ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 203
ПОСТАНОВА

Іменем України

03.11.2008

Справа
№2-29/1579-2008А

За
позовом - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Євпаторія.

До
відповідача - Управління Пенсійного фонду України в м. Євпаторія, м. Євпаторія.

Про
визнання нечинною вимоги.

Суддя О.І. Башилашвілі

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від
позивача - ОСОБА_2. - представник, довіреність від 31.01.2008р.

Від
відповідача - Дем'янова І. А., довіреність від 20.06.08р.,  начальник юридичного відділу.

Суть
спору: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду АР
Крим з позовом до відповідача - Управління Пенсійного фонду України в м.
Євпаторія про визнання нечинними: акту №67 - ф від 31.10.2007р. перевірки
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та перерахування страхових
внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та достовірності
відомостей наданих в систему персоніфікованого обліку; вимоги про сплату боргу
управління ПФУ в м. Євпаторія від 31.10.2007р. № Ф - 362; рішення № 868 від
16.11.2007р. про застосування фінансових санкцій.

Провадження
у справі порушено суддею Г.Г. Колосовою, ухвалою від 01.02.2008р.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що акт перевірки, вимога та рішення відповідача не
відповідають закону, оскільки відповідачем в порушення ст. 58 Конституції
Україні застосовані положення закону, які не діяли під час виникнення
порушення.

Крім
того, позивач посилається на те, що відповідачем винесена вимога та прийнято
рішення про застосування штрафних санкцій поза межами строку позовної давності.

Заявою
від 06.03.2008р. позивач змінив предмет позову та просив суд визнати нечинними:
вимогу відповідача від 04.12.2007р. № Ф-427У та рішення про застосування
фінансових санкцій № 868 від 16.11.2007р.

Заявою
від 22.04.2008р. позивач знов змінив предмет позову та просить суд визнати
нечинними: акт №67 - ф від 31.10.2007р. перевірки своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та перерахування страхових внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування та достовірності відомостей наданих в систему
персоніфікованого обліку; вимогу про сплату боргу управління ПФУ в м. Євпаторія
від 04.12.2007р. № Ф - 427У; рішення № 868 від 16.11.2007р. про застосування
фінансових санкцій.

Відповідач
проти позову заперечує, посилається на необґрунтованість позивних вимог.

На
підставі резолюції Голови господарського суду АР Крим від 22.07.2008р., справа
була передана на розгляд судді В.А. Омельченко.

На
підставі резолюції в.о. Голови господарського суду АР Крим від 02.10.2008р.
справа була передана на розгляд судді О.І. Башилашвілі, у зв'язку з чим справі
був привласнений новий номер №2-29/1579-2008А

Після
з'ясування усіх обставин справи та перевірки їх доказами, суд перейшов до
судових дебатів, після закінчення яких віддалявся до нарадчої кімнати для
ухвалення рішення.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши сторін, суд, -

в с т
а н о в и в:

У
період з 26.10.07р. по 31.10.07р. у зв'язку з ліквідацією підприємницької
діяльності була проведена позапланова перевірка СПД ОСОБА_1. з питань
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та перерахування страхових
внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та збору на
обов'язкове державне пенсійне страхування за період з 01.04.97 по 25.10.07 та
достовірності відомостей, наданих в систему персоніфікованого обліку ПФУ за
1998 - 2007 р.

За
результатами перевірки складений акт № 67-ф від 31.10.07р.

На
підставі акту перевірки відповідачем винесена вимога про сплату боргу по
страховим внескам № Ф - 362 від 31.10.07р.

16.11.2007р.
відповідачем прийнято рішення № 868 про застосування штрафних санкцій в сумі
2172,74 грн.

04.12.07р.
відповідачем винесена вимога № Ф - 427У про сплату недоїмки по страховим
внескам в сумі 871,20 грн.

Позивач
просить визнати нечинним акт перевірки № 67-ф від 31.10.07р., однак ця вимога
не підлягає задоволенню, у зв'язку з наступним.

Згідно
пункту 1 частини 1 статті 17, пункту 1 частини 3 статті 105 Кодексу
адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його рішень.

Адміністративний
позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення
відповідача -суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Акт
державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний
письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямовані на
регулювання тих чи інших суспільних відносин
і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Спірний
акт перевірки не є актом ненормативного характеру. За результатами акту
перевірки Пенсійний фонд виносить рішення та вимоги, які і є предметом
оскарження по даній справі.

За
своєю суттю акт перевірки є службовий документ, який фіксує, затверджує факти
проведення перевірки діяльності суб'єкта господарювання та є носієм доказової
інформації про виявлені порушення вимог законодавства суб'єктами
господарювання. Акт перевірки є основним джерелом фіксації та закріплення
доказів правопорушення.

Щодо
вимог про визнання нечинними: вимоги про сплату боргу управління ПФУ в м.
Євпаторія від 04.12.2007р. № Ф - 427У та рішення № 868 від 16.11.2007р. про
застосування фінансових санкцій, то суд вважає, що позов в цій частині підлягає
задоволенню, у зв'язку з наступним.

Суд
встановив, що перевірка була проведена за період з 01.04.97 р. по 25.10.07 р.
(тобто за період понад 10 років). За порушення порядку та строків сплати збору
на обов'язкове державне пенсійне страхування, вчинені до 01.01.04р., органи
Пенсійного фонду застосовують фінансові санкції у порядку та розмірах,
передбачених Законом України від 21 грудня 2000 року № 2181 - III «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (далі - Закон №2181).

До
01.01.04р. відносно порядку сплати та стягнення пенсійного збору застосовувався
Закон № 2181, який обмежує можливість донарахування податкового зобов'язання
строком давності 1095 днів.

З
01.01.04 року набрав чинності Закон України від 09.07.2003 р. № 1058-ІУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), відповідно
до частини 15 ст. 106 якого, строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та
штрафів до пенсійних внесків не застосовується.

Однак,
відповідно до ст. 58 Конституції України, нормативно - правові акти не мають
зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Таким
чином, фінансові та адміністративні санкції, а також пеня, передбачені ст. 106
Закону № 1058, застосовуються за порушення, вчинені після набрання чинності
Законом № 1058, тобто з 1 січня 2004 р.

Так,
суд вважає, що органи ПФУ не мають права самостійно визначати зобов'язання
платника, якщо минуло 1095 днів після граничного строку.

Відповідно
до пп. 4.4.1 п. 4.4. ст. 4 Закону № 2181, у разі коли норма закону чи іншого
нормативно - правового акту, виданого на підставі закону, або коли норми різних
законів чи різних нормативно - правових актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих
органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення на користь як платника
податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника
податків.

Викладене
свідчить про те, що при проведенні перевірки відповідач перевищив свої
повноваження, а саме порушив строк давності, передбачений Законом № 2181, та
неправомірно донарахував позивачу страхові внески на загальну суму 871, 20 грн.
за період з квітня 1997 р. по листопад 1998р.

З
акту перевірки вбачається, що перевірка була проведена відповідачем за період з
01.04.97р. по 25.10.07р. В акті перевірки зазначено, що позивач здійснював
роботу з II кв. 1997 року.

Однак,
суд встановив, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець
виконавчим комітетом Євпаторійської міської ради АР Крим лише 23.06.1997р.,
дата реєстрації в Пенсійному фонді - 25.06.97р.

Таким
чином, суд приходить до висновку, що під час перевірки, відповідачем не були
досліджені реєстраційні документи позивача.

Крім
того, в спірному рішенні № 868 від 16.11.07 року вказано, що за результатами
перевірки позивачеві донараховано зобов'язання по сплаті збору на суму 905, 31
грн., але в результаті проведеної перевірки позивача відповідачем були
донараховані страхові внески на загальну суму 871, 20 грн., у тому числі внески
по ставці 32 % на суму 844, 80 грн., внески по ставці 1 -2 % на суму 26, 40
грн. (п. 6 Акту № 67 - ф від 31.10.07 р., а.с. 9).

Згідно
п. 2.1 ст. 2 Закону N 2181 органи Пенсійного фонду України віднесені до
контролюючих органів, які у своїй діяльності зобов'язанні дотримуватись цього
Закону.

Рішенням
№ 868, відповідач застосував до позивача фінансові санкції у розмірі 2 172,74
грн., що суперечить наведеному вище Закону № 2181.

Відповідно
до п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181, у разі коли контролюючий орган
самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків, такий
платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від
суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових
періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу),
починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи
податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків
податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти
відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових
періодів, що минули.

Відповідно
до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб,
прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень.

До
адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких
рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

У
справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

-          на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

-          з
використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

-          обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають

-          значення для прийняття рішення (вчинення
дії);

-          безсторонньо (неупереджено);

-          добросовісно;

-          розсудливо;

-          з дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

-          пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

-          з урахуванням  права
особи на участь у процесі прийняття рішення;

-          своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

-          Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України,
є принцип законності, який відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно
до ч.ч. 1,2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок
щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач
не представив суду доказів, що обґрунтовують спірні вимогу та рішення.

Вступна
та резолютивна частини постанови оголошені 03.11.2008р.

Повний
текст постанови складений та підписаний - 07.11.2008р.

На
підставі викладеного, та керуючись ст. 152, п. 1 ст. 153, 160, 163 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Визнати нечиннию вимогу Управління
Пенсійного фонду України в м. Євпаторія про сплату боргу від 04.12.2007р. № Ф -
427У.

3.          Визнати нечинним рішення Управління
Пенсійного фонду України в м. Євпаторія про застосування фінансових санкцій №
868 від 16.11.2007р.

4.          В частині визнання нечинним акту
перевірки акт №67 - ф від 31.10.2007р. в задоволенні позову - відмовити.

5.          Стягнути з Державного бюджету України
на користь - фізичної особи - підприємця ОСОБА_1  (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 )
витрати по сплаті судового збору в сумі 2,26 грн.

Постанова
може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного адміністративного суду
через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
постанови в десятиденний строк з дня її проголошення, з подальшим поданням
апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, у разі не подання відповідної заяви (ст. 254 КАС України).

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим
Башилашвілі О.І.