ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.12.08
р.
Справа № 12/205пн

Господарський
суд Донецької області у складі судді Склярук О.І.

при
секретарі судового засідання Лозовій Н.С.

за
участю представників сторін

від
позивача

від
відповідача

розглянув
у відкритому судовому засіданні справу за позовом фізичних осіб - підприємців

-
ОСОБА_1, м.Маріуполь

-
ОСОБА_2, м.Маріуполь

-
ОСОБА_3, м. Маріуполь

до
Маріупольської міської Ради м.Маріуполь

за
участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору

ОСОБА_4,  м. Маріуполь

про
визнання права власності

СУТЬ
СПОРУ

Фізичні
особи - підприємці:  ОСОБА_1,
м.Маріуполь,  ОСОБА_2, м.Маріуполь,  ОСОБА_3, м. Маріуполь звернулися  до господарського суду з позовною заявою до
Маріупольської міської Ради м.Маріуполь про визнання права власності на
реконструйоване  нежитлове
приміщення  - офіс, за літ.А-2 (
приміщення №№ 1,2,4,5,6,7,8), прощадку а-4 загальною площею 343,6 кв.м., яке
розташоване за адресою АДРЕСА_1 у рівних долях по 1/3 кожному.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивачі
посилаються, що ними без належних дозволів було зроблено реконструкцію належних
їм приміщень.

Відповідач надіслав клопотання щодо розгляду
справи без його участі та повідомив,  що
не заперечує проти задоволення позовних вимог.

До розгляду справи було залучено в якості
третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4,  яка є власником квартири  за АДРЕСА_1.
Третя особа проти задоволення позову не заперечувала.

Дослідивши обставини справи, вислухав
пояснення представників сторін господарський суд встановив

На підставі договору дарування фізична особа
- підприємець ОСОБА_1 є власником квартири № 8, яка розташована у  житловому будинку АДРЕСА_1 ( договір
дарування квартири № 2242  від 19.09.2000
р.)

На підставі договору дарування фізична особа
- підприємець ОСОБА_2  є власником квартири
№ 4 житлового будинку АДРЕСА_1 ( договір дарування № 2239 від 19.09.2000
р.),  квартири № 5 житлового будинку
АДРЕСА_1 (договір дарування квартири № 2238 від 19.09.2000р.) , квартири № 1
житлового будинку АДРЕСА_1( договір обміну квартир від 19.03.1994 року за
№  1-697)

Фізична особа - ОСОБА_3 є власником квартири
№ 7  житлового будинку АДРЕСА_1 (  договір дарування квартири  № 2240 від 19.09.2000) ,  квартири № 6 житлового будинку АДРЕСА_1  (договір дарування квартири № 2241 від
19.09.2000р), квартири № 2 житлового будинку АДРЕСА_1 ( біржовий контракт від
31.10.1994 року за № 2812)

Вказані квартири, як зазначалося вище,  розташовані на першому та другому поверсі
двоповерхового будинку АДРЕСА_1,   та
придбані позивачами з метою здійснення підприємницької діяльності для
розміщення офісу.

Позивачами,
була здійснена реконструкція вказаних приміщень під офіс. На цей час
приміщення,  впродовж 8 років
використовуються саме  під офіс.

Відповідно до висновку спеціаліста бюро
судових експертиз, нежитлове приміщення - офіс, розташований по АДРЕСА_1 за
об”ємно-планувальним рішенням не суперечить ДБН В.2.2-9-99 “Громадські будівлі
і споруди”, ДБН 360-92** “Містобудування. Планування і забудова міських і
сільських поселень”.

Державними будівельними нормами України “
Будинки і споруди ЖИТЛОВІ БУДИНКИ. ОСНОВНІ ПОЛОЖЕННЯ” ДБН В2.2-15-2005,
затвердженого наказом Держбуду України від 18.05.2005 р. за № 80 встановлено,
що у першому, другому і цокольному поверхах житлових будинків допускається
розміщувати приміщення: адміністративні, магазинів роздрібної торгівлі,
громадського харчування загальною площею не більше 700 кв.м..

Відповідно до договору про сумісну діяльність
після проведення реконструкції право власності розподіляється між позивачами в
рівних долях по 1/3 кожному ( розділ 9 договору).

На підставі проведеної реконструкції,  загальна площа зазначених вище  приміщень на теперішній час складає 343,6
кв.м., що підтверджується даними технічного паспорту.

Позивачі просять суд визнати за ними право
власності в цілому  на самовільно
реконструйоване нежитлове приміщення - офіс за літ. А-2 ( приміщення №№
1,2,4,5,6,7,8) площадку а-4 , загальною площею 343,6 кв.м., яке розташоване з
адресою АДРЕСА_1 в рівних долях по 1/3 кожному.

Вказана позовна вимога підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Правом
власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. ( ст.316 ЦК України)

Власник володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.  Власник
має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії які не суперечать закону. ( ст.
319 ЦК України)

Власник може право використовувати своє майно
для здійснення підприємницької діяльності. ( ст. 320 ЦК України)

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є
у власності двох або більше осіб ( співвласників) належить їм на праві спільної
сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених
законом.

Згідно ст. 392 ЦК України,  власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право
власності.

З огляду на наведене, позовні вимоги
позивачів є такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються саме на
позивачів, так як саме з їх вини виник спір.

На підставі ст. ст. 319, 320, 328, 355, 392
ЦК України та керуючись ст.ст. 33,43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ

Позов
задовольнити

Визнати
право власності  за ОСОБА_1, який мешкає
за адресою: АДРЕСА_2, іпн НОМЕР_1,
ОСОБА_2, який мешкає за адресою:
АДРЕСА_3, іпн НОМЕР_2,  ОСОБА_3,
який мешкає за адресою: АДРЕСА_4, іпн НОМЕР_3. на реконструйоване  нежитлове приміщення  - офіс, за літ.А-2 ( приміщення №№
1,2,4,5,6,7,8), площадку а-4 загальною площею 343,6 кв.м., яке розташоване за
адресою АДРЕСА_1 у рівних долях по 1/3 кожній фізичній особі - підприємцям.

Суддя
Склярук О.І.