СУД
ПОСТАНОВА

"19" листопада 2008 р.

Справа №  17/17

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Тимошевської
В.В. при секретарі судового засідання Горловій М.С. розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну справу
№ 17/17

за позовом: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1,
м. Олександрія  Кіровоградської
області

до відповідача: управління
Пенсійного фонду України в м. Олександрії Кіровоградської області, м.
Олександрія Кіровоградської області;

про скасування рішення

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_2, довіреність
№ 4272 від 28.11.07 р.

від відповідача - участі не брали.

Час прийняття постанови  16:15 год.

Приватним підприємцем ОСОБА_1 в
порядку адміністративного судочинства подано позов до управління Пенсійного
фонду України в м. Олександрії з наступними вимогами:

визнати протиправними дії
працівників Олександрійського управління Пенсійного фонду України щодо
донарахування збору на загальнообов”язкове пенсійне страхування на загальну
суму 3 741,36 грн. та застосування штрафних санкцій на суму  1 264,22 грн.

скасувати рішення начальника
управління Пенсійного фонду України в м.Олександрії №42 від 29.03.2005 р. про
застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду
України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених
страхових внесків про донарахування 3741,36 грн. та штрафних санкцій у розмірі
1264,22 грн.

Ухвалою господарського суду від 17.01.2007
р. подану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 17/17.

За розпорядженням голови
господарського суду від 22.09.2008 р. справу № 17/17 передано судді
Тимошевській В.В. та ухвалою від 23.09.2008 р.
прийнято суддею до свого провадження.

Заявою від 20.02.2007 р. (т. 1 а.с.
71) позивач  відкликав позовну вимогу про
визнання протиправними дій працівників Олександрійського управління Пенсійного
фонду України.

12.08.2008 р. позивачем подано
заяву про збільшення позовних вимог (т. 2 а.с. 120), згідно якої позивач
просить:

визнати протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в м.Олександрії щодо проведення
позапланової перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, зафіксованої в акті №
4 від 28.03.2005 р.;

скасувати рішення № 42 від 29
березня 2005 року, видане начальником управління Пенсійного фонду України в м.
Олександрії, про застосування фінансових санкцій за донарахування органом
Пенсійного фонду України або страхувальником сум  своєчасно не обчислених та не сплачених страхових
внесків.

В судовому засіданні 14.10.2008 р.
оголошувалась перерва до 19.11.2008 р.

В судовому засіданні 19.11.2008 р.
позивачем подано заяву (т. 3 а.с. 29), згідно якої позивач повідомив про
підтримання заяви від 20.02.2007 р. про відкликання позовної вимоги про
визнання протиправними дій працівників Олександрійського управління Пенсійного
фонду України щодо донарахування збору на загальнообов”язкове пенсійне
страхування на загальну суму 3 741,36 грн. та застосування штрафних санкцій на
суму  1 264,22 грн. Також позивач  у поданій від 19.11.2008 р. заяві просить
вважати  відкликаною заяву про збільшення
позовних вимог від 12.08.2008 р.

Позовні вимоги в частині скасування
рішення № 42 від 29 березня 2005 року, виданого начальником управління
Пенсійного фонду України в м. Олександрії про застосування фінансових санкцій
за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум  своєчасно не обчислених та не сплачених
страхових внесків представником позивача підтримано.

Згідно статті 51 Кодексу
адміністративного судочинства України
позивач має право змінити підставу або предмет адміністративного позову,
збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від
адміністративного позову в будь-який час до закінчення судового розгляду.

За приписами пункту 5 частини 1
статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою
залишає позовну заяву без розгляду якщо надійшло клопотання позивача про
відкликання позовної заяви.

За даних обставин, ухвалою
господарського суду від 19.11.2008 р.
позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в м. Олександрії в частині вимог про визнання протиправними дій
працівників Олександрійського управління Пенсійного фонду України щодо
донарахування збору на загальнообов”язкове пенсійне страхування на загальну
суму 3 741,36 грн. та застосування штрафних санкцій на суму  1 264,22 грн. залишено без розгляду.

Оскільки позивач не підтримав заяву
від 12.08.2008 р. про збільшення
позовних вимог, господарський суд розглядає вимогу позивача про
скасування рішення № 42 від 29.03.2005 р.

Представник відповідача в судове
засідання 19.11.2008 р. не з”явився, хоча належним чином сповіщений про дату,
час і місце судового розгляду, що підтверджується розпискою  про отримання повістки від 14.10.2008 р. (т.
3 а.с. 25). Причини неприбуття суду не повідомлено.

У наданих до суду письмових
відзивах (т. 1 а.с. 26-28,  т. 2  а.с. 115-117, т.3 а.с. 7-9) відповідач позов
заперечив та просить закрити провадження у справі згідно  частини 3 статті 157 Кодексу
адміністративного судочинства України.

За правилами  частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України неприбуття відповідача - суб'єкта владних
повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового
розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття
розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних
у ній доказів.

З урахуванням викладеного,
господарський суд вважає можливим розглянути справу в судовому засіданні
19.11.2008 р. за відсутності представника відповідача на підставі наявних у
справі доказів.

В судовому засіданні 19.11.2008 р.
оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні в матеріалах справи
та досліджені в судовому засіданні докази, господарський суд встановив
наступне.

Відповідно до Положення про
управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року №8-2,
управління Пенсійного фонду України в м.Олександрії є органом Фонду,
підвідомчим головному управлінню Фонду в Кіровоградській області, що разом
утворюють систему органів Фонду.

Згідно підпункту 5 пункту 2.2
вказаного Положення управління контролює надходження страхових внесків та інших
платежів до Фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у
встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові
перевірки фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо
правильності нарахування та сплати страхових внесків, призначення (перерахунку)
і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та
інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду
та інших джерел, визначених законодавством, цільового використання коштів Фонду
в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій.

Відповідно до пункту 2.3. Положення
управління має право  стягувати з
платників страхових внесків їх несплачені суми та  застосовувати фінансові санкції,
адміністративні стягнення, передбачені законом.

До страхових внесків згідно статті
1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" відносяться кошти відрахувань на соціальне страхування та
збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Відповідно до статей 18, 19, 20,
пункту 8 Розділу 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" страхові внески, що перераховуються до солідарної
системи, сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в
порядку, визначеному цим Законом, та у розмірах, передбачених Законом України
"Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від
26.06.1997 № 400/97, тобто платник нараховує та сплачує страхові внески у
встановлений граничний термін за визначеною ставкою відповідно до Закону
України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування” від суми
фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що
включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які
визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до
Закону України „Про оплату праці”.

Згідно з пунктом 6 та 12 статті 20
Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески
нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20
календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовий період дорівнює 1 календарному
місяцю. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану
платника страхових внесків.

Як вбачається з матеріалів справи,
28.03.2005 р. управлінням Пенсійного фонду України в м. Олександрії проведено
позапланову перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та
своєчасності сплати зобов”язання зі збору на обов”язкове державне пенсійне
страхування підприємцем ОСОБА_1 за період з 01.01.2004 р. по 01.03.2005 р.

За результатами проведеної
перевірки складено акт № 4 від 28.03.2005 р. (т. 1 а.с. 12-13, 58-61), в якому
зафіксовано встановлене порушення, що полягає у виявлені неврахованої найманої
праці 6 чоловік з фондом оплати праці за січень-грудень 2004 року та
січень-лютий 2005 року на суму 11004 грн. Внаслідок викладеного порушення
органом Пенсійного фонду донараховано збору на суму 3741,36 грн. та рішенням №
42 від 29.03.2005 р.  застосовано
фінансову санкцію в розмірі 1264,22 грн. (т. 1 а.с. 11).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
не погодившись з вказаним рішенням звернулась до суду з позовом про його
скасування.  Як на підставу скасування
позивач вказує на наступне.

Перевірку проведено в порушення
Порядку оформлення результатів документальних перевірок з дотримання чинного
законодавства платниками збору на обов”язкове пенсійне страхування,
затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 р. №
6-5. Зокрема, перевірку проведено за відсутності  законодавчо визначених підстав; перевіряючими
не наведено посилань на первинні або інші бухгалтерські документи, що
підтверджують зазначені в акті обставини; в порушення ч. 3 п. 2.4. Порядку в
акті перевірки від 28.03.2006 р. визначено вид та розмір застосованих
фінансових санкцій; акт перевірки не надано позивачу на підпис; в супереч п.
3.3. Порядку позивачу не вручено Повідомлення згідно з додатком 7 або 8
Інструкції, затвердженої  постановою
правління Пенсійного фонду України від 19.10.2001 р. № 16-6.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення
дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для
прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це
рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

За вимогами частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим,  управлінням Пенсійного фонду України в м.
Олександрії не доведено належними засобами доказування правомірність прийнятого
рішення № 42 від 29.03.2005 р. про застосування до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 фінансових санкцій, що слідує з наступного.

Як зафіксовано в акті перевірки від
28.03.2005 р., при перевірці найманої праці на торгових точках (магазин на пл.
Кірова, бар “Бомонд”) та по документам АЗС 1 та АЗС 2  встановлено шість працівників, на яких не
оформлено трудові договори між працівником і фізичною особою, заробітна плата
не враховувалася в загальний оподатковуваний дохід, з якого утримуються внески
до пенсійного фонду України.

Перевіряючими на виявлених осіб, а
саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8, обраховано ставки
збору на обов”язкове державне пенсійне страхування виходячи з розмірів
мінімальної заробітної плати на загальну суму
3741,36 грн.

Згідно з  пунктом 2.1. Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на
загальнообов”язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду, затвердженої  постановою правління Пенсійного фонду України
від 19.12.2003 р. № 21-1, платниками страхових внесків є, зокрема, роботодавці,
у т.ч. фізичні особи-суб”єкти підприємницької діяльності, які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах,
передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

По акту перевірки органом
Пенсійного фонду фіксується відсутність будь-яких договорів, укладених між
приватним підприємцем ОСОБА_1 та переліченими в акті фізичними особами. Поряд з
цим,  управлінням Пенсійного фонду
України в м. Олександрії  не прикладено
до акта перевірки та не надано до суду жодного інформативного документа, який
би підтверджував наявність зафіксованих в акті порушень. Також відповідач не
наводить суду будь-якого документального джерела походження відображених в акті
перевірки даних щодо: прізвищ, імен, по батькові фізичних осіб, місць роботи,
посад та періоду роботи, здійснення позивачем підприємницької діяльності на
зазначених в акті об”єктах.

Не підтверджують вказане і зібрані
судом  під час розгляду справи
докази  (т. 1 а.с. 85-92, 106-107; т. 2
а.с. 3-48).

Між тим, пункт 1.6. Порядку
оформлення результатів документальних перевірок, затвердженого постановою
Правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 р. № 6-5, передбачає, що
у  разі відсутності первинних документів,
що підтверджують факт порушення, до акта перевірки додаються пояснення
посадових осіб або інших працівників платника (у межах їх компетенції), або
фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників, що
перевіряється.  Пункт 2.5. Порядку
визначає перелік інформативних додатків до акта документальної перевірки.

Таким чином,  відображені в акті обставини повинні мати
документальне обґрунтування, що відповідачем не дотримано.

Крім того, відповідачем під час
проведення позапланової перевірки позивача та складення акту порушено
зазначений вище Порядок оформлення результатів документальних перевірок.

Так, позапланова перевірка
проведена за відсутності  визначених в
пункті 1.3. Порядку обставин. В порушення пункту 1.5. Порядку акт перевірки в
частині виявлених порушень не містить посилання на  первинні чи інші документи, які зафіксовані в
бухгалтерському обліку, що підтверджують
наявність викладених в акті фактів. В акті зазначено про накладення
фінансової санкції на суму 1264,22 грн., що прямо заборонено пунктом 2.4.
Порядку.

Згідно статті 106 Закону України
“Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування” та пункту 9.3.4.
Інструкції  про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на
загальнообов”язкове державне пенсійне страхування, посилання на які містяться в
оскаржуваному рішенні, підставою для
накладення штрафу є донарахування органом Пенсійного фонду або страхувальником
сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків.

Оскільки відповідачем не доведено
правомірність здійснених в акті перевірки донарахувань сум страхових внесків,
господарський суд вважає, що рішення
начальника  Управління Пенсійного
фонду України в м. Олександрії  № 42 від
29.03.2005 р. є неправомірним та підлягає скасуванню.

Щодо заперечень відповідача про
наявність підстав для закриття провадження у справі згідно частини 3 статті 157
Кодексу адміністративного судочинства України у зв”язку з тим, що ухвалою
Олександрійського міськрайонного суду від 15.04.2008 р. провадження у справі за
позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на дії управління ПФУ в м.
Олександрії закрито, господарський суд зазначає
наступне.

Приписи частини  3 статті 157 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачають, що  у
разі закриття провадження у справі повторне звернення з тією самою позовною
заявою не допускається.

Як слідує з ухвали
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області  по справі, порушеної за скаргою ОСОБА_1 на
дії управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії (т. 2 а.с. 108-109),
дана ухвала прийнята  на стадії
провадження за нововиявленими обставинами. Підставою для  закриття даного провадження стала відмова
скаржника від своїх вимог щодо перегляду справи за нововиявленими обставинами.

Частина 3 статті 251 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлює, що особа, яка відмовилася від
заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не може
повторно звертатися до суду із такою ж заявою на тих самих підставах. Отже,
вказані обмеження стосуються лише заяв про перегляд судових рішень за
нововиявленими обставинами.

Ухвалою Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.03.2006 р. (т. 3 а.с. 10) у
справі за скаргою ОСОБА_1 на дії управління Пенсійного фонду України в м.
Олександрії провадження закрито з тих підстав, що дана справа не підсудна
місцевим судам, як адміністративним судам першої інстанції. При цьому зазначено,
що  по вказаній справі мається спір між
двома юридичними особами, які згідно з пунктом 6 Прикінцевих та перехідних
положень Кодексу адміністративного судочинства України розглядаються виключно
господарськими судами.

За даних обставин, господарський
суд не вбачає підстав для закриття провадження у даній справі.

Позивач при подані позовної заяви
одночасно заявляє клопотання про визнання поважною причину пропуску строку на
оскарження рішення.

Статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду. Для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інакше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. При цьому, згідно частини 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Між тим, у наданих до суду відзивах
відповідач не вказує на порушення позивачем строку звернення до
адміністративного суду та не наполягає на відмові в задоволенні позову з цих
підстав.

До того ж, як вбачається з
матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач за захистом своїх
прав, порушених оскаржуваним рішенням, первісно звертався до
Олександрійського  міськрайонного суду
Кіровоградської області, що розцінюється судом як поважна причина пропущення
строку звернення до господарського суду.

З урахуванням викладеного вище,
позовні вимоги підлягають задоволенню, а рішення начальника управління
Пенсійного фонду України в м. Олександрії
№ 42 від 29.03.2005 р. скасуванню.

У відповідності до частини 1 статті
94 Кодексу адміністративного судочинства України  сплачений позивачем судовий збір  підлягає присудженню  йому з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 71, 94,  ч.ч. 1-3 ст. 160, ч. 1 ст. 162, ст. ст.
163,  186, ч.ч. 1-4 ст.  254, п. 6 розділу VІІ Прикінцевих та
перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України,
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити
повністю.

Скасувати рішення № 42 від 29
березня 2005 року, видане начальником управління  Пенсійного фонду України в м. Олександрії про
застосування  фінансових санкцій за
донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1;АДРЕСА_2,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір
в  розмірі 3грн. 40 коп.

Виконавчий лист видати за заявою
стягувача після набрання постановою законної сили.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду
першої інстанції набирає законної сили
після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з  дня складення постанови в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції
через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Постанова в повному обсязі буде
виготовлена 24.11.2008 р.

Суддя