ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Луганськ, пл. Героїв ВВВ, 3а. Тел. 55-17-32 ____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22.09.08
Справа № 16/150

За
Сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю “Агрофірма “Партнер”, смт. Білокуракине
Луганської області

до
Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи -ОСОБА_1, м.
Кремінна Луганської області

про
стягнення 140 218 грн. 86 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М.

секретар судового засідання Маценко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача - Головко
Є.В.,довіреність від 02.06.07. № 71;

від відповідача - представник не прибув,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивачем  заявлено вимогу про стягнення з відповідача
на користь позивача заборгованості по оплаті товару в сумі 113171грн. на
підставі договору купівлі-продажу від 05.09.07. №61, індексу інфляції в сумі
27047,86грн. за період з жовтня 2007 року по червень 2008 року.

Відповідач відзиву на позовну заяву
не надав, у судове засідання не прибув, участі повноважного представника не
забезпечив, хоча був повідомлений про час і місце проведення судового засідання
належним чином: в матеріалах справи (а.с.18) є поштове повідомлення від
08.08.08. про вручення відповідачу ухвали суду по даній справі про призначення
справи до розгляду. Про причини відсутності у судових засіданнях під час
слухання справи відповідач суд не повідомив. Ухвалою суду від 18.08.08. явка
представників сторін не була визнана судом обов'язковою. Відповідно до ст.75
ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Між сторонами у справі укладено
договір купівлі-продажу від 05.09.07. №61 та додаткову угоду від 05.09.07.
(а.с.7), на підставі якого позивач (продавець) зобов'язався передати
відповідачу (покупцю) товар в асортименті, в строки та по ціні, вказаних у
договорі, а відповідач зобов'язався оплатити куплений товар частками, у
кінцевий строк до 28 вересня 2007 року.

За
своєю правовою природою вказаний договір є договором купівлі-продажу з
відстрочкою платежу і відповідає інституту правових норм глави 54 Цивільного
кодексу України.

На
виконання умов вказаного договору позивач продав відповідачу товар -пшеницю -
на суму 421668грн., що підтверджено матеріалами справи -видатковими накладними,
довіреностями відповідача на отримання ТМЦ (а.с.8-11), але відповідач не
розрахувався у повному обсязі з позивачем за отриманий товар, у зв'язку з чим
за ним утворився борг у сумі 113171грн., який позивач просить стягнути на свою
користь.

Крім того, за несвоєчасне виконання
відповідачем своїх обов'язків за вказаним договором, позивач заявив до
стягнення індекс інфляції в сумі 27047,86грн. за період з жовтня 2007 року по
червень 2008 року.

Відповідач
у судове засідання не прибув, доводів позивача не оспорив.

Враховуючи вищевикладене, повно,
всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали та обставини справи,  вислухав представника позивача, оцінивши
надані ним докази своїх вимог до суті спору, їх
належність, допустимість, достовірність кожного  окремо і у сукупності, суд дійшов висновку,
що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України господарським  визнається  зобов'язання,
що  виникає  між суб'єктом
господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав,
передбачених  Господарським  кодексом,
в силу  якого  один
суб'єкт  (зобов'язана  сторона,
у  тому  числі боржник)  зобов'язаний
вчинити  певну дію
господарського   чи
управлінсько-господарського  характеру  на користь іншого суб'єкта (виконати  роботу,
передати   майно,   сплатити гроші, надати інформацію
тощо),  або утриматися від певних
дій,  а інший суб'єкт (управнена
сторона,  у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти господарювання
та  інші учасники  господарських відносин  повинні
виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до
закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних
вимог  щодо  виконання
зобов'язання  - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських   договорів застосовуються відповідні
положення  Цивільного  кодексу
України  з урахуванням
особливостей, передбачених Господарським
кодексом України.

Статтею
629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Договором купівлі-продажу від 05.09.07. №61 та додатковою
угодою до вказаного договору, укладеними сторонами по справі, визначено
порядок виконання відповідачем оплати товару, і відповідно до ч.1ст.530 ЦК
України - строку права вимоги у позивача.

Відповідно
до правил ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень до суті спору. Згідно
з вимогами ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказами.

Матеріалами справи - видатковими
накладними, довіреностями відповідача на отримання ТМЦ (а.с.8-11) -
підтверджено належним чином факт продажу продукції і отримання продукції
відповідачем за договором від 05.09.07. №61
на суму 421668грн. та заборгованість у розмірі 113171грн.

Згідно
з вимогами ст.526 ЦК України відповідач не має права відмовлятися від виконання
умов укладеного з позивачем договору купівлі-продажу від 05.09.07. №61  , на підставі якого відповідач зобов'язаний
оплатити куплений товар у строк до 28.09.07. Умови укладеного договору є
обов'язковими для відповідача і відповідач повинен оплатити позивачу продукцію
у повному обсязі у відповідності до вимог закону і договору.

Відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов  договору  та
вимог  цього  Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до   звичаїв   ділового
обороту  або  інших
вимог,  що  звичайно ставляться.

Згідно
ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених  змістом  зобов'язання
(неналежне виконання).

При розгляді справи суд встановив, що
відповідач не виконав свої обов'язки перед позивачем по оплаті проданого товару
на суму 113171грн., чим порушив умови укладеного з позивачем договору
купівлі-продажу від 05.09.07. №61 в частині оплати купленої у позивача
продукції і вимоги закону.

За
таких обставин,  і з урахуванням вимог
ст.526,629,655,692 ЦК України, якими встановлено обов'язок відповідача
виконувати умови укладеного договору належним чином і у повному обсязі
оплачувати позивачу проданий товар, позов в частині боргу у сумі 113171грн. за
договором купівлі-продажу від 05.09.07. №61 слід задовольнити.

Стягнення інфляційних нарахувань
цілком обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, у т.ч. ст. 625 ЦК
України, згідно якої боржник (відповідач), який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора (позивача) зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням індексу інфляції з простроченої суми за весь час прострочення.

Інфляційні нарахування у сумі
27047,86грн. за несвоєчасне виконання грошових зобов”язань нараховані позивачем
згідно вимог ст.625 ЦК України і встановленого індексу інфляції за період з
жовтня 2007 року по червень 2008 року.

Відповідно
до правил ст.49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

На
підставі викладеного, ст.ст.173,193 ГК України, ст.ст.526,629,655,692 ЦК
України, керуючись ст.ст.22,33,49,75,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.  Позов
задовольнити.

2. Стягнути
з Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи -ОСОБА_1, м.
Кремінна Луганської області, АДРЕСА_1 на користь Сільськогосподарського
товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Партнер”, смт.
Білокуракине Луганської області, вулиця «Леніна», 89 «а», ід. код 30462812 борг
у сумі 113171грн., інфляційні нарахування у сумі 27047,86грн., витрати по
держмиту у сумі 1402,18грн., витрати на послуги судового процесу у сумі 118грн.
Видати наказ.

Рішення підписане 29.09.08.

Суддя
Р. Шеліхіна