ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2008 р.

№ 2/148

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Панової І.Ю.,

суддів

Заріцької А.О.,

Продаєвич Л.В.

розглянувши касаційну скаргу

управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Чернівці

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду від

19 серпня 2008 року

у справі

№ 2/148

господарського суду

Чернівецької області

за позовом

управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Чернівці

до

за участю третьої особи на стороні позивача

Чернівецької міської комунальної установи Клінічний пологовий будинок № 2, м. Чернівці

Рябченко Г.М.

про

стягнення 10 977, 55 грн.

за участю представників:

не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Чернівців (далі –управління ПФУ) звернулося з позовом до Чернівецької міської комунальної установи Клінічний пологовий будинок № 2 м. Чернівців (далі - Клінічний пологовий будинок № 2 ), третя особа Рябченко Г.М., про стягнення 10 977, 55 грн. шкоди, заподіяної незаконною виплатою пенсії Рябченко Г.М. Позов обґрунтований доводами про те, що перевіркою правильності застосування законодавства при призначенні пенсій за вислугу років та за віком на пільгових умовах було встановлено, що Рябченко Г.М. безпідставно призначено пенсію за вислугу років, як працівнику охорони здоров’я, оскільки за помилковою довідкою відповідача Рябченко Г.М. до спеціального стажу був зарахований період роботи фармацевтом пологового будинку з 6 червня 1988 року до 18 листопада 1996 року, тоді, як правом на призначення пенсії за вислугу років із числа працівників лікарняних закладів користуються лише лікарі та середній медичний персонал, а посада фармацевта в номенклатурі спеціальностей середніх медичних працівників, затвердженій наказом Міністерства охорони здоров’я України від 23 жовтня 1991 року № 146, відсутня.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 20 червня 2008 року (суддя Скрипничук І.В.) позов задоволено. З комунальної установи Клінічний пологовий будинок № 2 на користь Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Чернівців було стягнуто 10 977, 55 грн. шкоди, 109, 78 грн. державного мита на користь держави та 118 грн. оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення мотивоване тим, що відповідно до ст. 101 Закону України „ Про пенсійне забезпечення” підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу і просив його скасувати, як незаконне, посилаючись на те, що винним у заподіянні шкоди є сам позивач, оскільки зобов’язаний був перевіряти обґрунтованість наданих документів і наявність права на отримання пенсії на пільгових умовах.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19 серпня 2008 року (колегія суддів: Слук М.Г. –головуючий, Дубник О.П., Давид Л.Л.) рішення господарського суду Чернівецької області від 20 червня 2008 року скасовано і прийнято нове рішення, яким управлінню ПФУ у позові до Клінічного пологового будинку № 2 відмовлено.

Вказаний судовий акт мотивований тим, що відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд апеляційної інстанції вважав доведеним, що винними у спричиненні шкоди виплатою Рябченко Г.М. пенсії за вислугу років у сумі 10 977, 55 грн. є працівники позивача, які не виконали вимог, що пред’являються при вирішенні питання про право на пенсію і її призначенні. Крім того, суд апеляційної інстанції послався на те, що позивач документально не обґрунтував розміру шкоди про стягнення якої заявив позов.

Управління ПФУ звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19 серпня 2008 року у якій просить вказану постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення господарського суду Чернівецької області від 20 червня 2008 року залишити в силі. Вимоги, викладені у касаційній скарзі, управління ПФУ обґрунтовує тим, що апеляційним господарським судом при прийнятті оскаржуваної постанови, не було прийнято до уваги вимог ст. 101 Закону України „Про пенсійне забезпечення” і не враховано, що на підставі недостовірного документа, виданого відповідачем, Рябченко Г.М. безпідставно з березня 2005 року по липень 2007 року отримувала пенсію за вислугу років відповідно до ст. 52 Закону України „Про пенсійне забезпечення”.

Сторони своїм правом на участь у судовому засіданні не скористалися, про розгляд справи повідомлені належно. Клінічний пологовий будинок № 2 надав відзив на касаційну скаргу у якому послався на законність та обґрунтованість постанови апеляційного господарського суду і просив її залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Обговоривши матеріали справи та доводи управління ПФУ, викладені у касаційній скарзі, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що громадянка Рябченко Г.М. працювала на підприємстві відповідача фармацевтом, 14 березня 2005 року вона звернулася до позивача із заявою про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику охорони здоров’я, відповідно до ст. 52 Закону України „Про пенсійне забезпечення”. У підтвердження вислуги років подала довідку Клінічного пологового будинку № 2 від 19 січня 2005 року № 4, яка стала підставою призначення і виплати з березня 2005 року пенсії Рябченко Г.М.

Довідка № 4 містила дані про те, що Рябченко Г.М. працювала у Чернівецькому Клінічному пологовому будинку № 2 на посаді фармацевта з 6 червня 1988 року по 18 листопада 1996 року і її посада відноситься до середнього медичного персоналу.

У 2007 році при перевірці спеціалістами управління Пенсійного забезпечення головного управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області правильності застосування норм чинного законодавства при призначенні пенсій за вислугу років та за віком на пільгових умовах було виявлено, що Рябченко Г.М. до спеціального стажу безпідставно зарахований період роботи фармацевтом пологового будинку з 6 червня 1988 року до 18 листопада 1996 року.

Згідно з Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров’я та соціального захисту і посад, робота у яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, правом на призначення пенсії за вислугу років із числа працівників лікарняних закладів користуються лише лікарі та середній медичний персонал, посада фармацевта у номенклатурі спеціальностей середніх медичних працівників відсутня. Розпорядженням управління ПФУ виплата пенсії з 1 серпня 2007 року припинена. Сума виплаченої за період з березня 2005 року по липень 2007 року пенсії склала 10 977, 55 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з вимог ст. 101 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, яка передбачає, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції і відмовляючи у задоволенні позову апеляційний господарський суд виходив з того, що підставою для покладення відповідальності за заподіяну шкоду є вина і вказав, що винними у спричиненні шкоди, заподіяної виплатою Рябченко Г.М. пенсії за вислугу років є працівники позивача, які не виконали вимог, що пред’являються при вирішенні питання про право на пенсію і її призначенні.

При цьому суд апеляційної інстанції обґрунтовано послався на те, що у виконання п. 32 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення”, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Пенсійного Фонду України від 30 квітня 2002 року № 224/30 (далі - Порядок), який діяв на час подання Рябченко Г.М. документів, довідка відповідача № 4 від 19 січня 2005 року у обов’язковому порядку підлягала перевірці працівниками управління ПФУ, які приймали документи і вирішували питання про призначення пенсії.

Відповідно до п. 32 Порядку передбачено, що при прийманні документів, орган, що призначає пенсію: здійснює правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів, перевіряє правильність заяви і подання, відповідність викладених у них відомостей про заявника даним паспорта, та документи про стаж, має право вимагати дооформлення і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі. Пунктом 38 Порядку передбачено, що право заявників на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об’єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає достатньо обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про те, що на позивача було покладено контрольні функції за дотриманням діючого законодавства при призначенні пенсії та щодо перевірки документів, наданих заявником, на відповідність відомостей викладених в цих документах законам і підзаконним актам, на підставі яких оформляється пенсія, оскільки недотримання позивачем наведених вище приписів Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення” свідчить про відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди. При цьому суд апеляційної інстанції правильно зауважив, що довідка відповідача № 4 була безадресною, довільної форми, містила дані про період роботи і посаду працівника та відношення цієї посади до середнього медичного персоналу, що підлягало належній перевірці працівникам позивача.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Приймаючи до уваги зазначене вище, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками апеляційного господарського суду, зробленими на підставі норми матеріального права про підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вказане та виходячи з вимог ст. 33 ГПК України, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що управління ПФУ не довело наявності вини у діях Клінічного пологового будинку № 2, а тому правові підстави для задоволення його позовних вимог були відсутні, про що вірно у своїй постанові відзначив суд апеляційної інстанції відмовляючи позивачу у позові.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують і посилань на обставини, які б об’єктивно свідчили про незаконність прийнятого апеляційною інстанцією судового рішення, не містять.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що оскаржувана постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Чернівців залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19 серпня 2008 року у справі № 2/148 залишити без змін.

Головуючий І.Ю Панова

Судді          А.О.Заріцька

Л.В. Продаєвич