ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07"
жовтня 2008 р.
Справа № 59/27-08

вх. № 4200/4-57

Суддя господарського суду Аюпова Р.М.

при секретарі судового засідання Павленко А.В.

за участю представників сторін:

прокурора - Бартош Р.Г., посв. № 197 від 29.09.2008 р. позивача -
не з"явився; 3-й особи - Ремінний В.І. - головний спеціаліст-юрисконсульт,
дов. № 20/3904 від01.10.08р.;

відповідача - не
з"явився;

розглянувши справу за позовом  Прокурора Красноградського району Харківської
області м. Красноград  в особі
Красноградської міської ради, м. Красноград 3-я особа яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачаУправління з контролю за
використанням та охороною земель у Харківській області (Харківська
облдержземінспекція)

до  Приватного підприємця
ОСОБА_1, м. Красноград

про про стягнення 1719,91 грн.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Красноградського району Харківської області, м.
Красноград вінтересах держави в особі Красноградської районної ради, м. Красноград
(позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовною
заявою до відповідача - Приватного підприємства ОСОБА_1 про стягнення збитків,
завданих безоплатним використанням відповідачем земельної ділянки без
правовстановлюючих документів в розмірі 1719 грн. 91 коп., мотивуючи свої
вимоги тим, що відповідач  використовує
земельну ділянку без правовстановлюючих документів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від  28 серпня 2008 року прийнято вказану позовну
заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у
судовому засіданні на 15 вересня 2008 року о 10:50 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від  15 вересня 2008 року залучено до участі у
справі Управління з контролю за використанням та охороною земель у Харківській
області (Харківська облдержземінспекція) в якості Третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача та відкладено розгляд
справи на 01 жовтня 2008 року о 10:20 год.

У судовому засіданні 01 жовтня 2008 року позивач пояснив, що він
дійсно займає земельну ділянку орієнтовно площею 0,0246 га, розташованої за
адресою:АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01 жовтня 2008
року, з метою витребування додаткових доказів, відкладено розгляд справи на 07
жовтня 2008 року о 10:30 год.

На виконання вимог суду третьою особою надано докази проведення
перевірки дотримання відповідачем вимог земельного, план - схему земельної
ділянки та розрахунок розміру шкоди, заподіяної відповідачем внаслідок
самовільного зайняття земельної ділянки, з якого вбачається, що розмір
заподіяної відповідачем шкоди складає 1238,00 грн.

Прокурор у призначеному судовому засіданні 07 жовтня 2008 року
підтримував позовні вимоги та погодився з наданим третьою особою розрахунку
розміру шкоди.

Представник позивача  у
призначене судове засідання 07 жовтня 2008 року не з'явився,  про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про місце і час розгляду справи.

Прокурор та третя особа звернулись до суду з заявою про розгляд
справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Ця заява
розглянута судом та задоволена як така, що не суперечить чинному законодавству.

У відповідності до ст.75 ГПК України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши
обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши пояснення представника
прокуратури, судом встановлено наступне.

Управління з контролю за використанням та охороною земель у
Харківській області (Харківська облдержземінспекція) проводилися перевірки з
питання додержання відповідачем вимог земельного законодавства за результами
яких встановлено, що відповідач використовує земельну ділянку на території
Красноградської міської ради по пров. Базарному, орієнтованою площею 0,0246 Га
без правовстановлюючих документів, що є порушенням ст.. 125 Земельного кодексу
України, що підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного
законодавства від 11 грудня 2007 року  та
актом обстеження земельної ділянки від 11 грудня 2007 року № 000356. За
результатами перевірки відповідачу видано припис № 003260 від 11.12.2007 р про
усунення виявлених порушень від 11 грудня 2007 року та складено протокол про
адміністративне правопорушення від 11 грудня 2008 року.

31 березня 2008 року третя особа звернулась до прокурора
Красноградського району  Харківської
області з листом № 15/1054, в якому, посилаючись на порушення відповідачем
земельного законодавства, просить вжити відповідних заходів.

Посилаючись на те, що самовільним використанням земельної ділянки
відповідачем державі завдано збитки, з метою захисту інтересів держави
прокурором пред'явлено даний позов до суду.

Згідно ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі  яких
господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність  чи
відсутність  обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду  України
від 16.04.04р. за № 7 "Про практику
застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних
справ "вирішуючи спори про відшкодування власникам землі і
землекористувачам збитків, спричинених
самовільним  зайняттям  чи забрудненням земельних ділянок і іншими
порушеннями  земельного законодавства,
суди повинні виходи з того, що відповідно до ст..156 Земельного кодексу,
ст.1166 Цивільного кодексу України  такі
збитки відшкодовуються в повному обсязі".

На підставі п.12 ст.1 Закону України "Про державний контроль
за використанням та охороною земель" від 19.06.2003 р. №963, самовільне
зайняття земельної ділянки - це
будь-які  дії особи, які  свідчать про фактичне використання не  наданої
їй земельної ділянки, чи намір використовувати  земельну
ділянку  до встановлення її меж у
натурі ( на  місцевості), до одержання
документа,  що посвідчує право  на
неї, та його державної реєстрації.

У ч.1 п.п."в" п. 18 постанови Пленуму Верховного суду
України "Про практику застосування судами земельного законодавства  при розгляді цивільних справ" від
16.04.2004 року № 7, вказується, що "відповідно до ст.125 Земельного
кодексу України, право користування земельною ділянкою виникає після
одержання  її власником  або
землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право  постійного
користування або укладення договорів оренди, їх державної
реєстрації   та встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на місцевості)."

Згідно приписів ст.116 Земельного кодексу України громадяни та
юридичні особи набувають  права  власності
та  права користування  земельними
ділянками  із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів  виконавчої  влади
або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації
щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають
приватизації, в межах їх
повноважень,  визначених  цим Кодексом.

Главою 15 Земельного кодексу
України визначено два види
користування  землею - право
постійного користування земельною ділянкою, право оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України  право власності  та
право  постійного користування на
земельну ділянку виникає після одержання
її власником  або  користувачем документа,  що
посвідчує  право  власності
чи право постійного користування земельною ділянкою, та його
державної  реєстрації. Приступати до
використання земельної ділянки до встановлення
її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право
на неї, та державної реєстрації забороняється.

Порядок надання у
постійне  користування  земельних
ділянок юридичним особам та порядок передачі земельних  ділянок
в  оренду визначені ст.ст. 123,
124 Земельного кодексу  України  та ст. 16 Закону України "Про оренду
землі".

Статтею 126 Земельного кодексу України передбачено, що право
власності та право  постійного  користування на земельну ділянку  виникає
після  одержання  її
власником  або користувачем
документа, що  посвідчує  право
власності  чи  право постійного користування земельною
ділянкою, та  його державної
реєстрації.  Право  на
оренду  земельної ділянки  виникає
після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати
до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на
місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

У відповідності по п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу
України до  розмежування земель державної
і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах
населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів -
відповідні органи виконавчої влади.

Таким чином, повноваження щодо розпорядження спірної земельної
ділянки здійснює Красноградська міська рада Харківської області, яка є
позивачем.

Як вбачається з акту перевірки дотримання вимог земельного
законодавства від 11.12.2007 р. відповідачем без відповідних правовстановлюючих
документів використовується земельна ділянка
під нежитлову будівлю - магазин, орієнтовно площею 0,0246 га,
розташована за адресою:АДРЕСА_1.

У відповідності до ст. 2 Закону України “Про плату за землю ”
використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді
земельного податку або орендної плати.

У відповідності до ст. 152 Земельного кодексу України власник   земельної
ділянки   або  землекористувач  може вимагати усунення будь-яких порушень
його прав  на  землю,
навіть якщо  ці  порушення
не  пов'язані  з позбавленням права володіння земельною
ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних
осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б)
відновлення  стану  земельної
ділянки,  який  існував
до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г)
визнання  недійсними  рішень
органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ)
відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом,
способів.

Згідно ст. 156 Земельного кодексу України власникам землі та
землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання  доходів за час тимчасового невикористання
земельної ділянки.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами
виникнення цивільних прав та обов'язків, серед іншого, є завдання майнової
(матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно ст. 16 Цивільного
кодексу України  кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права
та інтересу.  Способом захисту цивільних
прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України  збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право
не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник
господарських відносин, який  порушив
господарське зобов'язання або установлені вимоги  щодо
здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані
цим  збитки суб'єкту, права або законні
інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати,  зроблені управленою стороною, втрата або
пошкодження  її майна, а також не
одержані нею доходи, які управлена
сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або
додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відшкодування збитків власникам
землі  та  землекористувачам здійснюють   органи виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, громадяни та юридичні
особи, які використовують земельні
ділянки,  а  також
органи  виконавчої   влади,
органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність
яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість
земель,  розташованих у  зоні
їх впливу, в  тому  числі внаслідок  хімічного
і  радіоактивного   забруднення території, засмічення
промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами (ст.157
Земельного кодексу України).

Згідно  ст.  1166
Цивільного  кодексу  України майнова шкода, завдана неправомірними
діями відповідача  особистим немайновим
правам юридичної особи, якою є позивач, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів справи, самовільним зайняттям
відповідачем земельної ділянки державі заподіяно збитків на суму 1238,00 грн.
Розрахунок здійснено третьою особою у відповідності до Методики визначення  розміру шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття  земельних ділянок,
використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового
покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 25.07.2007року. З даним
розрахунком збитків погодився прокурор у судовому засіданні та не заперечував проти
стягнення 1238,00 грн.

Матеріалами справи доведено наявність у діях відповідача
цивільного правопорушення, складом якого є
протиправна поведінка (дія чи бездіяльність), наявність майнової
шкоди,  причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та майновою шкодою.

Протиправна поведінка відповідача полягає у не оформленні ним
свого права користування земельною ділянкою, як то передбачено чинним
законодавством, що спричинило понесення позивачем збитків у розмірі 1238,00
грн.

Враховуючи вказані обставини, та те, що відповідач не заперечував
проти використання ним земельних ділянок без правовстановлюючих документів,
відповідач не надав суду жодного документу, який би спростовував
безпідставність нарахування збитків, заподіяних бездоговірним використанням земельної
ділянки,   суд дійшов висновку про те, що
позовні вимоги про стягнення з відповідача 1238,00 грн. збитків, розрахунок
яких надано третьою особою у відповідності з діючим законодавством,
обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та  підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо
стягнення 481,91 грн. суд  дійшов
висновку про відмову в їх задовленні, як безпідставно нарахованих.

У відповідності до статей 44, 49 Господарського процесуального
кодексу України витрати по сплаті державного мита пропорційно задоволених вимог
та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  покладаються
на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями  1, 4, 12, 32, 33, 34, 35, 43, 47-49, 75,
82-85 Господарського процесуального кодексу України, статтею 125, 152, 156
Земельного кодексу України, статтями 2, 23 Закону України “Про плату за землю
”, статтями 11, 16, 22  Цивільного
кодексу України,  суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 (місце проживання: АДРЕСА_2, р/р НОМЕР_2 ХОД „Райфайзен Банк Аваль” м.
Харків, МФО 350589, відомості про дату та місце народження в матеріалах справи
відсутні) на користь держави в особі Красноградської міської ради Харківської
області (63304,Харківська обл.., м, Красноград, вул.. Леніна, 94, р/р
0301 УДК у Красноградському районі Харківської області, МФО 851011,
банк ГУДК в Харківській області, код ЄДПРОУ 04058686) -1238,00 грн. збитків.

Стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 (місце проживання: АДРЕСА_2, р/р НОМЕР_2 ХОД „Райфайзен Банк Аваль” м.
Харків, МФО 350589, відомості про дату та місце народження в матеріалах справи
відсутні) на користь Державного бюджету України (одержувач управління
Державного казначейства у м. Харкові Головного управління Державного
казначейства України у Харківській області, , рахунок №
0002, код бюджетної класифікації доходів 22090200, символ звітності
банку 095, банк Головне управління Державного казначейства України у
Харківській області, МФО 851011) 73,42 грн. державного мита.

Стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 (місце проживання: АДРЕСА_2, р/р НОМЕР_2 ХОД „Райфайзен Банк Аваль” м.
Харків, МФО 350589, відомості про дату та місце народження в матеріалах справи
відсутніна користь держбюджету України ,одержувач коштів  -  УДК
у м. Харкові, № рахунку 0002, , код бюджетної
класифікації 22050000, символ звітності банку 259, банк одержувача - ГУДКУ у
Харківській обл., МФО 851011- 84,94 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Видати накази після набрання судовим рішення законної сили.

Повний текст рішення підписано 09.10.2008 року.

Суддя
Аюпова Р.М.