СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 листопада 2008 р.

Справа № 15/95

Господарський суд
Івано-Франківської області у складі судді Деделюка Бориса Васильовича

при
секретарі судового засідання Козло П.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за
позовом  ТзОВ "Аксіс плюс",
вул.С.Стрільців, 23, офіс 502, м.Івано-Франківськ, 76000,

до відповідача приватного
підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, АДРЕСА_2,

про
стягнення коштів в сумі 3527 грн. 87 коп.,

з участю представників сторін:

від позивача Шрібак М.М. -
юрисконсульт, довіреність № 21-Ю від 25.02.2008 року,

від відповідача представники не
з"явилися.

Представнику позивача
роз'яснено права та обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотань
стосовно відводу складу суду та технічної фіксації судового процесу
представником  позивача  не заявлено.

встановив:

товариство
з обмеженою відповідальністю "Аксіс плюс" (далі позивач) звернулося в
суд із позовною заявою до приватного підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач)
про  стягнення коштів в сумі 3527 грн. 87
коп.

Представник позивача в
судовому засіданні  позовні вимоги
підтвердив в повному обсязі, з підстав викладени у позовній заяві. Обгрунтовуючи
позовні вимоги посилаєть на невиконання приватним підприємцем ОСОБА_1 умов
договору № 131 від 10.06.2008 року.

Представник відповідача в
судове засідання повторно нез"явився, вимоги суду  вказані в ухвалах  від 13.10.2008 року та від 04.11.2008 року не
виконав, зокрема відзиву на позовну заяву з нормативно-документальним
обгрунтуванням та докази сплати заборгованості суду не направив, хоча належним
чином був повідомлений про час і місце розгляду справи (повідомлення про
вручення поштових відправлень № 10041927 вручено 17.10.2008 року, № 10049935
вручено 17.10.2008 року, № 10321457 вручено 09.11.2008 року та № 10321449
вручено 09.11.2008 року).

Особи, які беруть участь у
розгляді справи, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом,
якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві (див. Роз'яснення Президії ВАСУ від 18.09.1997
року     № 02-5/289 „Про деякі питання
практики застосування Господарського процесуального кодексу України”).

Письмових заяв, повідомлень
суду щодо поважності причин відсутності відповідача в судовому засіданні від
останнього до суду не надходило.

Неподання або несвоєчасне
подання доказів з неповажних причин, спрямоване на штучне затягування судового
процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Ковенції про захист прав людини
і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права
кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

За таких обставин та у
відповідності до ст. 75 ГПК України,
враховуючи  те, що відповідач,
належним чином  повідомлений  про час і місце розгляду справи, суд, вважає
за можливе розглянути справу без участі повноважного представника відповідача
запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи
своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши документи і
матеріали, подані позивачем та витребувані судом, заслухавши пояснення
представника позивача, з"ясувавши всі обставини, на яких грунтуються  позовні вимоги, давши оцінку доказам, які
мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

ПП ОСОБА_1 згідно договору
№ 131 від 10.06.2008 року (далі Договір) по накладних № ОС-0071735 та №
ОС-0071740 від 23.06.2008 року, № ОС-0072145 від 01.07.2008 року, № ОС-0072425
від 04.07.2008 року, № ОС-0072623 від 08.07.2008 року отримав у ТзОВ
"Аксіс плюс" медикаменти та інші лікарські преперати на суму 3276
грн. 98 коп., яку зобов"язався оплатити в строк з 13.07.2008 року по
07.08.2008 року.

Станом на час розгляду
справи відповідач оплати тільки 210 грн. 63 коп. і його заборгованість перед
позивачем становить 3066 грн. 35 коп., що підтвержується матеріалами справи.

За таких обставин,
враховуючи наведене, беручи до уваги доводи позивача, відсутність доказів в їх
спростування, неподання відповідачем доказів виконання взятого на себе
зобов"язання по оплаті за отриманий товар, суд приходить до висновку про
обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення 3066 грн. 35 коп. основного
боргу та наявність підстав для задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого  індексу інфляції за весь
час прострочення,  а також три проценти
річних  від  простроченої
суми,  якщо  інший
розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно поданого розрахунку, позивачем
нараховано 18 грн. 90коп. 3% річних.

Беручи до уваги відсутність
доказів виконання зобов"язання у встановлені  строки, що підтверджується матеріалами
справи  і не спростовано відповідчем, суд
приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення
нарахованої суми 3 % річних.

Відповідно до п. 4.1
Договору позивачем нарахованоно пеню в сумі 135 грн. 99 коп. та штраф в розмірі
10 %, згідно п. 4.2 Договору, на суму 306 грн. 63 коп.

В розумінні ст. 174 ГК України,
господарські зобов”язання можуть виникати з договору та інших угод,
передбачених законодавством, а також з угод, які не передбачені законом, але
таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ст. 175
Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 193 ГК
України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин
повинні   виконувати   господарські   зобов'язання   належним
чином   відповідно   до
закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог,  що у певних умовах звичайно ставляться.
До  виконання   господарських договорів  застосовуються   відповідні
положення  Цивільного кодексу
України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом.

Відповідно до ст. 216 Господарського
кодексу України, учасники господарських відносин несуть
господарсько-правову
відповідальність  за  правопорушення у сфері господарювання    шляхом
застосування    до     правопорушників господарських  санкцій на підставах і в порядку,  передбачених цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Відповідно до ст. 549 Цивільного
кодексу України,  неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові
у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка,  що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно  виконаного  грошового
зобов'язання  за  кожен день прострочення виконання.

Згідно положень ст. 3 Закону
України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”,
розмір   пені,  передбачений
статтею  1  цього Закону,
обчислюється  від  суми
простроченого платежу та не може перевищувати  подвійної
облікової  ставки   Національного   банку України, що діяла у період, за який
сплачується пеня.

Відповідно до ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України, зобов”язання мають виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства.
Одностороння відмова від виконання зобов”язання не допускається.

У відповідності із ст. 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказів сплати
заборгованості в сумі 3527 грн. 87 коп., що становить предмет позову,
відповідач суду не подав, доводи позивача щодо підстав виникнення спору не
спростував.

За наведених обставин, вимоги
позивача щодо стягнення коштів у сумі 3066 грн. 35 коп. основного боргу, 135
грн. 99 коп. пені, 18 грн. 90 коп. 3% річних та 306 грн. 63 коп. штрафу,
є обгрунтованими, тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки спір виник внаслідок
неправомірних дій відповідача, на нього відповідно до приписів, встановлених
ст. 49 ГПК України, слід покласти витрати пов"язані з розглядом справи, а
саме 102 грн. витрат по сплаті державного мита та 118грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі ст. 124 Конституції
України, ст.ст. 525, 526, 549, 625 ЦК України, ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань",
керуючись ст.ст. 174, 175, 193, 216 ГК України, ст.ст. 22, 33, 49, 75, 82-85
ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов
задоволити.

Стягнути з приватного
підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, (р/р НОМЕР_1 в "Ощадний банк"
с.Балинці № 6348027, МФО 336592, ОКПО НОМЕР_2), а у випадку відсутності коштів
- з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання
судового рішення, на користь товариство з обмеженою відповідальністю
"Аксіс плюс", вул.С.Стрільців, 23, офіс 502, м.Івано-Франківськ,
76000, (р/р 7730 в Івано-Франківській філії ВАТ "Електрон
банк", МФО 325213, код ЗКПО 32605346) - 3066 грн. 35 коп. основного боргу,
135 грн. 99 коп. пені, 18 грн. 90 коп. 3% річних, 306 грн. 63 коп.
штрафу, 102 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати  після набрання рішенням законної сили.

Суддя
Деделюк  Борис Васильович

Рішення оформлене та підписане
відповідно до вимог ст. 84 ГПК України
21.11.2008 року.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у
разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного
строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84
Господарського процесуального кодексу України.

Виготовлено
в АС "Діловодство суду"

________________
Козло Петро Мирославович