АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2008
№ 2/199

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка  В.В.

суддів:            Буравльова С.І.

Вербицької О.В.

За участю представників:

від позивача - Черній С.О., Менюк С.А.

від відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем"

на рішення Господарського суду м.Києва від
04.09.2008

у справі № 2/199 (Домнічева І.О.)

за позовом                               Товариства з
обмеженою відповідальністю "Атем"

до                                                   Суб"єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

про
стягнення 47574,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду м.
Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЕМ» до
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про повернення
грошових коштів разом з нарахованими процентами на загальну суму 47 574,40 грн.

Рішенням Господарського суду м.
Києва від 04.09.2008 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «АТЕМ» звернулось до
Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Свої вимоги відповідач обґрунтовує
тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно
застосував та порушив норми процесуального та матеріального права.

Підстави апеляційної скарги
обґрунтовуються наступними доводами.

Зокрема заявник посилається на те,
що не можна вважати письмовий документ, складений водієм, фактом передачі
товару, крім того, не можна вважати належними доказами фотографії з залу
Виставкового центру «КиївЕкспоПлаза».

Відповідач просив суд рішення
залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 30.09.2008 р. апеляційну скаргу, Товариства з обмеженою
відповідальністю «АТЕМ» прийнято до провадження та справу № 2/199 призначено до
розгляду на 21.10.2008 р.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від 20.10.2008 розгляд апеляційної скарги у
справі № 2/199 доручено колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. - головуючий
суддя, суддів Вербицька О.В., Гольцова Л.А.

21.10.2008 р. розгляд справи було
відкладено до 04.11.2008 р. в порядку статті 77 Господарського процесуального
кодексу України, у зв'язку з клопотанням позивача та відповідача про
відкладення розгляду справи.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від 03.11.2008 розгляд апеляційної скарги у
справі № 2/199 доручено колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. - головуючий
суддя, суддів Вербицька О.В., Шапран В.В.

04.11.2008 р. розгляд справи було
відкладено до 20.11.2008 р. в порядку статті 77 Господарського процесуального
кодексу України, у зв'язку неявкою представників позивача.

Розпорядженням В.о. Голови
Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2008 розгляд апеляційної
скарги у справі № 2/199 доручено колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. -
головуючий суддя, суддів Буравльов С.І., Вербицька О.В.

Статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України встановлено, що в процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не
зв'язаний з доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі; апеляційний господарський суд, переглядаючи
рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої
інстанції.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін,
об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

27.03.2007 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «АТЕМ» та Суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 укладено усний договір купівлі-продажу, відповідно до
умов якого відповідач повинен передати квіти до 28.03.2007 року, а позивач
повинен оплатити обумовлену ціну.

Загальна сума замовлення становила
15 600 грн. і відповідно до виставленого рахунку б/н від 27.03.2007 р. кошти
були перераховані на рахунок відповідача.

25.02.2008 р. позивач знову замовив
у відповідача послуги з озеленення на загальну суму 30 000 грн.

Кошти були перераховані на рахунок
відповідача відповідно до виставленого рахунку б/н від 25.02.2008 р., а саме
25.02.2008 р. на суму 20 000 грн. та 05.03.2008 р. на суму 10 000 грн., що
підтверджується платіжними дорученнями № 12096 від 25.02.2008 р. та № 12255 від
05.03.2008 р., доданими до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:
договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів
та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової
(матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Правочин може вчинятися усно або в
письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова
письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором
або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням
(ст. 205 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 206 Цивільного
кодексу України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів,
для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній
особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою
стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних
грошових коштів. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі,
можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або
закону.

Згідно статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до статті 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним
чином.

Статті 525 - 526 Цивільного кодексу
України визначають, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а
при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться,
одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не
допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 193
Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої
сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань
є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським
кодексом України, іншими законами або договором.

Таким чином, позивач виконав
належним чином свої зобов'язання за договором, оплативши обумовлену ціну за
товар, але боржник - відповідач не виконав свої зобов'язання і не передав товар
кредитору-позивачу у встановлений строк.

04.04.2008 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «АТЕМ» звернулось до Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 з листом-вимогою про повернення коштів, але
відповідач не повернув грошові кошти.

Порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки,
встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків (ст.ст. 610,
611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 536
Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник
зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між
фізичними особами.

Особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом відпала (ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу
України).

Особа, яка набула майно або
зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати
всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли
ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої
правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею
погіршення майна (ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України).

З огляду на викладене вимоги
позивача про стягнення з відповідача загальної суми процентів у сумі 1 974,40
грн. є обґрунтованими  та підлягають
задоволенню.

Посилання відповідача на письмовий
документ, складений ОСОБА_3 та фотографіями директора Товариства з обмеженою
відповідальністю «АТЕМ» Кузьменко Т.І. під час отримання товару від
відповідача, не можуть розглядатись як належні докази, з огляду на таке.

Відповідач не довів суду того, що
письмовим документом, складеним 10.07.2008 р., Рагімов передав саме замовлені
позивачем троянди, а також не вбачається, що квіти було отримано директором
позивача, а також невідомо на підставі яких документів здійснювалась передача
квітів.

З вказаних фотографій не
вбачається, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЕМ»
Кузьменко Т.І. приймає квіти, а також відсутні докази, наявності саме тих
троянд, що були замовлені позивачем у відповідача.

Крім того, 25.02.2008 р. між
Товариством з обмеженою відповідальністю «АТЕМ» та Суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 було укладено ще один договір
купівлі-продажу.

Фактом виконання позивачем своїх
зобов'язань за вказаним договором є перераховані грошові кошти 25.02.2008 р. та
05.03.2008 р. на загальну суму 30 000 грн.

Відповідач стверджує, що на
виконання замовлення позивача придбав у Товариства з обмеженою відповідальністю
«Данкор-К» 4000 троянд певного виду, що підтверджується видатковою накладною №
56 від 24.03.2008 р., а також одразу після поставки товару телефонними
дзвінками повідомляв директора позивача про готовність товару до передачі.

Судом не приймається до уваги дане
твердження, оскільки відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження
своїх доводів.

З огляду на те, що Суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 не доведено суду належним
засобами доказування факту виконання умов договору купівлі-продажу, судова
колегія дійшла до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з
відповідача грошових коштів у сумі 47 574,40 грн.

Згідно з ч.1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює
наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення
господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів
розподіляється  між сторонами виходячи з
того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

За таких обставин позов Товариства
з обмеженою відповідальністю «АТЕМ» до Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особою ОСОБА_1 про стягнення 47 574,40 грн. підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, рішення
Господарського суду м. Києва від 04.09.2008 р. про  відмову у задоволенні позовних вимог підлягає
скасуванню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103,
104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний
господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2008 року у справі №
2/199 скасувати повністю та прийняти нове рішення.

2.          Задовольнити позовні вимоги повністю.

3.          Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, рахунок НОМЕР_1 в ТОВ КБ «Даніель», МФО 380980, код НОМЕР_2)
на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЕМ» (01033, м. Київ, вул.
Жилянська, 19, рахунок 0090 в Київській філії АКБ «Індустріалбанк»,
МФО 320962, ) суму заборгованості разом з нарахованими
процентами у розмірі 47 574,40 грн.

4.          Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, рахунок НОМЕР_1 в ТОВ КБ «Даніель», МФО 380980, код НОМЕР_2)
на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЕМ» (01033, м. Київ, вул.
Жилянська, 19, рахунок 0090 в Київській філії АКБ «Індустріалбанк»,
МФО 320962, ) 237,87 грн. державного мита за перегляд
рішення в апеляційному порядку.

5.          Доручити Господарському суду м. Києва
видати накази на виконання даної постанови.

Головуючий суддя
Андрієнко  В.В.

Судді
Буравльов С.І.

Вербицька О.В.