АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

03.11.08
Справа  № 31/82

Львівський апеляційний
господарський суд в складі колегії

головуючого -судді  -  О.Л. Мирутенко

суддів                           -  Г.М. Гнатюк

-  Н.М. Кравчук

Розглянувши апеляційну скаргу Личаківської
районної адміністрації Львівської міської ради

на рішення господарського  суду Львівської  області від 29.07.2008 року.

у справі №31/82

За позовом:
Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради

до 1: СПД
ФО ОСОБА_1

до 2: ОКП
Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»

третя особа 1: ПП
«Кюнемуг»

третя особа 2: ТзОВ
«Львівське торгово-виробниче підприємство «Полонина»

третя особа 3: Регіональне
відділення ФДМУ по Львівській області

про:
зобов'язання не чинити перешкод в демонтажі самовільно влаштованого кіоску,
визнання недійсним договору купівлі-продажу металевого кіоску від 25.06.2002р.
та зобов'язання скасувати державну реєстрацію права власності на металевий
кіоск.

З участю представників :

від позивача -
не з'явився.

від відповідача 1, 2 -не
з'явився.

від третьої особи 1, 2, 3 - не
з'явився.

ВСТАНОВИВ :

Рішенням господарського суду
Львівської області від 29.07.2008р., суддя Артимович В.М., в задоволенні позову
було відмовлено повністю.

З даним рішенням не погодився
позивач - Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради і оскаржив
його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом порушено норми
матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам
справи.

Сторони були повідомлені належним
чином про час та місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази,
заслухавши пояснення представника апелянта, колегія суддів прийшла до висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського
суду Львівської області від 29.07.2008р. у справі №31/82 - без змін, враховуючи
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
25.06.2002 р. між третьою особою-1 та відповідачем був укладений договір
купівлі-продажу спірного кіоску, посвідчений державним нотаріусом Першої
Львівської державної нотаріальної контори Судимою Н.Б., зареєстрований у
реєстрі за № 6-2547 (надалі - спірний договір).

09.02.2005 р. між Львівською
міською радою та відповідачем для обслуговування даного кіоска було укладено
договір оренди землі, який зареєстрований Львівським міським відділом
Львівської регіональної філії Центру державного земельного кадастру 21.03.2005
р. Договір є чинним до 04.11.2009р.(а.с.61-62).

Право власності відповідач-1 на
даний обєкт підтверджується матеріалами справи, зокрема, витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно від 06.05.2008 р., виданим
відповідачем-2.(а.с.18-19).

09.03.1998 р. відповідачем-2 було
видано Організації орендарів ПТ «Полонина»реєстраційне посвідчення на об'єкт
нерухомого майна - кіоск у м. Львові по вул. Личаківській, 160.

Між третьою особою-2, як
правонаступником Організації орендарів ПТ «Полонина», та третьою особою-1,
10.03.1998 р. було укладено договір купівлі-продажу спірного кіоску,
посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу
Попович Г.І. та зареєстрований у реєстрі за № 1444.

Позивач звернувся до суду з позовом
в якому просить зобов'язати СПД ФО ОСОБА_1 не вчиняти перешкод в демонтажі
самовільно влаштованого кіоску, який знаходиться біля будинку №152 на вул..
Личаківській, визнати недійсним договір купівлі-продажу спірного кіоску,
укладений 25.06.2002 р. між третьою особою-1 та відповідачем-1 та посвідчений
Першою Львівською державною нотаріальною конторою та зобов'язати відповідача-2
скасувати державну реєстрацію права власності на металевий кіоск,
зареєстрований у реєстрі за № 6-2547.

27.05.2008р. позивачем було подано
до суду уточнення до позовної заяви, в якому він просив зобов'язати ОКП ЛОР
«БТІ та ЕО»скасувати державну реєстрацію права власності на металевий кіоск,
зареєстрований у ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»09.03.1998р. за реєстровим №2377 на
підставі договору купівлі-продажу №70ц від 17.01.1996р., зобов'язати ОКП ЛОР
«БТІ та ЕО»скасувати державну реєстрацію права власності на металевий кіоск,
зареєстрований у ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»05.06.2002р. за реєстровим №2377 на
підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Львівським міським нотаріальним
округом 10.03.1998р. за реєстровим №1444, зобов'язати ОКП ЛОР «БТІ та
ЕО»скасувати державну реєстрацію права власності на металевий кіоск,
зареєстрованого у ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»04.07.2002р. за реєстровим №2377 на
підставі договору купівлі-продажу посвідченого 1-ю Львівською державною
нотаріальною конторою 25.06.2002р. за реєстровим №6-2547, зобов'язати СПД ФО
ОСОБА_1 не чинити перешкод в демонтажі самовільно влаштованого кіоску, який
знаходиться біля будинку №152 на вул.. Личаківській. (а.с. 65-68).

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 27.05.2008р., виправлену ухвалою від 29.07.2008р. було
відмовлено у прийнятті заяви позивача про уточнення позовних вимог, оскільки в
частині п.п. 1-3 заяви про уточнення позовних вимог спір є публічно-правовий,
тому що БТІ в цих правовідносинах виступає органом, який наділений владними
повноваженнями по реєстрації права власності, а тому даний спір не підвідомчий
господарському суду.

Апеляційний суд повністю
погоджується в цій частині з думкою суду першої інстанції, а тому відхиляє
твердження апелянта про порушення судом норм процесуального права стосовно
розгляду заяви позивача про уточнення позовних вимог.

У відповідності до ст. 41
Конституції України право приватної власності набувається в порядку,
визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є непорушним, Примусове відчуження
об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з
мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом,
та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове
відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості
допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна
може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку,
встановлених законом. Аналогічна норма щодо непорушності права власності міститься
і в ст. 321 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 319 Цивільного
кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Судами обох інстанцій встановлено,
що відповідач володіє майном-кіоском на законних підставах, що підтверджується
договором купівлі-продажу спірного кіоску від 25.06.2002 р. та договором оренди
землі від 09.02.2005р., тобто кіоск не є самовільно влаштованим як вважає
позивач. Крім того, позивач заявив вимоги стосовно об'єкту за адресою м. Львів,
вул. Личаківська 152, а об'єкт, що належить відповідачу зареєстрований по  вул. Личаківській 160. На вимогу ухвали
апеляційного суду позивач так і не зміг пояснити суті своїх позовних вимог та
обґрунтовано вказати дійсну адресу майна відповідача.

За таких обставин справи
апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в
позовних вимогах стосовно зобов'язання СПД ФО ОСОБА_1 не вчиняти перешкод в
демонтажі самовільно влаштованого кіоску слід відмовити за безпідставністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 203
Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу,
іншим актам цивільного законодавства. Підставою недійсності правочину згідно ч.
1 ст. 215 Цивільного кодексу України є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу. У відповідності до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати
після набрання ним чинності.

Отже, договір може бути визнаним
недійсним лише з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу
України за умови порушення ним прав позивача. Однак, наявність передбачених
Цивільним кодексом обставин з матеріалів справи не вбачається.

Як встановлено судами обох
інстанцій, позивач, всупереч вимог ст..ст.33-34 ГПК України, за допомогою належних
і допустимих доказів не довів порушення його прав та охоронюваних законом
інтересів внаслідок укладення оспорюваного договору.

Враховуючи наведене, апеляційний
суд визнає правомірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав
для визнання недійсними оспорюваного договору та залишення позову без
задоволення.

З огляду на викладене, колегія
Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського
суду Львівської області від 29.07.2008р. по справі №31/82 винесене з дотриманням
норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його
скасування.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК
України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

Рішення господарського суду
Львівської області від 29.07.2008 року у справі №31/82 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку.

Матеріали справи скеровуються в
господарський суд Львівської області.

Головуючий-суддя                                                                               О.Л.
Мирутенко

Судді:
Г.М. Гнатюк

Н.М. Кравчук