ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.12.08 р.                     Справа № 36/190

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Н.В.Будко, при секретарі судового засідання І.О.Губенко, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом:           Товариства з обмеженою відповідальністю „Віна Лівадії” м.Ялта,

АРК

до відповідача:          Товариства з обмеженою відповідальністю „Вітел” м.Горлівка

про:          стягнення 28 969грн. 27коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача: Шамсутдінов Д.Д. по дов.;

від відповідача: Ангелін І.І. по дов.;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Віна Лівадії” м.Ялта, АРК, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Вітел” м.Горлівка, про стягнення основного боргу в сумі 21 679грн. 85коп., 3% річних в сумі 87грн. 31коп., штрафу в сумі 6 503,95грн. та суми інфляції 698грн. 85коп.

В обґрунтування вимог посилається на договір №43-08 від 01.01.08р., товарно-транспортні накладні, податкові накладні, акти звірки взаєморозрахунків, розрахунок.

Відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки жодної поставки по договору №43-08 від 01.01.08р. між сторонами не відбувалося, з заявками про поставку товару він до позивача не звертався, а надані позивачем товарно-транспортні накладні не підтверджують факт отримання товару відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та оцінивши подані докази господарським судом ВСТАНОВЛЕНО:

01.01.08р. сторони уклали договір №43-08, згідно якого позивач продає, а відповідач приймає на себе зобов’язання маркетингу, реклами та продажу від свого імені продукції, виготовленої позивачем, на умовах даного договору.

У позовній заяві позивач стверджує, що на виконання умов договору він передав відповідачу продукцію за товарно-транспортними накладними №РН-0001997 від 09.07.08р. на суму 20068,50грн. та №РН-0001998 від 09.07.08р. на суму 1926грн., яка відповідачем своєчасно та в повному обсязі оплачена не була, внаслідок чого за ним виникла заборгованість в сумі 21 679грн. 85коп.

Однак з даними твердженням позивача господарський суд погодитись не може з наступних підстав.

Дослідивши надані позивачем товарно-транспортні накладні №РН-0001997 від 09.07.08р. на суму 20068,50грн. та №РН-0001998 від 09.07.08р. на суму 1926грн., суд дійшов висновку, що вони не є належними доказами, які підтверджують факт поставки відповідачу товару, оскільки означені накладні, які є первинними документами, не мають юридичної сили і доказовості, так як складені з порушенням вимог п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., зокрема не підписані повноважними представниками відповідача та не скріплені печаткою його підприємства.

До позовної заяви позивач додатково додав товарно-транспортні накладні №857508 від 09.07.08р., та №857509 від 09.07.08р., які з боку відповідача також не підписані та не скріплені печаткою його підприємства.

Крім того, у вищевказаних накладних не має жодного посилання на те, що товар поставлявся позивачем саме на виконання умов договору №43-08 від 01.01.08р.

Не має такого посилання і в наданих позивачем податкових накладних №1997 від 09.07.08р. та №1998 від 09.07.08р.

Відповідно до п.2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 р. N 99, сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (надалі - цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Однак в матеріалах справи відсутні будь-які довіреності, що видані відповідачем на отримання від позивача товарно-матеріальних цінностей по договору №43-08 від 01.01.08р.

Ухвалою від 30.10.08р. суд зобов’язав позивача надати докази поставки товару відповідачу (видаткові накладні, довіреності), а також надати заявку відповідача та інші документи, передбачені п.5.3 договору, однак такі докази позивач суду не представив.

З наданих позивачем актів звірки взаєморозрахунків станом на 01.07.08р. не вбачається що заборгованість в сумі 20 068,50грн. та в сумі 1 611,35грн., а всього 21 679,85грн., виникла у відповідача саме по договору №43/08 від 01.01.08р.

Крім того, означені акті звірки взаєморозрахунків з боку відповідача не підписані, а посилання позивача на те, що згідно наказу Держказначейства України №90 від 30.10.98р. акт звірки повинен бути підтверджений або спростований протягом 10 днів, тобто сума заборгованості відповідача перед позивачем вважається підтвердженою, господарський суд до уваги не приймає через юридичну неспроможність, оскільки акт звірки є тільки документом, по якому бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік опрерацій, а наявність чи відсутніть будь-яких зобов”язань підтверджується первинними документами – договором, накладними, рахунками, тощо.

Водночас, умовами укладеного між сторонами договору, зокрема п.п.3.1, 4.1, 5.1, 5.3, передбачено, що поставка товару здійснюється на підставі наданих відповідачем заявок, обов”язково узгоджених з керівництвом позивача, однак позивач не представив надані відповідачем заявки на поставку товару по договору №43-08 від 01.01.08р.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено в розумінні ст.33 Господарського процесуального кодексу України факт наявності у відповідача заборгованості на суму 21 679грн. 85коп. по договору №43-08 від 01.01.08р., у зв’язку з чим відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог.

З цих же підстав господарський суд відмовляє позивачу у клопотанні в частині накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82, 84, 85 ГПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Віна Лівадії” м.Ялта АРК до Товариства з обмеженою відповідальністю „Вітел” м.Горлівка про стягнення 28 969грн. 97коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя