ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" жовтня 2008 р.

Справа  № 16-30/371-06-11303

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Скоробрух Т.В..

За участю представників сторін:

Від позивача:            не з'явився;

Від відповідача:       ОСОБА_1 за довіреністю від 20.02.07р.

Від третьої особи:  не з'явився.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 до відповідача
фізичної особи -підприємця ОСОБА_3  за
участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача, - комунального підприємства „Білгород-Дністровське бюро
технічної інвентаризації” про  визнання
права власності та стягнення 32240,00грн. грошової компенсації, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа -підприємець
ОСОБА_2  (далі по тексту -СПД ОСОБА_2)
звернувся до господарського суду Одеської області  з позовними вимогами до фізичної особи
-підприємця ОСОБА_3  (далі по тексту -СПД
ОСОБА_3) про визнання права власності на 4 кв.м. в будівлі магазину
промтоварів, розташованої за адресою: Одеська область, м.
Білгород-Дністровський, вул. Першотравнева 75/26. Свої вимог позивач
обґрунтовує правомірністю набуття ним права власності на вказаний об'єкт
нерухомості на підставі укладеного між сторонами по справі  договору про виділення частини приміщення у
споруджувальній будівлі від 09.02.2005р.

12.02.2007р. відповідач звернувся
до суду з клопотанням про припинення провадження у справі з підстав
непідвідомчості даного спору господарським судам України, оскільки  на час укладення договору про виділення
частки приміщення від 09.02.2005р. ОСОБА_3 не був зареєстрований в якості
суб'єкта підприємницької діяльності.

Судом зазначене клопотання було
відхилено з огляду на ті обставини, що спірний об'єкт нерухомості  був створений та використовується у межах
здійснення підприємницької діяльності СПД ОСОБА_3.

21.02.2007р. позивач звернувся до
суду із заявою про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить
суд  визнати за ним право власності на
частку 85/10000 в будівлі магазину за адресою вул. Першотравнева, 75/26 в м.
Білгород-Дністровський Одеської області, а також стягнути з відповідача 32
240,00 грн.. грошової компенсації вартості частки  позивача, що складає 85/10000 у праві
спільної часткової власності на будівлю магазину по вул. Першотравневій,75/26 в
м. Білгород-Дністровський Одеської області замість виділення цієї частки в
натурі.

Ухвалою від 12.03.2007р., керуючись
ч. І ст. 79 ГПК України, господарським судом Одеської області провадження у
даній справі було зупинено до розгляду Білгород-Дністровським міськрайонним
судом Одеської області цивільної справи №2-3053 за позовом ОСОБА_3 до фізичної
особи -підприємця ОСОБА_2   про визнання
договору про виділення частини приміщення недійсним.

Рішенням від 01.06.2007р. за
результатами розгляду цивільної справи №2-3053 Білгород-Дністровським
міськрайонним судом Одеської області позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені,
визнано недійсним договір про виділення частини приміщення від 09.02.2005р..
Ухвалою від 16.01.2008р. апеляційним судом Одеської області рішення
Білгород-Дністровського міськрайоного суду Одеської області від 01.06.2007р. по
справі №2-3053 було залишено без змін. У зв'язку з чим провадження у даній
справі було поновлено.

Відповідач проти позовних вимог СПД
ОСОБА_2 заперечує у повному обсязі, посилаючись на рішення
Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.06.2007р.,
яким договір від 09.02.2005р., укладений між сторонами по справі, визнано
недійсним.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

09.02.2005 р. між ОСОБА_3. (Сторона
1) та СПД ОСОБА_2(Сторона 2) було укладено договір про виділення частки
приміщення в споруді, що будується, відповідно до умов якого, відповідач
приймає СПД ОСОБА_2  у пайове будівництво
будівлі магазину промтоварів за адресою м. Білгород-Дністровський, вул.
Первомайська, 75 (центральний міський ринок, сектор 4). При цьому, умовами п.
1.3, 6.2 сторони домовилися, що після завершення будівництва та введення в
експлуатацію вказаного об'єкту 4 кв. м. його площі  переходить у власність позивача.

Згідно з положеннями п.п. 2.2, 5.1,
5.2 договору від 09.02.2005р. участь СПД ОСОБА_2 полягала у  внесенні у будівництво грошової суми у
розмірі 5 200,00 грн., як вартості виконаних робіт та  витрат на будівельні матеріали.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем прийняті на себе зобов'язання, передбачені п.2.2. договору від
09.02.2005р. щодо оплати вартості робіт та відшкодування витрат на будівельні
матеріли були виконані повністю, що  підтверджується
видатковим касовим-ордером  №1 від
09.02.2005р.

Рішенням виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради за № 718 від 02.11.2005р.  було затверджено  акт державної комісії про прийняття в
експлуатацію магазину промтоварів  по
вул. Першотравневій, 75/26, загальною площею 470,50 кв.м.

Однак, за твердженням позивача,
всупереч умовам договору від 09.02.2005р.            СПД ОСОБА_3.  відмовився
виділити  належну позивачу частку
у майні, що збудовано за рахунок спільної участі у будівництві.

Як вбачається зі свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від 21.02.2006р., а також листа комунального
підприємства „Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації” за вих. №
370 від 05.03.2007р. магазин промтоварів
по вул. Першотравневій, 75/26 належить на праві спільної часткової  власності ОСОБА_4 (4/100 частин),  ОСОБА_3 (74/100 частин), ОСОБА_5 (3/100
частин), ОСОБА_6 (7/100 частин), а також
територіальній громаді  м.
Білгород-Дністровського (12/100 частин).

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК
України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці
у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право
вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до висновку спеціаліста
№ 05/02-1 від 19 лютого 2007р. частка особи, що володіє 4 кв. м. у будівлі
магазину по вул. Першотравневій,75/26 в м.Білгород-Дністровський Одеської
області, складає 85/10000, а вартість 4 кв.м. у будівлі дорівнює 32240, 00 грн.

Посилаючись на ті обставини, що
договором від 09.02.2005р. було
передбачено набуття СПД ОСОБА_2 права власності на частину збудованого
об'єкту після введення його в експлуатацію та неможливість надання
позивачу  рівнозначного майна у натурі,
СПД ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Одеської області з вимогами про
визнання за ним права власності на частку 85/10000 в будівлі магазину за
адресою вул. Першотравнева, 75/26 в м. Білгород-Дністровський Одеської області,
а також стягнення з відповідача 32 240,00 грн. грошової компенсації вартості
частки  позивача, що складає 85/10000 у
праві спільної часткової власності на будівлю магазину по вул. Першотравневій,75/26
в м. Білгород-Дністровський Одеської області замість виділення цієї частки в
натурі.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_3. звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду
Одеської області з позовом до СПД ОСОБА_2
про визнання недійсним договору про виділення частини приміщення.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області від 01.06.2007р. за результатами розгляду
цивільної справи №2-3053 позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені, визнано
недійсним договір про виділення частини приміщення від 09.02.2005р., укладений
між сторонами по справі. Ухвалою від 16.01.2008р. апеляційним судом Одеської
області рішення Білгород-Дністровського міськрайоного суду Одеської області від
01.06.2007р. по справі №2-3053 було залишено без змін.

Враховуючи викладене, суд доходить
висновку, що рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської
області від 01.06.2007р., яким позовні вимоги ОСОБА_3. до СПД ОСОБА_2  про визнання недійсним договору від 09.02.2005р.
були задоволені та вказаний договір визнано недійсним, набуло законної сили.

У відповідності до положень ст.ст.
328, 329   ЦК України право власності
набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема  із правочинів. У відповідності до ч.3 ст. 355
ЦК України право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Відповідно до  ч.1 ст. 236 Цивільного кодексу України від
16.01.2003 року N 435-IV нікчемний правочин або правочин, визнаний
судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Положеннями ст. 216 ЦК України  передбачено, що недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У
разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні
у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість
того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, враховуючи, що договір від
01.06.2007р., укладений між  сторонами у
даній справі, у встановленому законом порядку був визнаний  недійсним, у суду відсутні правові підстави для
визнання за позивачем права власності на частку 85/10000 в будівлі магазину за
адресою вул. Першотравнева, 75/26 в м. Білгород-Дністровський Одеської області
на підставі вказаного договору та застосування положень ч.3 ст.358 ЦК України
щодо стягнення матеріальної компенсації,
оскільки недійсний договір не створює для його учасників будь-яких
юридичних наслідків, у тому числі набуття його учасниками права власності на
майно.

Враховуючи викладене, а також
приймаючи до уваги, що позовні вимоги СПД ОСОБА_2  ґрунтуються виключно на умовах договору від
09.02.2005р., який рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду
Одеської області від 01.06.2007р. був визнаний недійсним, суд доходить висновку
про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог СПД ОСОБА_2 у
даній справі, у зв'язку з чим  останньому
у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Судові витрати по держмиту, витрати
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу віднести за рахунок
позивача  згідно зі ст.ст. 44, 49 ГПК
України.

Керуючись ст.
216, ч.1 ст. 236 ЦК України,  ст.ст. 44,
49,  82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И
В:

1.          В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Рішення підписане 30.10.2008р.

Суддя
Желєзна С.П.