ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2008 р.

№ 33/58-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. –головуючого (доповідача), Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

за участю представників: позивача –Рак О.В.,

відповідача –

розглянувши касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Харківської області від 24 червня 2008 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 6 серпня 2008 року у справі за позовом Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" до ТОВ "Котельні лікарняного комплексу" про стягнення 703058, 57 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2008 року позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача про стягнення 432628, 14 грн. основного боргу, 40334, 79 грн. пені, 33980, 44 грн. 3% річних та 196115, 20 грн. інфляційних за договором на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій №06/05-2415 ТЕ-32.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24 червня 2008 року (суддя Савченко А.А.) позов задоволений частково. Провадження у справі в частині стягнення 150000 грн. боргу припинено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 282628, 14 грн. основного боргу, 158177, 90 грн. інфляційних, 4033, 47 грн. пені, 33980, 44 грн. 3% річних, судові витрати. Надано відстрочку виконання рішення суду про стягнення 282628,14 грн. боргу, 158177, 90 грн. інфляційних, 4033, 47 грн. пені, 33980, 44 грн. 3% річних на шість місяців до 24 грудня 2008 року. В решті позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 6 серпня 2008 року рішення суду залишене без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, Дочірня компанія "Газ України" НАК "Нафтогаз України" просить їх скасувати в частині зменшення суми пені та надання відстрочки, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 грудня 2005 року між сторонами у справі був укладений договір №06/05-2415 ТЕ-32 на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій, за умовами якого постачальник зобов'язався передати у власність покупцю в 2006 році природний газ, а покупець - прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

Відповідно до умов укладеного договору, постачається імпортований природний газ, отриманий НАК "Нафтогаз України" за зовнішньоекономічними контрактами, укладеними на виконання міжнародних договорів України та переданий постачальнику за договором купівлі-продажу природного газу, укладеним між НАК "Нафтогаз України" та постачальником. Газ, що постачається за даним договором, використовується покупцем виключно для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій.

Як правильно встановлено судами при розгляді справи, позивач належним чином виконав свої зобов’язання по поставці природного газу на загальну суму 782960, 49 грн., що підтверджується актами прийому-передачі.

Відповідачем, в порушення умов укладеного договору, було оплачено борг за поставлені обсяги газу частково в розмірі 5375610, 65 грн., тому заборгованість відповідача перед позивачем становила 432628, 14 грн.

Враховуючи, що відповідач погасив утворену заборгованість в сумі 150000 грн., розмір боргу відповідача перед позивачем складає 282628,14 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Як правильно встановлено судами при розгляді справи, пунктом 6.1 укладеного сторонами договору передбачено, що покупець сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Враховуючи той факт, що зобов'язання за договором відповідачем виконані на 93% та з огляду на те, що у складі споживачів теплової енергії відповідача населення та бюджетні установи складають 94,48 % і має місце заборгованість з оплати наданих послуг та, оскільки відповідно до Закону України "Про тимчасову заборону стягнення пені з громадян України за несвоєчасне внесення оплати за житлово-комунальні послуги" №486/96 від 13.11.1996 року, заборонено нараховувати та стягувати пеню з громадян за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, обґрунтовано на підставі ст.233 ГК України зменшив розмір пені на 90 %, стягнувши з відповідача 4033,47 грн. пені.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного, місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд, правильно стягнув з відповідача 33980, 44 грн. річних та 158177, 90 грн. інфляційних.

Враховуючи, що сума боргу в розмірі 150000 грн. відповідачем була сплачена, судом першої інстанції обґрунтовано припинено провадження по справі в цій частині на підставі п. 11 ст. 80 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Крім того, з врахуванням обставин, які свідчать про неможливість відповідача виконати рішення суду в повному обсязі негайно, суд першої інстанції правомірно відстрочив виконання рішення суду про стягнення 282628,14 грн. боргу, 158177,90 грн. інфляційних, 4033,47 грн. пені, 33980,44 грн. 3% річних на 6 місяців строком до 24 грудня 2008 року.

За таких обставин, судові рішення відповідають вимогам закону і обставинам справи, тому підстав для їх зміни немає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Харківської області від 24 червня 2008 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 6 серпня 2008 року залишити без змін, а касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" –без задоволення.

Головуючий, суддя В.Дерепа

Судді Б.Грек

Л.Стратієнко