ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2008 р.

№
32/78

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Добролюбової Т.В.

суддів

Гоголь Т.Г.,  Швеця В.О.

за
участю представників сторін
позивача відповідача   третіх осіб 3 розглянувши у
відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Амірова Ю.В.дов. від 15.01.2008 року не
з'явились, повідомлені належним чином Клюковський М.В. дов. від 11.01.08 №
070-2878  Фізичної особи -
Самаріної  Ганни Володимирівни

на
постанову

Київського
апеляційного господарського суду

від

18.06.2008
року

у
справі

№32/78

господарського
суду

міста
Києва

за
позовом

Української
спеціальної науково-реставраційної проектно-будівельно-виробничої корпорації
"Укрреставрація"

до

Київської
міської ради

треті
особи

1.Головне
управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища
виконавчого органу Київської міської ради 2.Головне управління земельних
ресурсів виконавчого органу Київської міської ради 3.Управління державного
архітектурно-будівельного контролю міста Києва 4. Фізична особа - ОСОБА_1 5.
Фізична особа - ОСОБА_2

про

визнання
недійсним рішення та спонукання до виконання договору оренди

Доповідач
Гоголь Т.Г.

Українська
спеціальна науково-реставраційна проектно-будівельно-виробнича корпорація
„Укрреставрація" звернулась до господарського суду міста Києва з позовом
про визнання недійсним рішення Київської міської ради від 01.10.2007 № 336/3170
"Про відміну п. 32 рішення Київради від 29.05.2003 № 486-2/646 „Про
надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування
землею" та спонукання до виконання договору оренди, з посиланням на те, що
Київська міська рада незаконно прийняла спірне рішення, яким безпідставно
скасувала рішення про відведення земельної ділянки в оренду позивачеві.

Ухвалою
господарського суду від 12.02.2008 року порушено провадження за вказаним позовом
та залучено до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на
стороні відповідача Головне управління містобудування, архітектури та дизайну
міського середовища виконавчого органу Київської міської ради, Головне
управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради,
Управління державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва та
фізичних осіб  - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

До
прийняття рішення по суті спору, Українська спеціальна науково-реставраційна
проектно-будівельно-виробнича корпорація „Укрреставрація" звернулась до
суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила до вирішення справи по
суті заборонити Київській міській раді, Головному управлінню містобудування,
архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу Київської міської
ради, Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва,
Головному управлінню земельних ресурсів виконавчого органу Київради та іншим
особам вчиняти дії, спрямовані на виконання рішення Київської міської ради №
336/3170 від 01.10.2007 року, зокрема, вчиняти дії з розірвання договору оренди
земельної ділянки від 28.05.2004 року, зареєстрованого Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради за № 66-6-00160
від 14.06.2004, скасовувати дозвіл на виконання будівельних робіт, відкликати
(скасовувати) листи-погодження проектної документації на будівництво, ордери на
встановлення тимчасової огорожі тощо.

Господарський
суд  міста Києва ухвалою від 14.02.2008
(суддя Хрипун О.О.) заяву Української спеціальної науково-реставраційної
проектно-будівельно-виробничої корпорації „Укрреставрація" про вжиття
заходів до забезпечення позову задовольнив, заборонив Київській міській раді,
Головному управлінню містобудування, архітектури та дизайну міського середовища
виконавчого органу Київської міської ради, Управлінню державного
архітектурно-будівельного контролю міста Києва, Головному управлінню земельних
ресурсів виконавчого органу Київради та іншим особам вчиняти дії, спрямовані на
виконання рішення Київської міської ради № 336/3170 від 01.10.2007, зокрема,
вчиняти дії по розірванню договору оренди земельної ділянки від 28.05.2004,
зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради за № 66-6-00160 від 14.06.2004, скасовувати дозвіл на
виконання будівельних робіт, відкликати (скасовувати) листи-погодження
проектної документації на будівництво, ордери на встановлення тимчасової
огорожі тощо. В ухвалі суд зазначив, що невжиття заходів щодо забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку вчинення
відповідачем та іншими особами дій по розірванню договору оренди, скасуванню
дозвільної документації, необхідної для використання ділянки за її цільовим
призначенням.

Київський
апеляційний господарський суд постановою від 18.06.2008 року ( судді Григорович
О.М.,Гольцова Л.А., Рябуха В.І.) ухвалу господарського суду міста Києва залишив
без змін, з тих самих підстав.

Не
погоджуючись з ухваленими судовими актами, третя особа -ОСОБА_2., звернулась з
касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить ухвалу
господарського суду міста Києва від 14.02.2008 року та постанову  Київського апеляційного господарського суду
від 18.06.2008 року у справі скасувати, в задоволенні заяви Української
спеціальної науково-реставраційної проектно-будівельно-виробничої корпорації
„Укрреставрація" про забезпечення позову відмовити, посилаючись на
неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права,
зокрема статей 33, 66, 67 Господарського процесуального кодексу України.
Скаржник посилається на те, що в оскаржених судових актах відсутній мотивований
висновок, яким чином невжиття даного заходу може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення господарського суду, не надано належної оцінки
тому факту, що зазначені заходи до забезпечення позову за своїм змістом
неадекватні заявленим позовним вимогам.

Позивач
не скористався своїм правом на  надання
відзиву на касаційну скаргу.

Заслухавши
доповідь судді Гоголь Т.Г., пояснення представника позивача та третьої особи,
дослідивши доводи касаційної скарги, перевіривши  правильність застосування господарським судом
міста Києва та Київським апеляційним господарським судом  приписів процесуального законодавства Вищий
господарський суд України  відзначає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом
позову у даній справі є визнання недійсним рішення Київської міської ради від
01.10.2007 № 336/3170 "Про відміну п. 32 рішення Київради від 29.05.2003 №
486-2/646 „Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права
користування землею" та спонукання до виконання договору оренди.

Звертаючись
до господарського суду  з клопотанням про
забезпечення позову шляхом заборони Київській міській раді, Головному
управлінню містобудування, архітектури та дизайну міського середовища
виконавчого органу Київської міської ради, Управлінню державного
архітектурно-будівельного контролю міста Києва, Головному управлінню земельних
ресурсів виконавчого органу Київради та іншим особам вчиняти дії, спрямовані на
виконання рішення Київської міської ради № 336/3170 від 01.10.2007 року,
зокрема, вчиняти дії з розірвання договору оренди земельної ділянки від
28.05.2004 року, скасовувати дозвіл на виконання будівельних робіт, відкликати
(скасовувати) листи-погодження проектної документації на будівництво, ордери на
встановлення тимчасової огорожі, Українська спеціальна науково-реставраційна
проектно-будівельно-виробнича корпорація "Укрреставрація" послалася
на те, що невжиття цих заходів призведе до виникнення значних збитків, що
будуть покладені на територіальну громаду міста Києва.

Відповідно
до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за
заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або зі своєї
ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких
заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського
суду. Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо
обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема,
зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна тощо на момент
виконання рішення.

Згідно
статті  67 Господарського процесуального
кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або
грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні
дії; забороною іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмета спору.

Касаційна
інстанція констатує, що вибір способу забезпечення позову залежить від суті
позовних вимог та повинен бути адекватний предмету спору. В розумінні
статей 66, 67 Господарського процесуального кодексу України не допускається
застосування заходів забезпечення позову, які не пов'язані із заявленими
вимогами. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується
господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на
забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності повинна
здійснюватися господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права
(інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, чи майнових наслідків - заборони відповідачеві
вчиняти певні дії.

Вирішуючи
питання про забезпечення позову, суддя має здійснювати оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням
наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких
заходів, забезпеченості збалансованості інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу.

Проте
в ухвалі господарського суду міста Києва відсутнє обґрунтування, яким чином
невжиття застосованих судом заходів до забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання в подальшому рішення господарського суду.

Зважаючи
на викладене, Вищий господарський суд
України вважає, що заходи до забезпечення позову, застосування яких
вимагає позивач, є неадекватними та невідповідними заявленим позовним вимогам.

За
таких обставин, оскаржену ухвалу господарського суду міста Києва від 14.02.2008
року та постанову  Київського
апеляційного  господарського суду  від 18.06.2008  року про забезпечення позову не можна визнати
законними й обґрунтованими і тому вони підлягають скасуванню.

Керуючись
статтями 1115, 1117, 1119, 11111,
11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду міста
Києва від 14.02.2008 року та постанову
Київського апеляційного
господарського суду  від
18.06.2008  року у справі  № 32/78 скасувати.

Касаційну
скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.

Головуючий        суддя                                                Т. Добролюбова

Судді
Т.Гоголь

В.Швець