ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

22
вересня 2008 р.

№
2-5/15255-2007

Вищий господарський суд
України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г.
-головуючий,

Мележик Н.І.

Михайлюка М.В.,

розглянувши
касаційну скаргу Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 25 червня 2008 року у
справі № 2-5/15255-2007 Господарського суду Автономної Республіки Крим за
позовом Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 , м. Сімферополь, до
Гаражного кооперативу "Гудок", м. Сімферополь, про стягнення
418 847,95 грн. майнової шкоди, 85 000 моральної шкоди та зобов'язання вчинити
дії,

В
С Т А Н О В И В:

Подана
касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського
процесуального кодексу України з таких підстав.

В
порушення вимог п.4 ст. 1113 ГПК України скаржником до касаційної
скарги не додано документів, які підтверджують сплату державного мита у
встановленому порядку і розмірі, що є підставою для повернення касаційної
скарги без розгляду.

Відповідно
до ст. 46 ГПК України державне мито сплачується в порядку і розмірі,
встановлених законодавством України.

Порядок
сплати державного мита встановлений Інструкцією про порядок обчислення та
справляння державного мита, яка затверджена наказом Головної державної
податкової інспекції України від 22 квітня 1993р. № 15.

Згідно
п.36 розділу 5 вказаної Інструкції позовні заяви по спорах, які виникають при
укладенні, зміні або розірванні господарських договорів, що носять одночасно
майновий характер, до яких включено вимоги про стягнення штрафу тощо,
оплачуються державним митом як за ставками, встановленими для позовів майнового
характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв по
спорах, що виникають при укладенні, зміні або розірванні господарських
договорів.

У
такому ж порядку оплачуються державним митом позовні заяви, що носять одночасно
майновий і немайновий характер.

Розмір
ставок державного мита із заяв, що подаються до господарських судів визначений
п.2 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 № 7-93 "Про
державне мито".

Згідно
пп. “г” п. 2 ст.3 Декрету із апеляційних і касаційних скарг на рішення та
постанови, а також заяв про перегляд їх за нововиявленими обставинами ставки
державного мита встановлюються в таких розмірах: 50 відсотків ставки, що
підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а
із спорів майнового характеру -50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з
оспорюваної суми.

Підпунктом
“а” та "г" п. 2 ст.3 Декрету встановлено, що державне мито із
позовних заяв майнового характеру сплачується в розмірі 1 відсотку від ціни
позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше
1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а з позовних заяв
немайнового  характеру -у розмірі  5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, при подачі касаційної скарги
скаржнику необхідно було сплатити 2519 грн. 24 коп. за позовні вимоги майнового
характеру та 42, 50 грн. за кожну з трьох позовних вимог немайнового характеру,
а всього -2646, 74 грн.

Надане
до касаційної скарги платіжне доручення № 259 від 23.07.2008 свідчить про
сплату державного мита в сумі 2221 грн. 73 коп.

Таким
чином, недоплата належної до сплати суми державного мита за подачу касаційної
скарги становить 425, 01 грн.

Відповідно
до п. 4 ст. 1113 ГПК України, касаційна скарга не приймається до
розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що
підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Зважаючи
на те, що касаційна скарга не відповідає вимогам Господарського процесуального
кодексу України, скарга не дає підстав для перегляду постанови
Севастопольського апеляційного господарського суду від 25 червня 2008 року в
касаційному порядку і підлягає поверненню.

При
цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що після усунення
обставин, наведених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті,
сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу, а прокурор внести
касаційне подання в загальному порядку.

Звертаємо
увагу на те, що реалізація права скаржника на повторне звернення з належно
оформленою касаційною скаргою, передбаченого ч. 3 ст. 1113
Господарського процесуального кодексу України, не тягне автоматичного
відновлення пропущеного процесуального строку, встановленого ст. 110 ГПК
України.

Керуючись
ст. ст. 86, 111, 1113 Господарського процесуального кодексу України,
Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну
скаргу Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1на постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 25 червня 2008 року у справі №
2-5/15255-2007 повернути скаржнику.

Головуючий:                                                                    Н.
Г. Дунаєвська

Судді:             Н.І. Мележик

М.В. Михайлюк