ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2008 р.
Справа № 60/154-08

вх.
№ 8566/1-60

Суддя
господарського суду

при секретарі
судового засідання

за участю
представників сторін:

позивача -
Панаіда І.В. за довіреністю б/н від 04.12.2008 р.

1-го
відповідача- не з"явився

2-го
відповідача - не з"явився

розглянувши
справу за позовом Приватного підприємства "Дукат", м. Харків

до  1. Товариства з обмеженою відповідальністю
"Український промислово-транспортний союз", м. Київ

2. Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, м.Харків

про
стягнення 90754,87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне
підприємство "Дукат" (позивач) звернулося до господарського суду з
позовом щодо стягнення з 1-го відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю
"Український промислово-транспортний союз"  заборгованості у сумі 85754,87 грн., яка
складається з основної суми заборгованості - 71523,19 грн., індексу інфляції -
8368,21 грн. та відсотків за період прострочення у сумі  - 5863,47 грн. та 2-го відповідача - фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованості у сумі 5000,00 грн. В обгрунтування
позову позивач посилається на те, що 1-ий відповідач не належним чином виконав
свої зобов`язання за договором поставки № 04/10-01 від 04.10.2007 р., додаткових
угод № 1 від 01.11.2007 року, № 2 від 11.02.2008 року, від 28.12.2007 року та
специфікацій № 2, № 3, а саме не поставив позивачу товар на суму 71523,19 грн.,
у зв"язку з чим виконання 1-им відповідачем своїх зобов"язань за
даним договором втратило для позивача інтерес та є підставою для повернення
сплачених позивачем грошових коштів в якості попередньої оплати в сумі 71523,19
грн., крім того, зважаючи на те, що 1-ий відповідач не повернув позивачу
грошові кошти в сумі 71523,19 грн., позивачем було нараховано індекс інфляції,
та відсотки за користування грошовими коштами за період прострочення. Також
позивачем було укладено договір поруки від 04.10.2007 року № 14 з фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1, який поручився і відповідає за невиконання  зобов"язань по договору № 04/10-01 від
04.10.2007 року 1-м відповідачем, але не більше як  на 5000,00 грн.

Ухвалою
господарського суду Харківської області від 21 листопада 2008 року було
прийнято позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її  розгляд на 08 грудня 2008 року о 10:20.

08 грудня 2008
року позивач через канцелярію господарського суду Харківської області надав
документи згідно супровідного листа (вх. № 20855), які долучені судом до
матеріалів справи.

Позивач 08
грудня 2008 року через канцелярію господарського суду надав уточнення до
позовної заяви  (вх.№ 20854), відповідно
до яких відмовляється від позову в частині стягнення з 2-го відповідача
заборгованості в сумі 5000 грн. та просить суд, у зв"язку з цим припинити
провадження у справі в частині стягнення з 2-го відповідача суми боргу у
розмірі 5000,00 грн.

Ухвалою
господарського суду Харківської області від 08 грудня 2008 року було прийнято
до розгляду часткову відмову позивача від позову та клопотання про припинення
провадження у справі в частині стягнення з 2-го відповідача суми боргу у
розмірі 5000,00 грн. та відкладено розгляд справи на 17 грудня 2008 р. о
09:40.

1-й відповідач
у судове засідання не з`явився. Відзив на позовну заяву та витребувані судом
документи не надав.

Беручи до
уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за
статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за
наявними матеріалами.

2-й відповідач
у судове засідання не з`явився, але 05.12.2008 року через канцелярію
господарського суду надав відзив на позов (вх. № 21026), в якому зазначив, що
до нього не надходило даних про невиконання 1-м відповідачем своїх
зобов"язань за договором № 04/10-01 від 04.10.2007 р., тому позов в
частині стягнення з 2-го відповідача суми заборгованості у розмірі 5000 грн. не
підлягає задоволенню.

Суд,
розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача,
встановив, наступне.

04 жовтня 2007
року між позивачем та 1-им відповідачем був укладений договір № 04/10-01.

Частина 1
статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або
більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних
прав та обов`язків.

Згідно ст. 627
Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності
та справедливості.

Відповідно до
п. 1.1. та п.1.2. договору 1-ий відповідач зобов"язався передати у
власність позивачу щебеневу продукцію загальна кількість, асортимент, одиниці
виміру та ціна одиниці виміру якої визначені сторонами у Специфікації, що є
Додатком № 1 до цього договору та в подальшому враховуючи зміни, викладені у
Додаткових угодах до договору №1 від 01.11.2007 року, №2 від 11.02.2008 року,
від 28.12.2007 року та Специфікацію №2 та №3, а саме на суму 339 984,00 грн.
(триста тридцять дев'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят чотири грн.) (з ПДВ).

Згідно п.4.1.
договору термін поставки продукції складає 10 календарних днів з моменту
отримання 1-им відповідачем попередньої оплати кожної партії продукції.

П. 6.1.
договору сторони встановили, що оплата продукції, що поставляється за цим
договором, проводиться позивачем на умовах 100% попередньої оплати у
безготівковій формі на підставі рахунка-фактури 1-го відповідача.

На виконання
умов договору позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача наступні
суми:

14.01.2008 року
- 7800,00 грн. (сім тисяч вісімсот грн.), що підтверджується платіжним
дорученням № 128 від 14.01.2008 року.

22.02.2008 року
- 77750,00 грн. (сімдесят сім тисяч сімсот п'ятдесят грн.), що підтверджується
платіжним дорученням № 20 від 22.02.2008 року.

27.02.2008 року
- 7500,00грн. (сім тисяч п'ятсот грн.), що підтверджується платіжним дорученням
№ 22 від 27.02.2008 року.

Всього
позивачем було перераховано 1-ому відповідачу в якості попередньої оплати
грошові кошти в сумі 93 050,00 грн. (дев'яносто три тисячі п'ятдесят грн.)

1-ий відповідач
частково виконав свої зобов"язання за договором, як вбачається з акту
звірки взаєморозрахунків станом на 23.05.2008 р.  1-им відповідачем не виконано
зобов"язання щодо поставки продукції позивачу за договором на суму
71523,19 грн. (сімдесят одна тисяча п'ятсот двадцять три грн. 19 коп.).

Згідно ст. 509
Цивільного кодексу України, зобов"язання є правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника
виконання його обов"язку.

Зобов"язання
виникають з підстав, встановлених статтею 11
Цивільного кодексу України, зокрема з договору та інших правочинів.

Згідно зі ст.
610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов"язання є його невиконання
або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.193
Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка
містить аналогічні положення, зобов"язання повинні виконуватися належним
чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов"язання - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться.

Частиною 1
статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов"язанні
встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей
строк (термін).

Як вбачається з
матеріалів справи, 1-ий відповідач не поставив позивачу решту частину щебіня, у
зв”язку з чим виконання 1-им відповідачем зобов”язання втратило інтерес для
позивача.

28.07.2008 року
позивач цінним листом надіслав на адресу 1-го відповідача претензію за № 28/07-1,
в якій просив його повернути грошові кошти в сумі 71523,19 грн., сплачені за
продукцію в якості попередньої оплати в строк до 05.08.2008 року.

1-ий відповідач
не задовольнив вимогу позивача, викладену у претензії від 28.07.2008 року за №
28/07-1, грошові кошти не повернув.

Відповідно до
ч.2 ст. 612 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч.2 ст.220
Господарського кодексу України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання
зобов”язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від  прийняття виконання і вимагати відшкодування
збитків.

Згідно ч. 2 ст.
693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої
оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право
вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи
вищевикладене та те, що 1-ий відповідач не надав суду докази виконання своїх
зобов'язань за договором, а також враховуючи доведеність факту порушення 1-им
відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги
обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в сумі основної заборгованості у
розмірі 71523,19 грн.

Відповідно до
ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання
грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на
вищевикладене, позовні вимоги позивача в частині стягнення з 1-го відповідача
інфляційних, нарахованих за період з 05.08.2008 р. по 15.11.2008 р., що
становить суму у розмірі 3044,47 грн. підтверджуються матеріалами справи та
відповідають діючому законодавству, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.
Врешті частині, нараховані інфляційні в сумі 5323,74 грн. не підлягають
задоволенню, оскільки заявлені безпідставно, а саме обов"язок боржника
сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, передбачений ст. 625 Цивільного кодексу України, встановлений
лише за прострочення виконання грошового зобов"язання, а до 05.08.2008 р.
(строк повернення здійсненої позивачем попередньої оплати за продукцію,
визначений ним у претензії) у 1-го відповідача не існувало прострочення
виконання грошового зобов"язання, оскільки за умовами договору 1-ий
відповідач повинен був виконати зобов"язання в натурі, отже нарахування
інфляційних за період з 01.03.2008 р. до 05.08.2008 р. не відповідає вимогам
чинного законодавства.

Ч. 3 ст. 693
Цивільного кодексу України, встановлено, що на суму попередньої оплати
нараховуються  проценти відповідно до
статті 536 цього Кодексу від  дня,  коли
товар  мав бути  переданий,
до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому  суми
попередньої  оплати.  Договором
може  бути встановлений
обов'язок  продавця  сплачувати
проценти  на  суму попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Ч.2 статті 536
Цивільного кодексу України, передбачено, що розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами встановлюється
договором,  законом  або
іншим  актом  цивільного законодавства.

Як вбачається з
матеріалів справи договором сторони не встановлювали розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами, такий розмір також не встановлено
законом  або  іншим
актом  цивільного законодавства.
Таким чином, нараховані позивачем відсотки у розмірі облікової ставки НБУ за
період з 01.03.2008 року по 15.11.2008 року в сумі 5863,47 грн. не підлягають
задоволенню, оскільки заявлені безпідставно.

Позивачем було
укладено договір поруки від 04.10.2007 року за № 14 (далі - договір поруки) з
2-им відповідачем, відповідно до умов якого поручитель - 2-ий відповідач
поручився перед позивачем за виконання обов'язків 1-го відповідача по договору
№ 04/10-01 від 04.10.2007 року в обсязі
зобов'язань 1-го відповідача,  але
не більше як 5000  (п'ять тисяч) гривень.

Згідно ч.1 ст.
554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність поручителя.

Зважаючи на
вищевикладене, позивач звернувся з позовом до 2-го відповідача про
стягнення  заборгованості у сумі 5000
грн. Однак, під час розгляду справи позивач відмовився від позову в частині
стягнення з 2-го відповідача заборгованості у сумі 5000 грн. та заявив
клопотання про припинення провадження у справі в частині стягнення з 2-го
відповідача суми боргу у розмірі 5000,00 грн.

Заяву про
часткову відмову від позову було підписано представником позивача Панаідом
Ігорем Васильовичем, який діє на підставі довіреності б/н від 04.12.2008 року,
виданої директором Васильєвою Л.М., та наділений правом часткової відмови від
позовних вимог.

Відповідно до
частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач має
право відмовитись від позову. Дослідивши матеріали справи та перевіривши такі
дії позивача на предмет відповідності чинному законодавству, суд встановив, що
такі дії позивача не суперечать законодавству та не порушують чиї-небудь права
і охоронювані законом інтереси, в зв'язку з чим приходить до висновку про
наявність правових підстав для прийняття часткової відмови від позову.

Відповідно до
пункту 4 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України
провадження по справі підлягає припиненню, якщо позивач відмовився від позову і
відмову прийнято господарським судом. Оскільки судом прийнято відмову позивача
від позову в частині стягнення з 2-го відповідача суми боргу у розмірі 5000,00
грн., провадження по справі в цій частині підлягає припиненню, та відповідно
клопотання позивача про припинення провадження у справі в частині стягнення з
2-го відповідача суми боргу у розмірі 5000,00 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до
статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито у
розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про
державне мито”, що становить 745,68 грн., та згідно зі статтею 44
Господарського процесуального кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів
України від 29.03.2002р. № 411  судові
витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 96,95
гривень слід покласти на 1-го відповідача.

Враховуючи вищевикладене
та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 11, 509,
526, 530, 536, 554, 610, 612, 625, ч. 1 статті 626, 627, 693 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу України, статтею 3 Декрету Кабінету
Міністрів України “Про державне мито”, Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.03.2002 р. № 411, ст.ст. 1, 12, 15, 17, 21, 22, 33, 38, 43, 44, 49, 75,
78, п.4 ч.1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Прийняти часткову
відмову позивача від позову в частині стягнення з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 5000,00 грн.

Припинити
провадження у справі в частині стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
суми боргу у розмірі 5000,00 грн.

Позов задовольнити
частково в сумі 74567,66 грн.

Стягнути з
Товариства з обмеженою відповідальністю "Український
промислово-транспортний союз" (01135, м. Київ, вул.Жилянська, 97-А,
ідентифікаційний код 34764667, р/р 6000  у ЦВ ЗАТ "ДОНГОРБАНК" м.Київ, МФО 334970)
на користь Приватного підприємства "Дукат" (61020, м. Харків,
пр.Ілліча, 77, ідентифікаційний код 32868200, р/р 4564 в АБ
"Факторіал-Банк", МФО 351715) основної суми заборгованості - 71523,19
грн., інфляційні в сумі 3044,47 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі
745,68 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у
сумі 96,95 грн.

Видати наказ
після набрання рішенням законної сили.

Врешті частині
позову в сумі 11187,21 грн. відмовити.

Повний текст
рішення підписано 18 грудня 2008 року.

Суддя