ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10.09.08
Справа №7/244-пд-08

Колегія суддів
Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя
Антонік С.Г. судді  Мірошниченко
М.В.    , Кричмаржевський В.А.

при секретарі Лолі
Н.О.

за участю
представників:

позивача:          ОСОБА_1, довіреність від
13.09.2007р.;

відповідача-1:   не з'явився;

відповідача-2:   Сонько В.В., довіреність від 08.07.2008р.;

розглянувши у
відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу      Товариства з обмеженою відповідальністю

«Торгівельна фірма «Тімекс», м. Херсон

на ухвалу                      господарського суду Херсонської області від
05.05.2008р.

у справі                         № 7/244-ПД-08

за позовом                    Закритого акціонерного
товариства «Агрофірма «Радан»,

м.
Миколаїв

до відповідача-1          Товариства з обмеженою
відповідальністю

«Правовий центр «Понтифік», м. Херсон

до відповідача-2           Товариства з обмеженою
відповідальністю

«Торгівельна фірма «Тімекс», м. Херсон

про                                 визнання
недійсним договору купівлі-продажу

та
визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Закритим акціонерним
товариством «Агрофірма «Радан», м. Миколаїв було подано позов до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Правовий центр «Понтифік», м. Херсон і Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торгівельна фірма «Тімекс», м. Херсон про визнання
недійсним договору купівлі-продажу від 28.04.2005р., укладеного між відповідачами,
а також про визнання за позивачем права власності на нежитлові приміщення
адміністративного корпусу літ. «А», що складаються з підвалу прим. № ІІ-V,
VІІ-Х, ХІІ-ХХІІІ, ХХV-ХХVІІІ, загальною площею 625 кв.м,  розташованого в м. Херсоні по вул. Червонофлотській,
17.

До позову також була
додана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно
- нежитлові приміщення адміністративного корпусу літ. «А», що складаються з
підвалу прим. № ІІ-V, VІІ-Х, ХІІ-ХХІІІ, ХХV-ХХVІІІ, загальною площею 625
кв.м,  розташованого в м. Херсоні по вул.
Червонофлотській, 17.

Ухвалою господарського
суду Херсонської області від 05.05.2008р. у справі № 7/244-ПД-08 (суддя
Задорожна Н.О.) позовна заява прийнята до розгляду та порушено провадження у
справі. Цією ж ухвалою на підставі ст.ст. 66, 67 ГПК України задоволена заява
позивача про забезпечення позову та накладено арешт на нерухоме майно -
нежитлові приміщення адміністративного корпусу літ. «А», що складаються з
підвалу прим. № ІІ-V, VІІ-Х, ХІІ-ХХІІІ, ХХV-ХХVІІІ, загальною площею 625 кв.м у
будинку №17 по вул. Червонофлотській, 17 в м. Херсоні.

Ухвала суду мотивована
тим, що заходи забезпечення позову пов'язані із заявленими позовними вимогами,
є адекватними, невжиття відповідних заходів може утруднити чи зробити
неможливим виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Не погоджуючись з
прийнятою у справі ухвалою суду, у поданій апеляційній скарзі та в письмових
доповненнях до неї ТОВ «Торгівельна фірма «Тімекс», відповідач-2 у справі,
вказує на те, що ухвала є необґрунтованою і прийнята з порушенням норм
процесуального права. Зазначає зокрема, що судом не наведено обставин, що
свідчили б про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку
невжиття заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову застосовані
шляхом накладення арешту на майно без зазначення, кому саме це майно належить,
та без посилання на відповідний правовстановлюючий документ, що підтверджував
би дійсне перебування майна у власності відповідача. Заява про забезпечення
позову і позовна заява підписані невідомою особою від імені юридичної особи,
державна реєстрація якої скасована 21.08.2007р., у зв'язку з чим ЗАТ «Агрофірма
«Радан» не володіє правами юридичної особи і не може бути стороною у справі.
Відповідач-2 просить ухвалу господарського суду Херсонської області від
05.05.2008р. у справі №  7/244-ПД-08
скасувати і припинити провадження у справі.

Ухвалою Запорізького
апеляційного господарського суду від 04.08.2008р. у справі №7/244-ПД-08
апеляційна скарга ТОВ «Торгівельна фірма «Тімекс» прийнята до розгляду. При
цьому, скарга відповідача-2 прийнята судом до розгляду лише в частині
оскарження ухвали суду першої інстанції щодо вжиття заходів до забезпечення
позову, оскільки ухвала суду про порушення провадження у справі оскарженню не
підлягає, згідно зі ст.106 ГПК України.

Розпорядженням голови
Запорізького апеляційного господарського суду № 1710 від 09.09.2008р. справу
призначено до розгляду у складі колегії - Антоніка С.Г. (головуючий), суддів
Мірошниченка М.В. (доповідач), Кричмаржевського В.А.

В судовому засіданні
10.09.2008р. представник відповідача-2 підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі. Крім того, представником відповідача-2 в судовому засіданні
заявлено усне клопотання про ознайомлення з документами позивача, наданими на
підтвердження повноважень його представника на представлення інтересів ЗАТ
«Агрофірма «Радан» в суді. Вказане клопотання судом було задоволено і
представнику відповідача-2 надана можливість ознайомитись з довіреністю,
виданої на ім?я представника позивача - ОСОБА_1

Від позивача та
відповідача-1 письмових відзивів на апеляційну скаргу до суду не надходило.
Представник позивача в засіданні усно заперечував проти доводів, викладених в
апеляційній скарзі, вказавши на те, що заходи до забезпечення позову шляхом
накладення арешту на нерухоме майно можуть забезпечити фактичне виконання
судового рішення, у випадку задоволення позову; представник просив апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Відповідач-1 законним
правом на участь свого представника в судовому засіданні не скористався. Про
час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки
суду не повідомив. Колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну
скаргу за наявними у справі доказами згідно зі ст.75 ГПК України, у відсутності
відповідача-1, оскільки його неявка не є перешкодою для цього.

В судовому засіданні
10.09.2008р. за згодою присутніх учасників судового процесу оголошено вступну
та резолютивну частини постанови суду апеляційної інстанції. Запис розгляду
справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме:
програмно-апаратного комплексу «Діловодство суду».

Колегія суддів,
проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм
матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали,
знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ст.66
ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника,
який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до
забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення господарського суду.

За змістом ст.67 ГПК
України, позов забезпечується:

- накладанням арешту
на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

- забороною
відповідачеві вчиняти певні дії;

- забороною іншим
особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення
на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення
здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з Роз'ясненням
ВАСУ «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» №
02-5/611 від 23.08.1994р., умовою застосування заходів до забезпечення позову є
достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні
папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання
рішення.

Стаття 66 ГПК України
обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю
обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи
зробити неможливим виконання рішення суду.

В позовній заяві
ставляться вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу від
28.04.2005р., укладеного між відповідачами, а також про визнання за позивачем
права власності на нежилі приміщення адміністративного корпусу літ. «А», що
складаються з підвалу прим. № ІІ-V, VІІ-Х, ХІІ-ХХІІІ, ХХV-ХХVІІІ, загальною
площею 625 кв.м, який розташованого в м. Херсоні по вул. Червонофлотській, 17.

В обґрунтування таких
вимог позивач послався на те, що при укладенні спірного договору
купівлі-продажу від 28.04.2005р. відповідач-1 ввів в оману відповідача-2 щодо
наявності свого права на продаж нерухомого майна та замовчав ту обставину, що
правова підстава, за якою він був зареєстрований в Херсонському ДБТІ як власник
нерухомого майна, на момент вчинення договору вже була скасована. Позовні
вимоги ґрунтуються на приписах ст.ст. 203, 215, 216, 230, 236, 319, 328, 334,
658 ЦК України.

Заява про забезпечення
позову мотивована тим, що поданий позов має вимоги відносно нерухомого майна, в
т.ч. вимогу про визнання права власності, а відчуження нерухомого майна зробить
неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Зміст позовних вимог
та фактичні обставини справи свідчать про те, що спір виник щодо певного
нерухомого майна, яке придбано відповідачем-2 у відповідача-1 за договором
купівлі-продажу від 28.04.2005р.

Частиною 1 ст.216 ЦК
України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім
тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема
тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій
послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування.

Згідно з Роз'ясненням
ВАСУ №02-5/111 від 12.03.1999р. “Про деякі питання практики вирішення спорів,
пов'язаних з визнанням угод недійсними”, у разі задоволення позову
господарський суд може у резолютивній частині рішення зазначити про визнання
угоди недійсною і одночасно про застосування передбачених законом наслідків,
вказавши, зокрема, розмір сум, що підлягають стягненню та/або найменування
майна, що підлягає передачі, і місце його знаходження (п.4 ст.84 ГПК України).
У вирішенні питання про застосування передбачених законом наслідків недійсності
угоди господарському суду слід виходити із змісту позовних вимог.

Аналіз змісту позовних
вимог і природа спірних правовідносин свідчить про те, що місцевим
господарським судом обґрунтовано вжиті заходи до забезпечення позову, оскільки
існує обґрунтоване припущення про те, що майно, з приводу якого виник спір,
може зникнути (можливість подальшого відчуження) або зменшитись за кількістю на
момент виконання рішення, у випадку задоволення позову.

Подальше відчуження
відповідачем-2 іншій особі нерухомого майна, придбаного за спірним договором,
або вчинення будь-яких інших дій з таким майном, призведе до неможливості
визнання за позивачем права власності на відповідні нежилі приміщення
адміністративного корпусу літ. «А», розташованого по вул. Червонофлотській, 17
в м. Херсоні.

Відповідачем-2 не
наведено обґрунтувань того, яким саме чином вжиті судом заходи до забезпечення
позову порушують права або охоронювані законом інтереси ТОВ «Торгівельна фірма
«Тімекс». Представником відповідача-2 в судовому засіданні також не надано
обґрунтованої відповіді на відповідне запитання суду.

Накладений судом
першої інстанції арешт на нерухоме майно не позбавляє відповідача-2, як покупця
спірного майна за договором купівлі-продажу від 28.04.2005р., можливості
володіти та користуватись таким майном.

Таким чином, заходи до
забезпечення позову, які застосовані судом першої інстанції, відповідають
вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності і пов'язаності вимог
заявника, а також принципам допустимості і належності вжитого судом засобу
забезпечення. Зазначені заходи збалансовують інтереси сторін. Накладення арешту
на спірне майно спроможне забезпечити фактичне виконання судового рішення (в
разі задоволення позову) в частині застосування наслідків недійсності угоди, а
також визнання за позивачем права власності на майно.

Статтею 65 ГПК України
передбачено, що з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення
господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці
справи до розгляду, як зокрема, вирішення питання про вжиття заходів до
забезпечення позову. Отже найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову
на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (п.3 Роз'яснення ВАСУ «Про
деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»).

З матеріалів справи
вбачається, що заходи до забезпечення позову застосовані судом першої інстанції
на стадії попередньої підготовки справи до розгляду, що відповідає вимогам
ст.65 ГПК України.

Також, в п.10
Роз'яснення ВАСУ «Про деякі питання практики застосування заходів до
забезпечення позову» зазначено наступне: враховуючи, що забезпечення позову
застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський
суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу
його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих
чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинились до застосування
заходів забезпечення позову.

Отже, відповідач-2 не
позбавлений права звернутися до суду із заявою про скасування забезпечення
позову, у випадку наявності обставин, коли потреба у забезпеченні позову з тих
чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинились до
застосування заходів забезпечення позову.

Викладені позивачем
доводи в заяві про забезпечення позову, з урахуванням змісту позовних вимог,
суд знаходить обґрунтованими.

Скаржником не наведено
обґрунтованих і переконливих доводів про відсутність необхідності вжиття
заходів до забезпечення позову.

Крім того, вжиття
заходів по забезпеченню позову ніяким чином не порушує права відповідача-2.

Посилання відповідача
2 в апеляційній скарзі на ліквідацію позивача, як юридичної особи, колегією
суддів до уваги не приймається, оскільки питання процесуального
правонаступництва або припинення провадження у справі буде вирішуватись саме в
суді першої інстанції при розгляді справи по суті.

З огляду на викладене,
колегія суддів приходить до висновку про безпідставність вимог по апеляційній
скарзі і відсутності підстав для скасування заходів до забезпечення позову.
Оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, як прийняту з
дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст.
101-106 Господарського процесуального кодексу України,  Запорізький апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна фірма «Тімекс», м. Херсон
залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Херсонської області від
05.05.2008р. у справі № 7/244-ПД-08 - без змін.

Головуючий суддя
Антонік С.Г.

судді
Мірошниченко М.В.

Кричмаржевський В.А.