ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"02" грудня 2008 р.

Справа
№  3/227

Господарський
суд Кіровоградської області у складі судді Н.В. Болгар розглянув у засіданні
справу № 3/227

за
позовом: Відкритого акціонерного товариства комерційний банк "Надра";

до
відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю
"Агро-Гарант-Цукор",

ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3

про
звернення стягнення на предмет застави - корпоративні права на суму 14 000 грн.

Представники:

позивача
- юрисконсульт відділу по роботі з проблемними активами Кіровоградське РУ
Служби супроводження проблемних активів Південного МРУ ВАТ КБ "Надра"
Нєстєров В.А., довіреність  № 5278 від
22.04.08;

позивача
- юрисконсульт профільної служби філії ВАТ КБ "Надра" Кіровоградське
РУ Мунтян В.І., довіреність № 4295 від 06.11.07;

відповідача
- ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" -ОСОБА_4, довіреність № 2 від 09.01.07;

відповідача
-ОСОБА_1. -ОСОБА_4, довіреність № 1910 від 19.05.08;

відповідача
- ОСОБА_2. - не з'явився;

відповідача
-ОСОБА_3 - не з'явився.

Відкрите
акціонерне товариство комерційний банк "Надра" (далі по тексту ВАТ КБ
"Надра") звернулося до господарського з позовною заявою, в якій
просить

звернути
стягнення на предмет застави - корпоративні права, що випливають із Статуту
товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Гарант-Цукор" (далі по
тексту - ТОВ "Агро-Гарант-Цукор"), пов'язані з правом власності
заставодавців на частку у статутному фонді ТОВ "Агро-Гарант-Цукор",
отримання певної частини прибутку (дивідендів) останнього та активів у разі
його ліквідації відповідно до законодавства України, та інші правомочності
заставодавців, котрі випливають із Статуту та діючого законодавства України
шляхом переводу на ВАТ КБ "Надра" корпоративних прав ТОВ
"Агро-Гарант-Цукор" для погашення заборгованості за кредитним
договором № 401/07/06/2006/980-474ПФ від 07.06.06 та договору кредитної лінії №
401/07/06/2006/980-475ПФ від 07.06.06 на суму
14 000 грн.;

зобов'язати
Кіровоградську міську раду в особі реєстраційної палати виконавчого комітету
зареєструвати право власності на корпоративні права ТОВ
"Агро-Гарант-Цукор" за ВАТ КБ "Надра" шляхом внесення змін
до Статуту ТОВ "Агро-Гарант-Цукор";

покласти
на відповідачів судові витрати.

У
відзиві на позов ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" просить провадження у справі
припинити, посилаючись на те, що

відповідно
до п. 1.5 Рекомендацій Вищого господарського суду України № 04-5/14 від
28.12.07 "Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що
виникають з корпоративних відносин" спори за позовами осіб, які не є
учасниками (акціонерами) господарського товариства за своїм суб'єктним складом
не належать до корпоративних;

зважаючи
на зміст позовних вимог - звернення стягнення на предмет застави - корпоративні
права, що випливають із статуту господарського товариства, заявником порушена
підвідомчість спорів, так як громадяни - фізичні особи у конкретному випадку не
можуть бути стороною - відповідачами у господарському судочинстві.

У
письмовій заяві "про уточнення предмета позову", поданій
господарському суду 04.11.08позивач просить

звернути
стягнення на предмет застави - корпоративні права, що випливають із статуту ТОВ
"Агро-Гарант-Цукор" та пов'язані з правом власності заставодавців на
частку у статутному фонді ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" в розмірі 100
відсотків, що становить 14 000 грн. (тобто частки у статутному фонді, належні
учасникам ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" - ОСОБА_1 (80 відсотків частки у
статутному фонді ТОВ "Агро-Гарант-Цукор"), ОСОБА_2(10 відсотків
частки у статутному фонді ТОВ "Агро-Гарант-Цукор"), ОСОБА_3 (10
відсотків у статутному фонді ТОВ "Агро-Гарант-Цукор");

перевести
права учасників ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" на частки у статутному фонді
ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" на ВАТ "КБ "Надра";

припинити
участь учасників ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" - ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3
шляхом переведення їх прав та обов'язків на ВАТ КБ "Надра";

перевести
на ВАТ "КБ "Надра" право на отримання прибутку (дивідендів),
належного учасникам ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" та право отримання
активів підприємства у разі його ліквідації, котрі випливають із статуту та
діючого законодавства.

Така
форма звернення до господарського суду як заява "про уточнення предмету
позову" Господарським процесуальним кодексом України не встановлена.

Згідно
з редакцією ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі
до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, тобто
подати заява про зміну підстав позову, або заяву про зміну предмету позову.

Фактично
ж заява "про уточнення предмету позову" містить одночасно  зміну як підстави, так і предмету позову.
Крім того,  докази виконання ВАТ КБ
"Надра" вимог ухвали від 04.11.08 щодо надання доказів надіслання
копій такої заяви відповідачам - фізичним особам відсутні. Господарський суд не
має підстав для прийняття до розгляду по суті викладених у заяві "про
уточнення предмету позову" вимог, тому у засіданні розглядається вимоги,
викладені безпосередньо у позовній заяві.

Станом
на день засідання від ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" надійшло додаткове
викладене письмове обґрунтування до відзиву на позов, в якому воно просить
припинити провадження у справі за відсутності предмета позову, посилаючись на
те, що саме засновники та учасники господарських товариств за ч. 1 ст. 167
Господарського кодексу України  володіють
корпоративними правами;

учасниками
ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" є тільки фізичні особи і відповідно до п.
11.3 Статуту такого господарського товариства, ст. 57 Закону України "Про
господарські товариства" звернення стягнення на частину майна товариства з
обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника у статутному капіталі
допускається за його особистими боргами лише в разі недостатності у нього
іншого майна для задоволення вимог кредиторів;

у
позивача відсутні підстави вимоги до ТОВ "Агро-Гарант-Цукор",
оскільки воно не є  учасником за зобов'язаннями
застави.

ОСОБА_1.
у відзиві на позов просить відмовити у задоволенні вимог ВАТ КБ
"Надра", посилаючись на те, що

згідно
ч. 1 ст. 100 Цивільного кодексу України право участі у товаристві є особистим
немайновим правом і не може окремо передаватися іншій особі;

за
ст. 147 Цивільного кодексу України учасник товариства з обмеженою
відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її
частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства,
відчуження такої частки (або її частини) третім особам допускається, якщо інше
не встановлено статутом товариства, звернення ж стягнення на частину майна
товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника у статному
капіталі, згідно з ч. 1 ст. 149 Цивільного кодексу України, допускається за
його особистими боргами лише у разі недостатності у такого учасника іншого
майна для задоволення вимог кредиторів;

заявлений
позов не містить ознак корпоративного спору, а сторонами у справі виступають
фізичні особи, які не є суб'єктами підприємницької діяльності, тому спір за
участі таких фізичних осіб не підвідомчий господарському суду.

ОСОБА_2.
таОСОБА_3. відзиву на позов не надали, у засіданні вони або їх представники не
з'явились. Про причини невиконання вимог, викладених в ухвалах від 17.09.08 та
04.11.08, названі відповідачі господарський суд не повідомили.

При
розгляді матеріалів справи, заслуховуванні пояснень осіб присутніх у засіданні
господарський суд встановив наступне.

ВАТ
КБ "Надра" уклало із ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" кредитний
договір № 401/07/06/2006/980-474 від 07.06.06, договір кредитної лінії №
401/07/06/2006/980-475ПФ від 07.06.07.

Для
забезпечення виконання грошових зобов'язань ТОВ "Агро-Гарант-Цукор"
позивач уклав із учасниками названого господарського товариства -
заставодавцями - фізичними особами - ОСОБА_1, ОСОБА_2. та ОСОБА_3 договір
застави корпоративних прав від 07.06.08, за умовами якого заставодавці передали
в заставу банку - заставодержателю пов'язані із правом власності заставодавців
на частку у статутному фонді ТОВ "Агро-Гарант-Цукор", що становить 14
000 грн., в тому числі правомочності на участь заставодавців в управлінні
господарським товариством, отримання певної частки прибутку (дивідендів)
останнього та активів у разі його ліквідації - корпоративні права.

За
доводами позивача ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" належним чином грошові
зобов'язання по названих вище кредитних договорах не виконав, тому згідно з ч.
1 ст. 20, ст. 23 Закону України "Про заставу", ч. 1 ст. 589
Цивільного кодексу України заставодержатель набуває право звернення стягнення
на предмет застави шляхом вимоги в судовому порядку переводу на нього
заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет
застави.

Реалізуючі
право звернення стягнення на предмет застави ВАТ КБ "Надра" просить
звернути стягнення на предмет застави - корпоративні права, пов'язані з правом
власності заставодавців на частку у статутному фонді ТОВ
"Агро-Гарант-Цукор", отримання певної частини прибутку (дивідендів)
останнього та активів у разі ліквідації, інші правомочності заставодавців, що
випливають із статуту товариства та законодавства України шляхом переводу на
ВАТ "КБ "Надра" корпоративних прав ТОВ
"Агро-Гарант-Цукор" для погашення заборгованості по наданих кредитах.

В
порушення вимог п. 4  частини другої ст.
54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява не містить зміст
позовних вимог до кожного з відповідачів.

Господарський
суд прийшов до висновку про те, що переданий на його вирішення спір,
відповідачами в якому є фізичні особи - заставодавці, не підлягає вирішенню в
господарських судах України, тому провадження у справі, де такі особи є
відповідачами підлягає припиненню на підставі п. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України, а у позові до ТОВ "Агро-Гарант-Цукор"
слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю його подання.

Відповідно
до ст. ст. 4, 21 Господарського процесуального кодексу України, господарський
суд вирішує господарські спори і сторонами у судовому процесі - позивачами і
відповідачами є особи, зазначені у ст. 1 цього Кодексу. Громадяни - фізичні
особи, які не мають статусу суб'єкта підприємницької діяльності, є сторонами у
справах про банкрутство та у справах, що виникають з корпоративних відносин.

Відносини
між позивачем та фізичними особами, яких він зазначив відповідачами у позовній
заяві, виникли із договору застави, і не є корпоративними відносинами.

Відносини
між ВАТ КБ "Надра" та ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" виникли з
кредитних договорів і також не є корпоративними відносинами.

Як
встановлено п. 4 частини першої ст. 12 Господарського процесуального кодексу
України, господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних
відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником,
акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів. Тобто, до компетенції господарських судів відносяться
справи у спорах між учасниками (акціонерами, засновниками) господарського
товариства та господарським товариством, пов'язані з реалізацією та захистом
корпоративних прав.

Позивач
не є учасником (акціонером, засновником) ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" і у
нього відсутні корпоративні права у такому господарському товаристві.

За
визначенням, що містить ч. 1 ст. 167 Господарського процесуального кодексу
України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у
статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності
на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної
частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації
останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом
та статутними документами.

Тобто,
корпоративне право є особистим немайновим правом учасника (засновника,
акціонера) на участь в управлінні, та правом на отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої
відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та
статутними документами.

Згідно
ст. 115 Цивільного кодексу України, ст. 12 Закону України "Про
господарські товариства", господарське товариство - юридична особа є
власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного
(складеного) капіталу.

Уклавши
із учасниками ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" - фізичними особами договір
застави позивач не набув корпоративного права або корпоративних прав.

Поняття
"застава корпоративних прав" законодавство України взагалі не
містить.

Застава,
як то встановлено ч. 1 ст. 546, ст. 572 Цивільного кодексу України, є способом
забезпечення виконання зобов'язання і в силу застави (заставодержатель) має право
у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого
заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право
застави). Предметом застави, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 576 Цивільного
кодексу України може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові
права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернуто
стягнення, а також майно, яке заставодавець набуде після виникнення застави
(майбутній урожай, приплід худоби, тощо).

Визначення
майна містить ст. 190 Цивільного кодексу України. Майном, як особливим об'єктом
вважається річ, сукупність речей, а також майнові права і обов'язки. Майнові
права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Майно
господарського товариства не є майном його учасників (акціонерів, засновників).

Належні
учасникам (акціонерам, засновникам) немайнові права, що входять до складу
корпоративних прав, не є предметом застави.

Таким
чином, учасник (акціонер, засновник) господарського товариства як фізична особа
має право передавати у заставу лише належне безпосередньо фізичній особі майна
та майнові права, що можуть бути відчужені заставодавцем і на які може бути
звернуте стягнення.

Як
встановлено ч. 1, ч. 3 ст. 147 Цивільного кодексу України, учасник товариства з
обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою
частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього
товариства; відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї
частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено
статутом товариства. Із редакції ч. 2 названої статті Кодексу випливає. що
відчуженням є  продаж  учасником товариства з обмеженою
відповідальністю частки (її частині) у статутному капіталі, і при цьому
переважним правом купівлі користуються переважним правом купівлі такої частки
(її частини). Лише, якщо учасники товариства не скористалися своїм переважним
правом протягом місяця з дня повідомлення про намір учасника продати частку (її
частину) або протягом іншого строку, встановленого статутом товариства або
домовленістю між його учасниками, частка (її частина) учасника може бути
відчужена третій особі.

Викладене
є підтвердженням того, що корпоративні права учасника товариства з обмеженою
відповідальністю не є предметом застави і відносини ВАТ КБ  "Надра" із відповідачами не є
корпоративними.

Вимога  про звернення стягнення на предмет застави,
адресована фізичним особам - заставодавцям має розглядатися в порядку
цивільного, а не господарського судочинства

Корпоративні
права у ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" належать фізичним особам -ОСОБА_1,
ОСОБА_2., ОСОБА_3., а не ТОВ "Агро-Гарант-Цукор", тому вимога ВАТ КБ
"Надра" про звернення стягнення на предмет застави шляхом переводу
корпоративних прав такого до товариства на позивача є безпідставною та не
ґрунтується на обставинах справи і нормах законодавства.

Викладаючи
таку вимогу як  зобов'язання
Кіровоградську міську раду в особі реєстраційної палати виконавчого комітету
зареєструвати право власності на корпоративні права ТОВ
"Агро-Гарант-Цукор" за ВАТ КБ "Надра" шляхом внесення змін
до статуту ТОВ "Агро-Гарант-Цукор", при тому, що Кіровоградська
міська рада не є відповідачем, ВАТ КБ "Надра" не заявило відмови від
позову в цій частині на підставі ст. 78 Господарського процесуального кодексу
України, подавши відповідну заяву.

Позов,
в якому відповідачами є фізичні особи, з такими вимогами не підлягає розгляду
господарським судом.

Позов,
в якому відповідачем є ТОВ "Агро-Гарант-Цукор", із викладеними
вимогами є безпідставним. Крім того, як було викладено вище, ТОВ
"Агро-Гарант-Цукор" не має права власності на корпоративні права і
такі права не підлягають реєстрації ні Кіровоградською міською радою, ні
реєстраційною палатою виконавчого комітету, в тому числі шляхом внесення змін
до Статуту "ТОВ "Агро-Гарант-Цукор".

Позивач
взагалі не визначився ні з конкретною особою, яка має зареєструвати право, про
яке йдеться у його вимогах, ні з особою, яка повинна внести зміни до Статуту
ТОВ "Агро-Гарант-Цукор". Будь-яке посилання на норми матеріального
права, на яких ґрунтуються вимоги про зобов'язання зареєструвати право
власності на корпоративні права господарського товариства шляхом внесення змін
до його статуту позовна заява не містить.

Правом
заставодержателя, згідно із ч. 1 ст. 589 Цивільного кодексу України, є право
звернення стягнення на предмет застави, яке набувається у разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою.

Вимога
про  реєстрацію права власності на
корпоративні права шляхом внесення змін до статуту господарського товариства не
є зверненням стягнення на предмет застави, оскільки в силу застави за ст. 572
Цивільного кодексу України кредитор (заставодержатель) одержує задоволення за рахунок
заставленого майна. Задоволення провадиться шляхом реалізації предмета застави
в порядку, викладеному у ст. 591 Цивільного кодексу України.

Згідно
з ст. 23 Закону України "Про заставу" при заставі майнових прав
реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем
заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права, і заставодержатель
набуває права вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права
в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави.

Корпоративні
права не є вимогою, уступка якої провадиться заставодавцем заставодержателю.

Звернення
ж стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю,
пропорційну частці учасника товариства з обмеженою відповідальністю, як то
встановлено ст. 149 Цивільного кодексу України, допускається за його особистими
боргами, і звернення стягнення на всю частку учасника у статутному капіталі
товариства з обмеженою відповідальністю припиняє його участь у товаристві. ТОВ
"Агро-Гарант-Цукор" не є учасником товариства, не має частки учасника
у статутному капіталі ТОВ "Агро-гарант-Цукор", тому не може бути
припинена його участь у товаристві.

На
підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по
справі покладаються на позивача.

Рішення
господарського суду набирає законної сиди після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного
господарського суду в межах названого терміну.

Керуючись
п. 1 ст. 80, ст. ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,
господарський суд

В И Р І Ш И В :

1.
Припинити провадження у справі за позовом до ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3.

2. У
задоволенні позову до товариства з обмеженою відповідальністю
"Агро-Гарант-Цукор" відмовити.

Суддя

Н. В.
Болгар

04.12.08