ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2008 року Справа№ 21/172-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Лисенко О.М., Голяшкін О.В. (зміни у складі колегії суддів на підставі розпорядження від 27.11.2008р. № 753)

при секретарі: Лозовський К.І.

за участю представників сторін:

позивача –Волошин Юліан Ігорович, довіреність № 45/08 від 04.07.08;

відповідача –не з’явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні          апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Торгового дому “Клуб сиру” м.Київ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2008 року

у справі № 21/172-08

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Торгового дому “Клуб сиру”, м.Київ

до приватного підприємства “Ангорд”, м.Дніпропетровськ

про стягнення 13 186 грн. 42 коп.

За згодою представників сторін, присутніх в судовому засіданні, було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2008р. (суддя Алмазова І.В.) по справі № 21/172-08 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Торгового дому “Клуб сиру” м.Київ (далі –ТОВ “ТД “Клуб сиру”) до приватного підприємства “Ангорд” м.Дніпропетровськ (далі –ПП “Ангорд”) про стягнення 13 186 грн. 42 коп. в задоволенні позову було відмовлено.

Рішення господарського суду мотивовано фактом неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов’язань по повній та своєчасній оплаті вартості поставленого товару, відсутністю визначення сторонами строків оплати або попередньої оплати поставленої продукції, відсутністю доказів, підтверджуючих факт звернення позивача до відповідача з вимогою про оплату в порядку ч.2 ст.530 ЦК України; в якості норм матеріального права рішення господарського суду Дніпропетровської області мотивовано ст.193 Господарського кодексу України.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, його оскаржує в апеляційному порядку на предмет невідповідності нормам матеріального права позивач по справі –ТОВ “ТД “Клуб сиру” м.Київ, також посилається на невідповідність висновків, викладених в рішенні господарського суду, матеріалам, обставинам справи, зокрема:

- господарським судом не взято до уваги те, що згідно з умовами договору товар належало оплатити в порядку передоплати;

- господарським судом порушено вимоги ст.ст.526, 610-612, 625 ЦК України.

Відповідач по справі –ПП “Ангорд” правом участі в судовому засіданні, передбаченому ст.22 ГПК України, не скористався, як не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу (ст.96 ГПК України), про час та місце судового засідання відповідача двічі було повідомлено належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 23.10.2008р., 18.11.2008р. (а.с.105, 99), підтверджуючих факт отримання ухвал Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Враховуючи викладене, факт належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання, попередження про можливість розгляду справи за наявними матеріалами без участі представників сторін (ухвала Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.11.2008р. (а.с.104), а також те, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними матеріалам, то апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу в цьому судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

12.01.2005р. між ТОВ “Торговий дім “Клуб сиру” м.Київ (позивач по справі, “постачальник” за договором, скаржник) та ПП “Ангорд” м.Дніпропетровськ (відповідач по справі, “покупець” за договором) було укладено договір № КС-23, відповідно до п.1.1 якого “постачальник” брав на себе зобов’язання продати, а “покупець” – купити продукти харчування (товар), в строки, асортименті, кількості та за цінами, що вказані у видаткових накладних (п.1.2 договору).

Згідно п.3.2 договору розрахунок за продукцію, що відпускається, здійснюється на умовах попередньої оплати (а.с.35-36).

При цьому ні п.3.2 розділу 3 договору, ні договором в цілому сторони не визначили ні строків проведення передоплати, ні строків здійснення оплати за отриманий товар в подальшому.

Як зазначає позивач, останнім протягом лютого-травня 2007 року було здійснено поставку товару по договору № КС-23 від 12.01.2005р., а відповідачем було частково оплачено товар:

- 02.02.2007р. по накладній № ДН-0001245 було поставлено товар на 7572 грн. 24 коп. (а.с.52) та його вартість була сплачена повністю 06.02.2007р. по меморіальному ордеру № К1МЕ232 (а.с.80);

- 07.02.2007р. по накладній № ДН-0001497 було передано товар на суму 21 337 грн. 44 коп., який було оплачено по платіжному дорученню № 158 від 07.02.2007р. (а.с.75);

- 09.02.2007р. по накладній № ДН-0001621 на суму 7059 грн. 44 коп., яка оплачена повністю по платіжному дорученню № 162 від 09.02.2007р. (а.с.76);

- 28.02.2007р. поставлено по накладній № ДН-0002494 було поставлено товар на суму 8627 грн. 46 коп. (а.с.51), вартість якого було оплачено відповідачем частково –2000 грн. по платіжному дорученню № 195 від 15.05.2007р. (а.с.78), 1000 грн. по платіжному дорученню № 221 від 11.07.2007р. (а.с.79), 1000 грн. по платіжному дорученню № 204 від 18.06.2007р. (а.с.81); залишок боргу становить 4627 грн. 46 коп.;

- 28.02.2007р. по накладній № ДН-0002500 було передано товар на суму 1707 грн. 49 коп., який оплачено в повному обсязі відповідачем по платіжному дорученню № 160164 від 05.03.2007р. (а.с.77);

- 28.05.2007р. по накладній № ДН-0002467 відповідачеві було передано товар на суму 8558 грн. 96 коп., як зазначає позивач, вартість товару 8558 грн. 96 коп. відповідачем не було сплачено.

Отже, як вказано позивачем у позові, розрахунку до нього (а.с.10) відповідачем не було оплачено 8558 грн. 96 коп. –вартість товару, поставленого по накладній № ДН-0002467, а також залишок боргу –4627 грн. 46 коп. за поставлений товар по накладній № ДН-0002494. Докази оплати зазначеної суми заборгованості –13 186 грн. 42 коп. відсутні в матеріалах справи, не надавались відповідачем відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України в ході розгляду справи в судах обох інстанцій.

Матеріали справи не містять, а позивачем не надано на вимогу Дніпропетровського апеляційного господарського суду (ухвала від 11.11.2008р.) накладну № ДН-0002467 від 28.05.2007р., причини поважності ненадання вказаної накладної не наведені, докази, підтверджуючи поважність причин невиконання вимог суду апеляційної інстанції відсутні, не надані скаржником, натомість, в своїх поясненнях представник скаржника 27.11.2008р. послався на факт втрати ним накладної № ДН-0002467.

Докази звернення позивача до відповідача з вимогою про оплату поставленої продукції на суму 13 186 грн. 42 коп. відсутні в матеріалах справи, не надавались на вимогу Дніпропетровського апеляційного господарського суду (ухвала від 11.11.2008р.). посилання скаржника на лист від 12.11.2008р. (направлений відповідачу за поштовим описом від 14.11.1008р.) не може бути прийнято апеляційним господарським судом, оскільки зазначені дії було вчинено скаржником після прийняття господарським судом оскаржуваного рішення –11.09.2008р.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних у мовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Статтями 525, 526 ЦК України регламентовано, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки зазначена цивільно-правова норма не містить чіткої регламентації щодо форми такої вимоги, то кредитор може вчинити дії, передбачені ч.2 ст.530 ЦК України, в будь-який спосіб, як-то звернення до боржника з листом, претензією, направити рахунок на оплату тощо.

Враховуючи, що такі докази станом на день прийняття оскаржуваного судового рішення господарським судом не існували, то відсутні правові підстави вважати, що у відповідача наступив строк виконання обов’язку по передоплаті або оплаті товару, отриманого по договору № КС-23 станом на 11.09.2008р.

За цих обставин висновок господарського суду, викладений в резолютивній частині оскаржуваного судового рішення відповідає вимогам закону, матеріалам, обставинам справи, правові підстави щодо зміни або скасування зазначеного судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2008р. по справі № 21/172-08 –залишити без змін; а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Торгового дому “Клуб сиру” м.Київ –залишити без задоволення.

Головуючий                               О.М. Виноградник

Судді                               О.М.Лисенко

О.В.Голяшкін

Дата виготовлення в повному обсязі 01.12.2008р.