ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 203
РІШЕННЯ

Іменем України

24.11.2008

Справа
№2-29/9160-2007

За
позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробнича фірма по
Експлуатації та будівництву підземних об'єктів (м.Сімферополь, вул. Зої
Рухадзе,62).

До
відповідача - Ялтинської міської ради (м.Ялта, пл.Радянська.1).

За
участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1.          ОСОБА_1(АДРЕСА_1);

2.         ОСОБА_2(АДРЕСА_2);

3.          ОСОБА_3 (АДРЕСА_3);

4.          ОСОБА_4 (АДРЕСА_4).

Про
визнання права на укладення договору.

Суддя
О.І. Башилашвілі

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від
позивача - не з'явився.

Від
відповідача - Койков Д.Г. - представник, довіреність від 30.10.2008р.

За
участю третіх осіб:

1.          ОСОБА_5 - представник, довіреність
від 04.07.2008р.

2.          не з'явився.

3.          не з'явився.

4.          не з'явився.

Суть
спору: Товариство з обмеженою відповідальністю Науково - виробнича фірма по
експлуатації та будівництву підземних об'єктів звернулось до господарського
суду АР Крим з позовом до відповідача - Ялтинської міської ради про визнання за
позивачем права на укладення договору оренди земельної ділянки строком на 49
років, площею 0,9448 га, що розташована за адресою: АР Крим, м.Ялта, вул.
Кірова,27 для будівництва та обслуговування рекреаційної установи.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що ТОВ Науково - виробнича фірма по Експлуатації та
будівництву підземних об'єктів є користувачем земельної ділянки на підставі
державного акту ІІ-КМ-004495 про право постійного користування землею, виданого
08.07.2000р., відповідно до рішення 22-ї сесії 23-ого скликання Ялтинської
міської ради від 18.11.1997р. № 21.

Позивач
посилається на те, що він звернувся до відповідача з питанням передачі в оренду
земельної ділянки загальною площею 0,9448 га, що надана в постійне користування
НВФ «ЕБПО», однак звернення позивача залишилося без відповіді, що на думку
позивача є бездіяльність відповідача та порушення норм законодавства.

При
цьому позивач вважає себе особою, що має переважне право на укладення договору
оренди земельної ділянки.

Відповідач
проти позову заперечує посилається на відсутність у позивача права на спірну
земельну ділянку. Вказує на те, що позивач не звертався до нього у
встановленому законом порядку з заявою про надання спірної земельної ділянки в
оренду.

Крім
того, відповідач посилається на те, що рішенням Ялтинського міського суду від
26.04.2006 року у справі № 2-613/2006 визнаний недійсним державний акту
ІІ-КМ-004495 про право постійного користування землею, на якій посилається
позивач. Рішення 22-ої сесії 23 - го скликання Ялтинської міської ради № 21 від
18.11.1997 року, скасовано п.2 рішення 39-ої сесії 4-го скликання Ялтинської
міської ради № 510 від 21.02.2006 року. З січня 2002 року позивач не є
власником об'єкту нерухомості розташованого на спірній земельній ділянці.

Відповідач
також посилається на те, що земельна ділянка площею 0,9448 га, право на оренду
якого просить визнати позивач, має адресу не вул. Кирова, 27, а вул. Щорса, 9 в
м. Ялта та частина земельної ділянки відносно якого позивачем заявлені позовні
вимоги є власністю фізичних осіб.

Ухвалою
від 17.04.2008р. суд залучив до участі у справі у якості третіх осіб, що не
заявляють самостійних вимог на предмет спору громадян: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4

Представник
третьої особи - ОСОБА_1, в судовому засіданні представила суду письмові
пояснення по справі, в яких зазначила, що позов не може бути задоволений,
вважає, що у позивача відсутнє права звернення із позовом, що є предметом
розгляду у цій справі. На думку представника третьої особи, позовні вимоги не
обґрунтовані та у позивача відсутнє право на оренду спірної земельної ділянки.

Інші
треті особи в судове засідання не з'явились, письмових пояснень по справі не
представили. Про дату та місце розгляду справи, повідомлені належним чином. Про
причини неявки суд не повідомили.

Відповідно
до ст. 79 ГПК України, провадження у справі двічі зупинялось до набрання
законної сили судовим рішення господарського суду АР Крим у справі
2-1/14796-2007А.

Розгляд
справи відкладався в порядку ст. 77 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 1 статуту Товариства
з обмеженою відповідальністю Науково - виробнича фірма по Експлуатації та
будівництву підземних об'єктів, товариство є правонаступником
науково-виробничої фірми «ЕСПО», правонаступника науково-виробничого
кооперативу «Эффект-ЭСПО».

Рішенням
22-ої сесії 23-го скликання Ялтинської міської ради від 18 листопада 1997 року
за №21 в постійне користування Науково-виробничої фірми "ЕСПО" для
користування будинком надано 0, 9448 га землі в межах визначених відповідно до
плану землекористування, на підставі якого 08.06.2000 року виданий Державний
акт на право постійного користування землею.

Позивач,
посилається на те, що він звернувся до відповідача із проханням надати спірну
земельну ділянку в оренду строком на 49 років, однак останній проігнорував
звернення позивача та не розглянув його заяву.

Враховуючи
наявні в матеріалах справи докази та встановлені обставини, суд вважає, що
підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно
ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що
перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю
гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними
особами та державою виключно відповідно до закону.

Порядок
та умови набуття права користування земельною ділянкою встановлено Земельним
кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

Право
оренди земельної ділянки - це засноване на договорі термінове платне володіння
та користування земельною ділянкою, необхідною орендарю для ведення
підприємницької та іншої діяльності (ст. 93 Земельного кодексу України).

Згідно
п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України  до розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених
пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні
сільські. селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні
органи виконавчої влади.

Відповідно
до ст.ст. 123, 124 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла до внесення
змін Законом України від 16 вересня 2008 року N 509-VI), особа, зацікавлена в
одержанні земельної ділянки в оренду із земель державної або комунальної
власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та
Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної,
міської ради.  До клопотання про
відведення земельної ділянки додаються матеріали, передбачені частиною
п'ятнадцятою статті 151 цього Кодексу документи, що обґрунтовують її розмір, призначення
та місце розташування.

Згідно
ч.ч. 5, 9 ст. 123, ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла до
внесення змін Законом України від 16 вересня 2008 року N 509-VI) відповідна
районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає
клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення
земельної ділянки. Рішення про відмову у наданні земельної ділянки в
користування має містити мотивовані пояснення з посиланням на відповідні
положення нормативно-правових актів, затвердженої містобудівної документації та
документації із землеустрою.

Відповідно
до ст.ст. 33,34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський   суд
приймає  тільки  ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини
справи, які  відповідно до законодавства
повинні бути  підтверджені певними
засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В матеріалах справи знаходиться лист
позивача адресований Ялтинській міській раді з проханням надати спірну земельну
ділянку в оренду. Цей лист датований 17.03.2007р. за вих. № 12.

Однак
належні докази спрямування цього листа поштою на адресу відповідача або
отримання цього листа відповідною посадовою особою канцелярії Ялтинської
міської ради, позивачем суду не надано.

Таким
чином, суд приходить до висновку, що у відповідача взагалі не виникав обов'язок
розглядати звернення позивача про надання спірної земельної ділянки в оренду,
оскільки відповідач вказане звернення не отримував.

Суд,
не приймає посилання позивача на рішення 22-ої сесії 23-го скликання Ялтинської
міської ради від 18 листопада 1997 року за №21 та на Державний акт на право
постійного користування землею № ІІ-КМ-004495 від 08.07.2000р., та вважає таке
посилання неспроможним, з огляду на наступне.

Рішенням
Ялтинського міського суду АРК від 26 квітня 2006 р. по справі № 2-613/2006, яке
набрало законної сили, і підтверджене ухвалою Апеляційного суду АРК від 09
липня 2007 року та ухвалою Верховного суду України від 14 листопада 2007 року,
встановлено, що державний акт на право постійного користування земельною
ділянкою виданий ТОВ НВФ «ЕСПО» з порушенням закону, отримана в користування
земельна ділянка ТОВ НВФ «ЕСПО» не використовується за цільовим призначенням.

Рішенням
Ялтинського міського суду АРК від 26 квітня 2006 року по справі № 2-613/2006 не
тільки визнано недійсним Державний акт II КМ №004495 на право постійного
користування земельною ділянкою площею 0,9448 га, виданий Науково-виробничій
фірмі «ЕСПО» для обслуговування рекреаційного комплексу по вул. Кірова 27 (нині
Щорса, 9) у м. Ялта, а й припинено право Науково-виробничої фірми «ЕСПО» на
користування земельною ділянкою площею 0,9448 га по вул. Кірова 27 (нині Щорса,
9) у м. Ялта.

Рішенням
35-ої сесії Ялтинської міської ради 4-го скликання №508 від 01.11.2005 року
скасовано пункт 2 рішення 22-ої сесії 22-го скликання №21 від 18 листопада 1997
року, яким надано позивачу в постійне користування земельна ділянка.

Рішенням
39-ої сесії Ялтинської міської ради 4-го скликання №510 від 01.02.2006 року
вищевказане рішення скасовано з тих підстав, що Державний акт на право
постійного користування земельною ділянкою площею 0, 9448 га визнано недійним
на підставі рішення Ялтинського міського суду автономної республіки Крим від 19
серпня 2004 року.

Суд
встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю Науково - виробнича фірма
по Експлуатації та будівництву підземних об'єктів зверталось до господарського
суду АР Крим із позовом до Ялтинської міської ради з позовом про визнання
протиправним та скасування рішення 39-ої сесії Ялтинської міської ради 4-го
скликання №510 від 01.02.2006 року «Про скасування рішенням 35-ої сесії
Ялтинської міської ради 4-го скликання №508 від 01.11.2005 року «Про скасування
пункт 2 рішення 22-ої сесії Ялтинської міської ради 22-го скликання №21 від 18
листопада 1997 року «Про узгодження проектів відведення та надання земельних
ділянок в приватну власність, в постійне користування, тимчасове користування
на землях м. Ялти» НП фірмі «ЭСПО» за адресою: м. Ялта, вул. Кірова,27.

Постановою
від 27.03.2006р. у справі № 2-8/6703-2006А, господарський суд задовольнив позов
Товариство з обмеженою відповідальністю Науково - виробнича фірма по
Експлуатації та будівництву підземних об'єктів (том 1, а.с. 108-115).

Однак,
постановою від 30.05.2006р. Севастопольський апеляційний господарський, що
набрала законної сили, суд скасував постанову господарського суду АР Крим від
27.03.2006р. та відмовив у позові (том 1, а.с. 116-118).

З
постанови апеляційної інстанції вбачається, що підставою для скасування рішення
суду першої інстанції у справі № 2-8/6703-2006А, послужили наступні обставини.

Так,
колегія суддів зазначила: «Ялтинська міська рада не визнала своє рішення
незаконним, а скасувала його на підставі фактів, встановлених судами різних
інстанцій за результатами розгляду спору у відношенні земельної ділянки №9, по
вул. Щорса, в м. Ялта.

Господарський
суд Автономної Республіки Крим не прийняв до уваги, що Ялтинська міська рада
прийняла оскаржуване рішення за наявності грубих порушень Товариством з
обмеженою відповідальністю НВФ "ЕСПО" прав ОСОБА_1., а особливо
встановленого факту руйнування фірмою "ЕСПО" домоволодіння ОСОБА_1.
для збільшення розміру свої земельної ділянки до 0,9448 га.

Крім
того, у зв'язку з тим, що ОСОБА_6. є власником нерухомого майна, що знаходиться
на спірної земельній ділянці №9, по вул. Щорса, в м. Ялта, і до неї, відповідно
до закону, переходить право власності на земельну ділянку під цим нерухомим
майном, та на земельну ділянку, яка необхідна для його обслуговування, то
Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма
"ЕСПО" є неналежним позивачем».

Встановлені
вказаними судовими інстанціями факти, також підтвердив Вищій адміністративний
суд України, в ухвалі від 30.09.2008р. (том 2, а.с. 35-39).

Відповідно
до ч.ч. 2,4 ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду
(іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї
справи, не доводяться знову  при
вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Рішення
суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим  для господарського суду щодо фактів, які
встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Враховуючи
викладені обставини, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення
позовних вимог позивача, у зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-84 ГПК Україна, суд

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову - відмовити.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим
Башилашвілі О.І.