ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

16
жовтня 2008 р.

№
2-13/12185-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
судді

Добролюбової
Т.В.,

суддів

Гоголь
Т.Г.,

Швеця
В.О.,

перевіривши
матеріали касаційної скарги

Алуштинської міської ради

на
постанову

Севастопольського
апеляційного господарського суду
від 14 липня 2008 року

у
справі

№
2-13/12185-2007

господарського
суду

Автономної
Республіки Крим

за
позовом

Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1

до

1.Алуштинської
міської ради 2.Кримського Республіканського підприємства
"Сімферопольське міжміське бюро технічної інвентаризації"

за
участю третьої особи

Виконавчого
комітету Алуштинської міської ради

про

визнання
права власності

Подана
касаційна скарга Алуштинської міської ради не відповідає вимогам розділу ХІІ1
Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Частиною
третьою статті 111 ГПК України встановлено, що касаційна скарга підписується
особою, яка подала скаргу або її уповноваженим представником.

Відповідно
до вимог ч.3 ст.28 Господарського процесуального кодексу України представниками
юридичних осіб можуть бути особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю
від імені підприємства, організації.

Як
вбачається з касаційних матеріалів, до поданої касаційної скарги не додано
довіреність представника позивача -Внукова В.М., яка підписала касаційну
скаргу.

Згідно з частиною першою статті 1113
ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом,
якщо  касаційна скарга підписана особою,
яка не мала права її підписувати, або особою, посадове становище якої не
зазначене.

Відповідно
до пункту 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального
кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається
судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного
мита у встановлених порядку і розмірі, що підтверджує акт Вищого господарського
суду України від 16.09.2008 року № 3.2-10/268.

Згідно
статті 46 Господарського процесуального кодексу України державне мито
сплачується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі,
встановленому законодавством України.

Пунктом
2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” встановлені
ставки державного мита з заяв, що подаються до господарських судів, зокрема,
відповідно до підпункту “а” пункту 2 статті 3 Декрету ставка державного мита із
заяв майнового характеру становить один відсоток ціни позову, але не менше
шести неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; відповідно до підпункту “б” пункту
2 статті 3 Декрету ставка державного мита із заяв немайнового характеру
становить п'ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно
до підпункту “г” пункту 2 статті 3 Декрету із апеляційних і касаційних скарг на
рішення та постанови господарських судів ставка державного мита встановлюється
у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для
розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру -50
відсотків ставки, обчислюваної виходячи з оспорюваної суми.

Однак,
скаржником до касаційної скарги взагалі не додано доказів, що підтверджують
сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Враховуючи
викладене, відповідно до вимог пунктів 1, 4 частини 1 статті 1113
Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга не може бути
прийнята до розгляду і підлягає поверненню.

На
підставі викладеного та керуючись статтями 45-47, 86, 111, пунктами 1, 4
частини  1 статті 1113
Господарського процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В  :

Касаційну
скаргу Алуштинської міської ради на постанову Севастопольського апеляційного
господарського суду від 14 липня 2008 року у справі № 2-13/12185-2007  повернути скаржникові без розгляду.

Головуючий суддя:                                                              Т.Добролюбова

Судді:
Т. Гоголь

В.
Швець