ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №

За позовом:          Ален Мак А.Д.;

до:          Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України (відповідач 1);

ВАТ „Концерн „Фреш Ап” (відповідач 2);

ТОВ „Преміум Прем’єр” (відповідач 3);

про:                    визнання недійсним свідоцтва

Суддя Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:                    Нагородний І.В., представник, довіреність б/н від 21.07.2008 р.;

Від відповідача 1:          Галак М.М., представник, довіреність №016-08/5266 від 21.11.2005 р.;

Від відповідача 2:          Бабич М.М., представник, довіреність №103 від 04.05.2006 р.;

Ввід відповідача 3:          Бабич М.М., представник, довіреність №20/06-4 від 20.06.2006 р.

У провадженні судді Господарського суду міста Києва –Шевченка Е.О. знаходилась справа №21/195 за позовом Алек Мак А.Д. до Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України (відповідач 1), ВАТ „Концерн „Фреш Ап” (відповідач 2), ТОВ „Преміум Прем”єр” (відповідач 3) про визнання недійсним свідоцтва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2006 р. у справі №21/195 призначена судова експертиза об’єктів інтелектуальної власності, у зв”язку з чим провадження у справі було зупинене до закінчення її проведення.

Від Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності надійшов висновок №89 судової експертизи об’єктів інтелектуальної власності у справі №21/195 від 22.11.2007 р.

Розпорядженням Заступника Голови Господарського суду міста Києва від 18.06.2008 р. справа №21/195 передана для подальшого розгляду судді Мандриченку О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2008 р. провадження у справі №21/195 поновлено, справа призначена слуханням на 10.07.2008 р.

На підставі статті 77 ГПК України справа була відкладена слуханням: з 10.07.2008 р. до 23.07.2008 р., з 23.07.2008 р. до 16.09.2008 р. у справі була оголошена перерва, з 16.09.2008 р. до 30.09.2008 р., з 30.09.2008 р. до 21.10.2008 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить визнати недійсним свідоцтво України на знак для товарів та послуг №38570 з мотивів, вказаних у позовній заяві.

У судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач 1 у наданому відзиві на позов та представник останнього у судових засіданнях позовні вимоги позивача заперечував, у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на те, що позивач жодним доказом не доводить факту того, що знак для товарів та послуг за свідоцтвом України №38570 є оманливим або таким, що може ввести в оману щодо особи, яка виробляє товар або надає послугу в результаті використання цього знака та знака за свідоцтвом України №22567.

Відповідач 2 відзив на позов не надав, позовні вимоги позивача по суті не заперечив.

Відповідач 3 у наданому відзиві на позов та представник останнього у судових засіданнях позовні вимоги позивача заперечував, у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на те, що права по товарному знаку за свідоцтвом України №28347 діють в Україні з 19.06.2001 р. Товарний знак за свідоцтвом України №28347 та зовнішній вигляд шампуню для дітей (косметичного молочка) „Кря Кря” відповідно до Закону України „Про охорону прав на знаки для товарів та послуг” не є тотожними та схожими до ступеню змішування. Відповідач 3 вважає, що не порушує прав позивача та у задоволенні позову просить відмовити.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

Позивач є власником свідоцтва України №22567 на знак для товарів і послуг „Кря Кря”. Датою реєстрації зазначеного знаку для товарів і послуг є 15.01.2001 р.; датою подання заявки на реєстрацію –07.09.1998 р.

Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України на ім”я відповідача 3 видано свідоцтво України №38570. Датою реєстрації вказаного знаку для товарів та послуг є 15.03.2004 р., датою подання заявки на реєстрацію –17.06.2002 р.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджені в засіданні суду докази, господарський суд вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наведеного нижче.

Статтею 499 Цивільного кодексу передбачено, що права інтелектуальної власності на торговельну марку визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтями 494, 495 ЦК України права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчуються свідоцтвом.

Відповідно до підпункту “а” пункту 1 статті 19 Закону України “Про охорону прав на знаки для товарів і послуг” свідоцтво на знак для товарів і послуг може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони.

Відповідно до статті 5 Закону України “Про охорону прав на знаки для товарів і послуг” правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Статтею 6 Закону України “Про охорону прав на знаки для товарів і послуг” передбачено, що згідно з цим Законом не можуть одержати правову охорону позначення, які звичайно не мають розрізняльної здатності та не набули такої внаслідок їх використання; складаються лише з позначень, що є загальновживаними як позначення товарів і послуг певного виду; складаються лише з позначень чи даних, що є описовими при використанні щодо зазначених у заявці товарів і послуг або у зв'язку з ними, зокрема вказують на вид, якість, склад, кількість, властивості, призначення, цінність товарів і послуг, місце і час виготовлення чи збуту товарів або надання послуг; є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу; складаються лише з позначень, що є загальновживаними символами і термінами; відображають лише форму, що обумовлена природним станом товару чи необхідністю отримання технічного результату, або яка надає товарові істотної цінності.

Абзацом 5 пункту 3 статті 6 Закону України “Про охорону прав на знаки для товарів і послуг” визначено, що не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з найменуваннями місць походження, крім випадків, коли вони включені до знака як елементи, що не охороняються, і зареєстровані на ім'я осіб, які мають право користуватися такими найменуваннями.

З матеріалів справи вбачається, що знак для товарів та послуг „Кря Кря” охороняється на території України, як інтелектуальна власність позивача, з 15.01.2002 р.

Слід зазначити про те, що першість у поданні заявки (пріоритет заявки) має позивач.

У зв’язку з потребою у спеціальних знаннях у даній справі було призначено судову експертизу об’єктів інтелектуальної власності, проведення якої було доручено судовим експертам Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України.

Висновком судової експертизи об’єктів інтелектуальної власності від 22.11.2007 р. №89, складеним судовим експертом Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України, встановлено, що знак для товарів і послуг за cвідоцтвом України №38570 є схожим зі знаком для товарів і послуг „Кря Кря” за свідоцтвом України №22567 настільки, що їх можна сплутати; знак для товарів і послуг за cвідоцтвом України №38570 є таким, що може ввести в оману щодо особи, яка виробляє товар або надає послуги.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 6 Закону України „Про охорону прав на знаки для товарів і послуг” не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати зі знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім”я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг.

Судові витрати, відповідно до статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача3.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,—

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати недійсними повністю свідоцтво України №38570 на знак для товарів і послуг від 15.03.2004 р.

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Преміум –Прем’єр” (інд. 109172, Російська Федерація, м. Москва, Котельнічеська набережна, 25, стр.1) на користь Алек Мак А.Д. (148, рує. Вассіл Левскі, ИП-4003, Пловдів, Болгарія; 148 rue Vassil Levski, BG-4003, Plovdiv, Bulgarie; адреса для листування: а/с 73, м. Київ-135, 01135) 85 (вісімдесят п’ять) грн. витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

4.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

О.В. Мандриченко