ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2008 р.

№ 9/85-20/463

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Т. Дроботової - головуючого

Н. Волковицької

Л. Рогач

за участю представників:

позивача

Яковенко І.М. –довіреність від 17.10.2008 р.

відповідача

Поліщук Т.А. –довіреність від 04.04.2007 р.;

Оліфіренко М.І. –генеральний директор

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційні комунікації"

на постанову

від 11.08.2008 Київського апеляційного господарського суду

у справі

№ 9/85-20/463 господарського суду м. Києва

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційні комунікації"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Аудіотекс"

про

стягнення 402 743, 29 грн.

В С Т А Н О В И В :

В березні 2007 р. ТОВ "Інформаційні комунікації" звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до ТОВ "Аудіотекс" про стягнення заборгованості в сумі 402743,29 грн. за надані аудіотекс –послуги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання укладеного між сторонами договору № 14/2002 від 09.10.2002 р. позивачем були надані аудіотекс –послуги на загальну суму 1625402,54 грн., що підтверджується актами виконаних робіт.

ТОВ "Аудіотекс" послуги були частково оплачені на суму 1223227,95 грн., що підтверджується виписками з банку.

На момент оформлення позовної заяви заборгованість становила 402174,59грн.

Крім того, на підставі пункту 7.1. договору № 14/2002 від 09.10.2002 р. відповідачу станом на 01.03.2007 р. було нараховано штраф в сумі 568,70 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 11.04.2007 р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2007р., у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.10.2007 р. судові рішення у справі скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду України від 31.01.2008 р. відмовлено у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 30.10.2007 р.

Під час нового розгляду ТОВ "Інформаційні комунікації" подало уточнення до позовної заяви та просило стягнути з ТОВ "Аудіотекс" суму заборгованості за надані аудіо текс-послуги в розмірі 402 743, 29 грн. та штраф у розмірі 198,36грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 09.04.2008 р. (суддя Палій В.В.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, з огляду на їх недоведеність та необґрунтованість.

За апеляційною скаргою ТОВ "Інформаційні комунікації" Київський апеляційний господарський суд (судді: Корсак В.А., Коршун Н.М., Авдеєв П.В.), переглянувши рішення господарського суду м. Києва від 09.04.2008 р. в апеляційному порядку, постановою від 11.08.2008 р. залишив його без змін.

ТОВ "Інформаційні комунікації" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить судові рішення у справі скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги неправильним застосуванням судами норм матеріального права.

Скаржник, зокрема, зазначає, що у суду відсутні підстави для звільнення відповідача від оплати частини наданих позивачем послуг у зв’язку з тим, що споживачі не оплатили їх вартість операторам зв’язку. Позивач отримує свою винагороду за таку послугу як "розповсюдження Аудіотекс–послуг", яка полягає у тому, що позивачем залучається як можна більше абонентів, що споживають саму послугу "Аудіотекс – послуга", що виробляється оператором зв’язку.

Позивач не зобов’язувався за договором виконувати послуги зі стягнення плати з абонентів тощо.

Послуги, що були предметом договору між сторонами у справі позивач надав у повній мірі, і обов’язок їх сплати несе саме відповідач, а не абоненти, які оплачують зовсім інші послуги.

Заслухавши доповідь судді –доповідача та пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скар га не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції, 09.10.2002 р. між ТОВ "Інформаційні комунікації" (визначеним, як Компанія) та ТОВ "Аудіотекс" (визначеним, як Оператор), було укладено договір № 14/2002 про надання аудіотекс –послуг.

За умовами вказаного договору, Оператор (відповідач) надає, а Компанія (позивач) бере у користування аудіотекс - номери, які Компанія зобов’язується використовувати для надання аудіотекс - послуг серед Абонентів телефонної мережі загального користування України.

Зокрема, згідно з підпунктом 3.3 договору, винагорода Компанії (позивача) за розповсюдження аудіотекс - послуг буде складати 80% від аудіотекс - доходу у випадку, якщо загальна сума хвилин аудіотекс - послуги за звітний період не перевищуватиме 10 000 хвилин та 85% від аудіотекс - доходів за кожну хвилину, що перевищуватиме 10 001 хвилин.

Пунктами 3.5, 3.6, 3.7 договору сторони передбачили порядок розрахунків, а саме:

- підписаний Оператором та Операторами зв’язку Акт звірки є достатньою підставою для проведення розрахунків Оператора з Компанією за розповсюдження аудіотекс - послуг (пункт 3.5 договору);

- протягом 7 (семи) робочих днів після підписання Акту звірки між Оператором та Операторами зв’язку Оператор оформлює та передає Компанії Акт, в якому зазначається сума, що належить перерахунку Компанії (пункт 3.6);

- протягом наступних 10 (десяти) робочих днів Компанія підписує Акт, який є достатньою основою для виставлення Компанією рахунків Оператору для отримання коштів за послуги аудіотекс (пункт 3.7).

Крім того, пунктом 7.1 договору сторони передбачили, що у випадку затримки оплати винна Сторона сплачує штраф у розмірі 0,1% від суми, яка підлягає переказу, за кожний день затримки.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за надані аудіотекс –послуги за договором № 4/2002 від 09.10.2002 р. у сумі 402174,59 грн., яка виникла у період листопада 2002 р., вересня 2005 р., грудня 2004 р., за актами виконаних робіт та суми штрафу, нарахованої на підставі пункту 7.1 договору, в розмірі 198,36 грн.

Під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що за наданими рахунками - фактурою щодо оплати за послуги згідно договору № 14/2002 від 09.10.02 р. в кількості 24 одиниць, факт виставлення таких рахунків, тобто передачі для оплати відповідачу, позивачем не було доведено.

При цьому, лише у трьох вищенаведених рахунках - фактурах (на суму 7284,40 грн., 12398,66 грн. та 13674,62 грн.) позивачем зазначений період, за який відповідачу належить перераховувати кошти за послуги згідно договору, у зв'язку з чим не можливо встановити відповідність цих рахунків - фактур наданим позивачем Актам виконаних робіт згідно договору № 14/2002 від 09.10.2002 р. за жовтень, листопад, грудень 2002 року, січень - грудень 2003 року, січень - грудень 2004 року та вересень 2005 року.

Крім того, судом апеляційної інстанції була встановлена невідповідність кількості рахунків - фактур (24) кількості Актів виконаних робіт (28), на які посилався позивач як на підставу про стягнення з відповідача заборгованосгі за спірним Договором.

Разом з цим, під час розгляду справи судами було встановлено, що відповідно до пункту 3.1 договору сторони усвідомлюють, що терміни виконання процедури взаєморозрахунків між Компанією і Оператором залежатимуть від термінів сплати аудіо текс –послуг абонентами. Сплата абонентами аудіотекс –послуг здійснюється за рахунками, що виставляються операторами зв’язку.

Згідно пункту 3.8 договору оплата частки Компанії від суми аудіотекс –доходів Оператора, що надійшли на рахунок Оператора, здійснюватиметься протягом 5 банківських днів від дати надходження відповідних коштів на рахунок Оператора від Операторів зв’язку. У разі якщо телефонні компанії перераховують частину коштів за надані аудіотекс - послуги, Оператор перераховує компанії відповідний відсоток коштів, що належить до перерахування Компанії.

Таким чином, суди дійшли висновку, що сплачені кошти реально перераховуються лише тоді, коли їх отримав відповідач від операторів зв’язку, а останні, відповідно, від абонентів своєї мережі.

З відповідей Філії "Утел" ВАТ "Укртелеком" та ВАТ "Укртелеком", наданих на запити суду для встановлення факту сплати аудіотекс –послуг абонентами та суми, яка надійшла від абонентів на користь Операторів зв'язку вбачається, що договір № АТ/8-172 від 23.10.1998 р., укладений між ДП "Утел" та ТОВ "Аудіотекс" втратив чинність з 01.02.2006 р., у зв'язку з реорганізацією ДП "Утел" у філію "Утел" ВАТ "Укртелеком". Надалі надання послуг та проведення розрахунків здійснювалось в рамках договору № А7/98 від 23.11.1998 р.

Між ВАТ "Укртелеком"" та ТОВ "Аудіотекс" було підписано Акт звіряння станом на 01.08.2006 р. за період з 1998-2006 р. за договором від 23.11.1998 р. № А7/98 та договору від 23.10.1998 р. № АТ/8-172, з урахуванням фактичного збору коштів з абонентів за вказаний період. Відсоток списання частки оператора визначається пунктом 2 Акта звіряння і складає 26 % . Пунктом 3 Акта звіряння визначено, що після проведення оплати ВАТ "Укртелеком" коштів на користь ТОВ "Аудіотекс", сторони не мають претензій одна до одної.

Оскільки ВАТ "Укртелеком" не має технічної можливості визначати рівень плати абонентами рахунків у розмірі кожної послуги аудіотекс, тому ТОВ "Аудіотекс" надавались загальні дані про обсяг наданих послуг та їх оплати.

Відповідно до Акта звіряння розрахунків за надані послуги аудіотекс між оператором ТОВ "Аудіотекс" та ВАТ "Укртелеком" за період 1998-2006 роки з урахуванням виставлених рахунків, безнадійних та безпідставних рахунків ВАТ "Укртелеком" на користь ТОВ "Аудіотекс" платіжним дорученням № 22787 від 21.11.2006 р. було перераховано 307686,19 грн. боргу за послуги аудіотекс, що надані у 1998-2006 роках, відповідно до договорів від 23.11.1998 р. № А7/98 та від 23.10.1998 р. № АТ/8-172.

Враховуючи викладене, сул першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що у Оператора зв'язку ВАТ "Укртелеком" відсутня заборгованість перед відповідачем за період 1998-2006 роки, оскільки одержані від абонентів кошти (з урахуванням рівня списання) були перераховані на рахунок відповідача.

Відповідно до пунктів 2.2.4-2.2.5 договору та додатку № до договору № 14/2002 від 09.10.2002 р. позивач здійснює прийом дзвінків та забезпечує інформаційну підтримку послуги, тобто надання інформації та несе відповідальність за зміст цієї інформації у повному обсязі, тобто, відсоток коштів, які сплачуються абонентами напряму залежить від якості послуги та її вартості.

З листів ВАТ "Укртелеком" за № 361-41-795 від 11.04.2006 р. та 3361-41-2047 від 09.10.2006 р. вбачається, що в результаті реорганізації ВАТ "Укртелеком" та аналізу коштів, рівень списання склав 26%, а рівень сплати послуг, відповідно, 74%.

У зв'язку з чим суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку, що розрахунок сплати коштів ВАТ "Укртелеком" за послугу Аудіотекс, що надавалась в рамках договору № 14/2002від 09.10.2002 р. склав: 1625402,54 грн. х 0,74=1202797,88 грн., де 1625402,54 грн. –номінальна вартість наданих послуг, а 0,74 –рівень сплати наданих послуг оператором зв'язку.

Судами було встановлено, що фактично позивачу було сплачені кошти за надані послуги у розмірі 223227,95 грн., тобто сума переплати відповідача позивачу склала 20430,07 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 901 цього Кодексу за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу (виконати певні дії або здійснити певну діяльність, що приносить користь), а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, строки та у порядку, що встановлені договором (статті 903, 905 Цивільного кодексу України).

За приписами статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи приписи законодавства та встановлені судами першої та апеляційної інстанції під час розгляду справи обставини, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок судів стосовно відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ "Інформаційні комунікації" про стягнення з ТОВ "Аудіотекс" заборгованості в сумі 402743,29 грн. за надані аудіотекс –послуги за договором № 14/2002 від 09.10.2002 р. та суми штрафу, у зв'язку з недоведенням позивачем факту порушення відповідачем виконання зобов'язань за договором.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Викладені у касаційній скарзі доводи заявника зводяться до переоцінки наданих до матеріалів справи доказів, що за приписами статті 1117 Господарського процесуального кодексу України виходить за межі повноважень касаційної інстанції, а тому судова колегія вважає їх непереконливими та такими, що спростовуються наданими до матеріалів справи доказами та встановленими судами обставинами справи.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду м. Києва від 09.04.2008 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.08.2008 р. у справі № 9/85-20/463 господарського суду м. Києва залишити без змін, а касаційну скаргу ТОВ "Інформаційні комунікації" – без задоволення.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: Н. Волковицька

Л. Рогач