченко,12)  в особі Філії «Відділення Промінвестбанку в   м. Армянськ АР Крим» (96012, АР Крим, м.
Армянськ, мкр. ім. Корявко, б. 3,п/р 290919024, МФО 324407, ) 4
611грн30коп. державного мита та 117грн.97коп витрат на інформаційно - технічне
забезпечення судового процесу.

4.          У частині стягнення   96грн.65коп відсотків з користування кредитом
у позові відмовити.

5.          У частині стягнення 298 201,00грн
суми кредиту та  7 691грн16коп  нарахованих та несплачених відсотків з
користування кредитом у розмірі
припинити провадження по справі у зв'язку з відсутністю предмету позову.

6.          Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим                                        Толпиго
В.І.