ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"01" жовтня 2008 р.

11:20

Справа №  17/437/08

м. Миколаїв

Господарський
суд Миколаївської області

головуючий
суддя Коваль С.М.,

при  секретарі Чернявській Я.А.,

з
участю представників сторін:

від
позивача-Янова О.О., довіреність № 07/896 від 21.01.2008р. ;

від
відповідача -не з'явився;

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу № 17/435/08

за позовом
управління Пенсійного фонду України в Новобузькому районі Миколаївської
області, вул. Гребеннікова, 10, м. Новий Буг, Миколаївська область, 55600,

До
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1,

про стягнення
заборгованості по внесках на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування
у розмірі 211 грн. 02 коп.,-

Позивач позовні вимоги підтримує.

Відповідач відзив на позовну заяву
та заперечень проти позову не надав, свого представника у судове засідання не
направив, хоча про час та місце його проведення був повідомлений у
встановленому порядку, про що свідчить повідомлення про вручення поштового
відправлення № 16401 від 05.08.2008р.

Суд вважає, що справа може бути
розглянута по суті на підставі наявних у справі доказів, а відсутність
повноважного представника відповідача, відповідно до ст. 128 КАС України, не
перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши
матеріали справи, - суд

В С Т А Н О В
И В:

Позивач звернувся з
адміністративним позовом про стягнення заборгованості по внесках на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з відповідача -  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Приватний підприємець ОСОБА_1,
зареєстрований в управлінні Пенсійного фонду України в Новобузькому районі як
платник фіксованого податку та за результатами господарської діяльності за
період з січня по березень 2005р. має заборгованість до управління ПФУ в
Новобузькому районі в сумі 211,02 грн..

09 липня 2003 року прийнято Закон
України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що
вступив в силу з 01.01.2004 року № 1058 ( далі Закон № 1058), який регламентує
новий порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та
громадянами збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та облік
їх надходження до Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 5 Закону № 1058,
цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших інших
нормативно-правових актів може поширюватись на ці відносини лише у випадках,
передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Зокрема, виключно цим Законом визначаються платники страхових внесків, їх права
та обов'язки, порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків,
стягнення заборгованості за цими внесками.

Частиною 3 ст. 18 Закону № 1058
встановлено, що страхові внески є цільовими загальнообов'язковими платежами,
які справляються на всій території України в порядку встановленому Законом.

Відповідно до ч.4 ст. 18 Закону №
1058 страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових
платежів, що складають систему оподаткування, а також на ці внески не
поширюється податкове законодавство. Згідно ч. б ст. 18 Закону № 1058
законодавством не можуть бути встановлені пільги з нарахування та сплати
страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Відповідно до ч. 15 Прикінцевих
положень Закону № 1058 до приведення законодавства України у відповідності із
цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в
частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 15
Закону № 1058:

1. Платниками страхових внесків до
солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і
застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

2. Платниками страхових внесків до
накопичувального фонду є застраховані особи, зазначені в пунктах 1-7, 9, 10,
12, 15 статті 11 та частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно до ч.5 ст. 14 Закону № 1058:
"Страхувальниками є застраховані особи, зазначені в пунктах 3 і 4 статті
11 та частині першій статті 12 цього Закону."

Відповідно до ч.З ст. 11 Закону №
1058 "Загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають
фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які
обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий
патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у
проваджені ними підприємницької діяльності."

Згідно п.п 4 п.8 Прикінцевих
положень Закону № 1058 визначено, що, фізичні особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, придбання спеціального торгового патенту), та члени сімей
зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу
оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом у
фіксованому розмірі.

Підпунктом 7 п.1.4 Прикінцевих
положень Закону № 1058 Кабінет Міністрів України було зобов'язано разом із
проектом Закону України про Державний бюджет на 2004 рік подати на розгляд
Верховної Ради України пропозиції щодо сплати страхових внесків у фіксованому
розмірі фізичним особам - суб'єктами підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування (фіксований податок ,єдиний податок , придбали
спеціальний торговий патент), та членами сімей зазначених фізичних осіб, які
беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, а також пропозиції
щодо вилучення із законодавства про спрощену систему оподаткування положень, які
стосуються спрямування коштів до Пенсійного фонду України.

Відповідно до Закону № 1058 частини
5 ст. 45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік"
від 23 грудня 2004 року № 2285 , було установлено, що на 2005 рік фіксований
розмір страхових внесків на загальнообов'язкове державне страхування для
фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та членів сімей
зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької
діяльності, у розмірі мінімального страхового внеску, визначеного Законом
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на
місяць на кожну особу.

Відповідно до абз.9 ст. 1 Закону №
1058, мінімальний страховий внесок -це сума коштів, що визначається
розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір
страхового внеску, встановлених законом на день отримання заробітної плати
(доходу).

Згідно ст.82 Закону України
"Про державний бюджет на 2005 рік, розмір мінімальної зарплати згідно з
01.01.05 р. по 31.03.05 р. становив 262,00 грн.

Відповідно до ст.4 Закону України
"Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня
1997 року № 400/97-ВР. розмір страхового внеску становив 32%.

Таким чином, розмір мінімального
страхового внеску з 01.01.05 р. по 30.03.05 р. становив за січень 2005 р. -
83,84 грн., за лютий - 83,84 грн., за березень - 81,14 грн., про що
обгрунтовано зазначено в Акті камеральної перевірки звіту про нарахування та сплату
суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування №
121, при визначені фіксованого розміру страхових внесків. Частина єдиного
податку , що сплачена платником та перерахована Державним казначейством за
січень 2005 року становить 12,60грн. та частина єдиного податку, що не
перерахована Державним казначейством до ПФУ за лютий та березень 2005 року
становить 25,20 грн. Отже, сума фіксованого розміру внеску, що необхідно
доплатити становить 211,02 грн.

Даний акт було складено на підставі
Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058 та Закону України "Про вирішення питання щодо
заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі
умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з не перерозподілом
Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування тимчасової втрати працездатності, Фонду
соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - 1 кварталу
2005 року" від 16 березня 2006 року № 3583 - IV.

На підставі вищевказаного,
відповідачу було направлено вимогу № Ф-131 у від 09.07.08 року про сплату боргу
в розмірі 211,02 грн. Зазначена вимога отримана 12.07.2008 року, що
підтверджується поштовим повідомленням про вручення № 6892486. Відповідач
зазначену вимогу не оскаржив та й не сплатив суму боргу до теперішнього часу.

На підставі викладеного та
керуючись розділом 5 Інструкції про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, статтею 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №
1058 від 09.07.2003 р., ст. ст. 161-163 Кодексу адміністративного судочинства
України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги управління
Пенсійного фонду України Новобузбкому районі Миколаївської області задовольнити
повністю.

2. Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) заборгованість по страхових
внесках в сумі 211, 02 грн. на користь управління Пенсійного фонду
України в Новобузькому районі Миколаївської області, вул. Гребеннікова, 10, м.
Новий Буг, Миколаївська область, 55600;
р/р 33 Ощадбанку України в м. Миколаєві, МФО 326461).

Постанова набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня її проголошення, якщо не подано
заяву про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження
постанови подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна
скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної
сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду скарги.

Постанову може бути оскаржено в порядку, встановленому
ст. 186 КАС України.

Суддя

С.М.Коваль