ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

16.10.2008

Справа №2-19/8974-2008

За позовом – Фонд майна АР Крим, м.Сімферополь АР Крим

До відповідача – Суб’єкта підприємницької діяльності – фізичної особи Семчиної Ірини Василівни, с.Симеїз м.Ялта АР Крим

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору – Державне підприємство Міжнародний аеропорт «Бориспіль» відокремлений структурний підрозділ Пансіонат «Політ», м.Алушта АР Крим

Про спонукання до виконання певних дій та стягнення 10942,03 грн.

Суддя Мокрушин В.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача – Мельников І.В., представник, довіреність № 01/4371 від 27.09.2007 р.

Від відповідача – не з’явився

Від третьої особи – не з’явився

Суть спору:

Позивач звернувся до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача та просить стягнути з відповідача – суб’єкта підприємницької діяльності – фізичної особи Семчиної Ірини Василівни заборгованість з орендної плати у розмірі 2724,71 грн.; пеню у розмірі 406,54 грн.; неустойку за безпідставне користування майном у сумі 7810,78 грн. Також просить зобов’язати суб’єкта підприємницької діяльності – фізичну особу Семчинову І.В. повернути балансоутримувачу орендоване державне нерухоме майно – літній майданчик пансіонату «Політ» загальною площею 57,0 мІ, розташованого за адресою: м.Алушта, вул.Набережна, 23, що знаходиться на балансі відокремленого структурного підрозділу Державного міжнародного аеропорту «Бориспіль» Пансіонату «Політ» за актом приймання-передачі. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач не провів розрахунки за договором оренду майна, який припинив свою дію.

Відповідач відзив на позов не надав, правом на участь у судовому засіданні не скористувався, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином: замовленою кореспонденцією на юридичну адресу.

Відповідно до ст.9, 10 Конституції України, ст.9 Європейської хартії регіональних мов (ратіфікована Законом України від 15.05.2003 року № 802), ст.3 Декларації прав національностей України (від 01.11.1991 року № 1771), ст.10 Закону України «Про судоустрій» (від 07.02.2002 року № 3018), ст.18 Закону України «Про мови» (від 28.10.1989 року № 8312), ст.10, 12 Конституції Автономної Республіки Крим (Закон України від 23.12.1998 року № 350) та клопотанням представника позивача він дава пояснення на російській мові.

Здійснювалася фіксація судового процесу технічними засобами.

Справа розглядалась відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України (від 06.11.1991 року № 1798-XII) за наявними матеріалами.

Розглянув матеріали справи, суд –

В С Т А Н О В И В :

07.08.2006 р. між Фондом майна Автономної Республіки Крим та Суб’єктом підприємницької діяльності – фізичною особою Семчиною Іриною Василівною – далі по тексту СПД Семчина І.В. був укладений договір оренди нежитлових приміщень (а.с.8-10).

Відповідно до п.1.1 вказаного договору позивач передав відповідачу майно – літній майданчик пансіонату «Політ» загальною площею 57 мІ за адресою: м.Алушта, вул.Набережна, буна № 23, що знаходиться на балансі відокремленого структурного підрозділу Державного міжнародного аеропорту «Бориспіль» з метою здійснення торгівлі продовольчими товарами підакцизної групи.

Майно було передано відповідачу за актом приймання-передачі від 07.08.2006 р. (а.с.10).

Відповідно до п.10.1 вказаного договору термін дії договору складає: з 07.08.2006 р. до 31.05.2007 р.

Відповідно до ст.759 Цивільного кодексу України (від 16.01.2003 року № 435 із змінами та доповненнями) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (від 10.04.1992 року № 2269-XII із змінами та доповненнями) цей Закон регулює: організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, їх структурних підрозділів; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (від 10.04.1992 року № 2269-XII із змінами та доповненнями) орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Річна орендна плата за користування цілісним майновим комплексом підприємства, його структурним підрозділом не може перевищувати десяти відсотків вартості орендованого майна. У разі визначення орендаря на конкурсних засадах умовами конкурсу може бути передбачено більший розмір орендної плати.

Згідно із ст.33 Господарського процесуального кодексу України (від 06.11.1991 року № 1798-XII) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У процесі розгляду справи позивач заявою уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 2026,94 грн. заборгованості; індекс інфляції у розмірі 391,05 грн.; 3% річних у розмірі 25,31 грн.; пеню у розмірі 295,88 грн.

Згідно із ст.526, 527 Цивільного кодексу України (від 16.01.2003 № 435 із змінами та доповненнями) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно із ст.173 Господарського кодексу України (у редакції від 16.01.2003 року) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст.174 Господарського кодексу України (№ 436 у редакції від 16.01.2003 із змінами та доповненнями) господарське зобов'язання може виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законодавстом.

Згідно із ст.193 Господарського кодексу України (у редакції від 16.01.2003 року) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідач ненадав доказів виконання прийнятих на себе зобовґязань у звґязку з чим суд задовольняє позовні вимоги у частині стягнення суми основного боргу.

Відповідно до п.2 ст.26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (від 10.04.1992 року № 2269-XII із змінами та доповненнями) договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до п.1 ст.27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (від 10.04.1992 року № 2269-XII із змінами та доповненнями) у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України (від 16.01.2003 № 435 із змінами та доповненнями) у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст.795 Цивільного кодексу України (від 16.01.2003 № 435 із змінами та доповненнями) передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Суду не надано доказів повернення майна позивачу.

Відповідно до ст.785 Цивільного кодексу України (від 16.01.2003 № 435 із змінами та доповненнями) у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Таким чином, вимоги позивача щодо сплати відповідачем 7810,78 грн. підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного підлягають задоволенню позовні вимоги у частині спонукання відповідача щодо повернення майна за актом приймання – передачі.

Позовні вимоги щодо сплати пені суд залишає без розгляду, оскільки суду не наданий розрахунок відповідно до вимог ст.258 Цивільного кодексу України (у редакції від 16.01.2003 р.), п.6 ст.232 Господарський кодекс України (у редакції від 16.01.2003 р.), ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовґязень» (від 22.11.1996 року № 543 із змінами та доповненнями).

Судові витрати суд покладає на відповідача згідно із ст.49 ГПК України.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.33, 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодекса України суд, -

В И Р І Ш И В :

·          Позов задовольнити частково.

·          Стягнути з СПД Семчиної Ірини Василівни (98680, АР Крим, м.Ялта, смт.Симеїз, вул.Красномаяцька, 9, кв.7, відомостей про р/р не має, ІНН ) в дохід Державного бюджету України (банк одержувача – ГУ ДК в АРК, м.Сімферополь, МФО 824026, р/р 0002, код платежу 22080300) заборгованість з орендної плати у розмірі 2724,71 грн.

·          Стягнути з СПД Семчиної Ірини Василівни (98680, АР Крим, м.Ялта, смт.Симеїз, вул.Красномаяцька, 9, кв.7, відомостей про р/р не має, ІНН ) в дохід Державного бюджету України (банк одержувача – ГУ ДК в АРК, м.Сімферополь, МФО 824026, р/р 0002, код платежу 22080300) неустойку у розмірі 7810,78 грн.

·          Зобов’язати СПД Семчину Ірину Василівну (98680, АР Крим, м.Ялта, смт.Симеїз, вул.Красномаяцька, 9, кв.7, відомостей про р/р не має, ІНН ) повернути балансоутримувачу орендоване державне нерухоме майно – майданчик пансіонату «Політ» загальною площею 57,0 мІ, розташований за адресою: м.Алушта, вул.Набережна, 23, що знаходиться на балансі відокремленого структурного підрозділу Державного міжнародного аеропорту «Бориспіль» Пансіонату «Політ» за актом приймання-передачі.

·          В іншій частині позовні вимоги залишити без розгляду.

·          Видати наказ після набрання чинності рішенням суду.

Рішення оформлено

відповідно до ст.84, 85 ГПК України

23.10.2008 р.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Мокрушин В.І.