СУД
РІШЕННЯ

"14" жовтня 2008 р.

Справа №  18/175

Господарський суд Кіровоградської
області у складі судді Тимошевської В.В. при секретарі судового засідання
Горлової М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні  справу № 18/175

за позовом: Закритого акціонерного
товариства "Транспортно-експедиційне агентство "Сфера", м.
Запоріжжя

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Кіровоград

за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Закрите
акціонерне товариство "Креатив", м. Кіровоград

про стягнення  3 985,65 грн.

Представники сторін:

від позивача - Бяскова П.Г.,
довіреність б/н від 17.07.2008 р.;

від відповідача - участі не брали;

від третьої особи -   Іванов С.І., довіренсть б/н від 05.09.2008
р.,

Круглякова
Ю.С., довіреність № 272-10 від 07.05.2008 р.

Закритим акціонерним  товариством “Транспортно-експедиційне
агентство “Сфера” в порядку господарського судочинства подано позовну заяву про
стягнення   з   фізичної
особи-підприємця  ОСОБА_1 3 397,17
грн. боргу, з яких:  2 877,50 грн. суми
боргу по оплаті за надані послуги з урахуванням індексу інфляції, 67,48 грн. 3%
річних; 102,19 грн. пені та 350 грн. збитків, спричинених порушенням
зобов”язання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем не здійснено оплату за
перевезення вантажів.

Заявою від 11.09.2008 р. позивач
зменшив розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача  3 308,77 грн., з яких: 2 797,50 грн. сума
основного боргу з урахуванням індексу інфляції,
56,34 грн. 3% річних, 104,93 грн. пені, 350 грн. збитків.

Заявою від 18.09.2008 р. позивачем
збільшено розмір позовних вимог на суму 680 грн. збитків.

Заявою від 10.10.2008 р. позивач
зменшив розмір позовних вимог та просить стягнути з  фізичної особи-підприємця  ОСОБА_1
3 985,65 грн., з яких: 2782,50 грн. сума основного боргу з
урахуванням  індексу інфляції ( в тому
числі інфляційні донарахування - 532,50 грн.), 54,25 грн. 3% річних,  118,90 грн. пені за порушення грошового
зобов”язання, 1030 грн. збитків, спричинених порушенням зобов”язання.

Згідно статті 22 Господарського
процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення у справі
збільшити чи зменшити розмір позовних вимог.

З урахуванням наведених норм,
господарський суд розглядає вимоги позивача
з урахуванням  заяви про зменшення
від 10.10.2008 р.

Відповідач позов заперечив частково
на суму  основного боргу в розмірі 1000
грн. з підстав  ненадання позивачем для
оплати оригіналу товарно-транспортної накладної та в частині нарахування пені,
інфляційних нарахувань, 3% річних і збитків, вказавши на відсутність оплати від
основного замовника -ЗАТ “Креатив”.  Позовні
вимоги на суму 1 250 грн. визнав та просить відстрочити виконання рішення суду
на 12 місяців. В поясненні від 25.09.2008 р. просить застосувати річний строк
позовної давності.

Ухвалою господарського суду від
29.09.2008 р.  з ініціативи
господарського суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача закрите
акціонерне товариство “Креатив”.

В судовому засіданні  14.10.2008 р. представник позивача позовні
вимоги в сумі  3 985,65 грн. підтримав у
повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з”явився та подав пояснення
про неможливість  бути присутнім в
судовому засіданні. Представники третьої особи навели власні письмові пояснення
з приводу предмету спору по даній справі.

За згодою присутніх в судовому
засіданні представників сторін оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах
справи докази та заслухавши пояснення представників сторін, наведені в
обґрунтування позовних вимог і заперечень проти позову, господарський суд
встановив наступне.

02.04.2007 р. між закритим
акціонерним товариством
“Транспортно-експедиційне агентство “Сфера” (експедитор 2) і  приватним підприємцем ОСОБА_1 (експедитор 1)
укладено договір №225/1. (а.с. 11).

За умовами укладеного договору
експедитор 1, діючи від імені і за рахунок третьої сторони - замовника,
залучає  експедитора 2 для доставки  вантажу, експедитор 2 доставляє заявлений
експедитором 1 вантаж, а експедитор 1 оплачує послуги експедитора 2 із  коштів замовника (п. 1 договору).

Сторонами в договорі погоджено, що
експедитор 1, діючи на основі договору-доручення замовника, надає експедитору 2
факсом, електронною поштою чи  іншими
видами зв”язку транспортні заявки, які являються невід”ємними частинами
договору (п. 2.1.1). Експедитор 1 зобов”язаний
зазначати в заявці дату, адресу завантаження і вивантаження
вантажу,  контактні телефони
відповідальних осіб, найменування і  вагу
вантажу та інші умови, що не врегульовані договором (п. 2.1.2). Експедитор  1 зобов”язався оплачувати експедитору 2 при
наданні останнім рахунків з підтверджуючими документами (п. 2.1.10).

Згідно з розділом 3 договору
експедитор 2 прийняв на себе зобов”язання забезпечити подачу транспортного
засобу для завантаження  в погоджені в
заявці строки та здійснювати доставку вантажу. Згідно пункту 3.1.19
договору  експедитор 2 зобов”язався
протягом 7 днів надавати експедитору 1 пакет документів, необхідних для
здійснення взаєморозрахунків: оригінал рахунку, копії транспортних накладних,
оригінали актів виконаних робіт і оригінали інших документів, закриваючих  перевезення, якщо інше не зазначено в
транспортній заявці.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем направлено позивачу заявки
на перевезення вантажу за маршрутами Кіровоград-Одеса за строком
доставки вантажу 13.10.2007 р.  на суму
оплати послуги 1 250 грн. та
Кіровоград-Дніпропетровськ за строком
доставки вантажу  22.06.2007 р. на
суму оплати послуги 1 000 грн. (а.с. 12-13).

За повідомленням позивача, ним
обумовлені в заявках перевезення виконані, що підтверджується  товарно-транспортною накладною по перевезенню
вантажу за маршрутом Кіровоград-Одеса та актом здачі-прийняття робіт (надання
послуг) за маршрутом Кіровоград-Дніпропетровськ (а.с. 14, у т.ч. на
звороті).  Натомість, відповідачем  надані послуги по перевезенню не оплачені.

За вимогами статті 193
Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться.

В силу статті 174 Господарського
кодексу України господарські зобов”язання виникають, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно частини 2 статті 67
Господарського кодексу України підприємства вільні у виборі предмета договору,
визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не
суперечать законодавству України.

Відповідно до статті 306
Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається
господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції
виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями,
автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також
транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення
вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Допоміжним
видом діяльності, пов'язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція.
Відносини, пов'язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним
кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

З
аналізу укладеного між сторонами договору вбачається, що між
сторонами  виникли   відносини по транспортному експедируванню.

На підставі статті 316
Господарського кодексу України, нормам якого кореспондують приписи статті 929
Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з
перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути
встановлений обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом
і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені
або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і
одержання вантажу, а також виконання інших зобов'язань, пов'язаних із
перевезенням.

Відповідно до частини 3 статті 929
Цивільного кодексу України умови договору транспортного експедирування
визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими
нормативно-правовими актами.

За вимогами статті 9 Закону України
“Про транспортно-експедиторську діяльність”, який визначає правові та
організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні,
перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами,
складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту
або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Факт надання послуги
експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або
комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних,
коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його
відправлення до пункту його призначення.

В силу статті  33, 34 Господарського процесуального
кодексу  України  кожна сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.  Господарський суд приймає тільки ті докази,
які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не
можуть  підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Між тим, позивачем не надано до
суду належних доказів на підтвердження
перевезення  вантажу за заявкою
№21 по маршруту Кіровоград-Дніпропетровськ.

Наданий позивачем акт
здачі-приймання робіт (надання послуг) (а.с.13), який підписано позивачем і
відповідачем, не містить  документального
фіксування шляху прямування вантажу і доставки до пункту призначення та
отримання  його уповноваженою
особою.  Будь-яких інших документів на
підтвердження факту доставки вантажу позивачем до суду не надано.

Крім того, господарський суд
враховує, що згідно Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня
1997 р. N 363 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998
р. за N 128/2568, єдиним для всіх учасників транспортного процесу юридичним
документом, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та
бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та
обліку виконаної роботи, є товарно-транспортна накладна.

Товарно-транспортна накладна на
перевезення вантажу по маршруту Кіровоград-Дніпропетровськ в матеріалах справи
відсутня. За повідомленням відповідача, що не спростовується позивачем у
наданих до суду поясненнях від
29.09.2008 р. (а.с. 67-68), даний документ позивачем до відповідача не
направлявся. Причини  вказаного сторонами
не повідомляються.

За даних обставин, господарський
суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача 1 000 грн. за  заявкою від 21.06.2007 р. та нарахованих на
дану суму інфляційних втрат і 3% річних.

Здійснення транспортного
перевезення за заявкою по маршруту Кіровоград-Одеса підтверджується
товарно-транспортною накладною  № 001290
від 12.10.2007 р. та не заперечується відповідачем.

Умовами заявки на маршрут
Кіровоград-Одеса  строк  оплати
між сторонами не встановлено.

Загальний порядок розрахунків
встановлений сторонами в розділі 6 договору № 225/1 від 02.04.2007 р., згідно
якого  експедитор 1 здійснює оплату
транспортних послуг експедитора 2 з коштів, що надходять від замовника за
відрахуванням власної експедиторської винагороди протягом 3 банківських днів з
дня отримання коштів від замовника за умови отримання від експедитора 2 всіх
необхідних документів: оригіналів рахунків, копій транспортних накладних, акта
виконаних робіт й оригіналів інших
документів, закриваючих перевезення, або протягом 7 календарних днів
після отримання від експедитора 2 всіх зазначених вище документів  за умови, що кошти від замовника
експедитором  1 отримані.

З
товарно-транспортної накладної  №
001290 від 12.10.2007 р. на перевезення вантажу за маршрутом Кіровоград-Одеса
вбачається, що замовником перевезення є ЗАТ “Креатив”. Про вказане також
повідомляє відповідач, зазначаючи про неотримання  від ЗАТ “Креатив” коштів за перевезення. Між
тим, за наданим до суду поясненням  ЗАТ
“Креатив”  повідомлено, що останні  не перебували в господарських відносинах з
приватним підприємцем ОСОБА_1  в
зазначені періоди.

Таким чином, матеріалами справи не
доводиться отримання відповідачем від замовника коштів на перевезення.

Також позивач не доводить належними
доказами отримання відповідачем вимог про сплату боргу і всіх необхідних для
сплати документів, що є підставою для обліку строку виконання зобов”язання в
порядку статті 530 Цивільного кодексу України.

Надані позивачем до суду  поштові повідомлення  № 537034 від 23.07.2007р. та № 609400 від
02.11.2007 р. (а.с. 12 на звороті) не обліковують  перелік
отриманих документів. Позивачем не надано до суду жодних документів
(опис вкладень, супровідні листи,
вихідні реєстраційні дані тощо), які б підтверджували направлення
відповідачу саме повідомлених позивачем документів.

З огляду на викладене,  у господарського суду відсутні  правові підстави для стягнення пені,
інфляційних нарахувань і 3% річних  на
суму 1 250 грн., оскільки позивачем не доведено період прострочення виконання
зобов”язання. Крім того,  умови
договору  № 225/1 від 02.04.2007 р.  не передбачають відповідальність експедитора
1 у вигляді  стягнення пені.

Щодо вимоги про стягнення суми
основного боргу в розмірі 1 250 грн., господарський суд враховує  визнання боргу відповідачем як у відзиві на
позов, так і у відповіді на претензію від 22.04.2008 р. (а.с. 17), та виходячи
з наявних в матеріалах справи доказів вбачає підстави для стягнення даної суми.
Строк позовної давності  на суму 1 250
грн. не порушено.

Клопотання відповідача про відстрочення
платежу терміном на 12 місяців господарським судом відхиляється, оскільки не
містить мотивованих та документально підтверджених підстав неможливості чи
ускладненості виконання рішення.

Позовні вимоги в частині стягнення
1030 грн. збитків за надання правової допомоги згідно договору від 28.11.2007
р. задоволенню не підлягають, так як такі витрати не мають обов”язкового
характеру і не знаходяться у причинному зв”язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов”язань за договором.

З урахуванням викладеного вище,
позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 1 250 грн.

На підставі ст. ст. 47-1, 49
Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на
відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 47-1, 49, 82-85,
116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (поштова адреса: АДРЕСА_1; юридична
адреса:АДРЕСА_2; р/р НОМЕР_1 в ПІБ м. Кіровоград, МФО 323301, код НОМЕР_2,
свідоцтво НОМЕР_3) на користь закритого акціонерного товариства
"Транспортно-експедиційне агенство "Сфера" (69057, м. Запоріжжя,
вул. Перемоги, 129, к. 507, р/р 5000 в ФАБ "Укрбізнесбанк"
м. Запоріжжя, МФО 373210, код 32963529 ) -
1 250 грн.  боргу по оплаті за
надані послуги,  а також  державне мито в сумі 12 грн. 50 коп. і
витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 37 грн.

Наказ видати стягувачу після
набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову в задоволені
відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України рішення господарського  суду
набирає  законної сили після
закінчення  десятиденного  строку з дня його підписання.

Дане рішення може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому
Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя