ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

26.11.2008

Справа №2-12/8225-2008

За позовом : Регіонального відділення Фонду державного мана України вАР Крим та м. Севастополі (99008, м. Севастополь, пл..Повсталих,6).

До відповідачів : 1. Фонду майна АР Крим (м. Сімферополь, вул. Севастопольська,17);

2. Науково – виробничого підприємства «Вина Криму» (м.Сімферополь, вул..З.Жильцової,30, кв.13).

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –

Фонд державного майна України (м.Київ, вул..Кутузова,18/9).

Про визнання договору оренди недійсним.

Суддя Іллічов М.М.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Косарєв А.М. – представник, довіреність №4/01.1-20 від 14.01.08р.

Від відповідачів – 1. Домбровська Ю.В. – гол. спеціаліст, довіреність №104-Д від 15.09.08р.

2. Зайцев О.О. – директор.

За участю третьої особи – не з’явилась.

Сутність спору: Регіональне відділення Фонду державного майна України в АР Крим та м.Севастополі звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача – Фонду майна АР Крим про визнання договору оренди б/н від 03.01.2002р. структурного підрозділу колишнього Сімферопольського експериментального виробництва, розташованого за адресою: м.Сімферополь, вул..Червоноармійська,1, укладений між Фондом майна АР Крим та Науково – виробничим підприємством «Вина Криму», недійсним.

Провадження по даної справі було порушено суддею господарського суду АР Крим Гайворонським В.І. ухвалою від 04.07.2008р. із привласненням справі номеру 2-17/8225-2008.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 24.07.2008р. до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучене Науково – виробниче підприємство «Вина Криму».

Ухвалою господарського суду АР Крим від 07.10.2008р. до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, був залучений Фонд державного майна України.

Заявою від 14.10.2008р. Фонд майна АР Крим заявив відвід судді господарського суду АР Крим Гайворонському В.І.

Ухвалою Голови господарського суду АР Крим від 16.10.2008р. було відведено суддю господарського суду АР Крим Гайворонського В.І. від розгляду справи №2-17/8225-2008 за позовом Регіонального відділення фонду державного майна України в АР Крим та м.Севастополі до Фонду майна АР Крим про визнання недійсним договору; справу №2-17/8225-2008 передано на розгляд судді господарського суду АР Крим Іллічову М.М.

Ухвалою від 21.10.2008р. справу було прийнято до свого провадження суддею господарського суду АР Крим Іллічовим М.М.

Ухвалою від 06.11.2008р. було виключено науково – виробниче підприємство «Вина Криму» з числа третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору та залучено до участі у справі у якості відповідача науково – виробниче підприємство «Вина Криму».

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірний договір оренди державного майна не відповідає вимогам ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в частині Орендодавця, оскільки, на думку позивача, Фонд майна АР Крим не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності при укладенні спірного договору.

Відповідач – Фонд майна АР Крим згідно до відзиву на позовну заяву проти позову заперечує та вважає вимоги позивача необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обгрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що Фонд майна АР Крим відповідно до Положення про Фонд майна АР Крим, затвердженого постановою уряду АР Крим від 02.11.1995р. №325 (із змінами та доповненнями), у межах повноважень, визначених Фондом державного майна України та делегованих Верховною радою АР Крим та органами місцевого самоврядування в АР Крим, реалізує державну політику у сфері приватизації державного майна, майна, що належить АР Крим, комунального майна, здійснює функції орендодавця державного майна, майна, що належить АР Крим. Таким чином, як органу приватизації, який входить до єдиної системи державних органів приватизації в Україні, Фонду надано всі повноваження, що визначені частиною 3 ст.7 Закону України «Про приватизацію державного майна», а саме: він може виступати орендодавцем майна, що належить АР Крим та державного майна, що розташоване на території АР Крим.

Згідно відзиву на позов за підписом представника науково – виробничого підприємства «Вина Криму» за довіреністю Руденко А. А. позовні вимоги не визнавалися, зазначалося, що на момент укладення спірного договору Фонд майна АР Крим був належним орендодавцем, а норми Цивільного та Господарського кодексів України, які набрали чинності з 01.01.2004р., не можуть застосовуватись до відносин, які виникли між сторонами до дня набрання чинності вищевказаними нормативно – правовими актами.

Однак згідно до відзиву НВП «Вина Криму» від 18.11.08 р. за підписом директора Зайцева А. О., якого поновлено на посаді рішенням Київського районного суду м. Сімферополя від 30.09.08 р., відповідач вважає вимоги позивача обгрунтованими.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд –

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2002р. між Фондом майна АР Крим (надалі Орендодавець) та Науково – виробничим підприємством «Вина Криму» (надалі Орендар) був укладений договір оренди державного майна (надалі Договір, а.с.4-9).

Відповідно до п.1.1 Договору оренди Орендодавець на підставі п.3 наказу Фонду державного майна України №150 від 31.01.2001р. «Про виконання завдань по забезпеченню орендної плати в Державний бюджет», наказу Фонду майна АР Крим № 956 від 13.12.2001р. «Про передачу цілісного майнового комплексу – структурного підрозділу колишнього Сімферопольського експериментального виробництва, що визначається як державне майно та розташоване за адресою: м.Сімферополь, вул. Червоноармійська,1, передає в оренду науково – виробничому підприємству «Вина Криму» цілісний майновий комплекс структурного підрозділу колишнього Сімферопольського експериментального виробництва, що є державним майном, яке раніше знаходилось в користуванні за договором оренди у Орендного підприємства «Діоніс», яке є визнаним банкрутом постановою господарського суду АР Крим від 11.09.2001р. №2-19/3015-01, розташоване за адресою: м. Сімферополь, вул. Червоноармійська 1, а Орендар приймає у строкове платне користування по акту прийому – передачі для використання у відповідності із його призначенням.

Пункт 2.1 Договору встановлює, що Орендар вступає у строкове платне користування майном у строк, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами договору та акту прийому – передачі вказаного майна.

Пунктом 10.1 Договору встановлено строк дії договору у 3 роки, але при цьому визначено, що договір діє з 01.01.2002р. до 31.12.2004 р.

Права та обов’язки сторін, відповідальність та інші умови було визначено певними розділами договору.

Орендоване майно було передано Фондом майна АР Крим НВП «Вина Криму» за актом прийому-передачі.

Через відсутність належних заяв щодо припинення, зміни умов договору оренди, відповідно до п. 10.7 , ч. 2 закону України «Про оренду державного та комунального майна», дія договору була продовжена, що встановлено Господарським судом АРК під час розгляду господарської справи № 2-8/7662-2005.

Відповідність чи невідповідність угоди вимогам законодавства має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент укладення спірної угоди, на що звертається увага в абзаці 3 п. 10 роз’яснення Вищого арбітражного суду України N 02-5/111 від 12.03.99 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними».

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (від 16.01.03 р.) передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Аналогічні положення містяться і у прикінцевих положеннях Господарського кодексу України.

Оскільки правовідносини сторін виникли з договору оренди, що був укладений в 2002 р., він підлягає перевірці на відповідність нормам Цивільного кодексу та нормам спеціального законодавства, зокрема закону України «Про оренду державного та комунального майна», у редакції, що діяла на час укладення, а не ст. 287 Господарського кодексу України, п. 1 ст. 203, п. 1 ст. 215 ЦК України (2003 р.), як зазначено позивачем.

Згідно із ст. 5 закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.92 р. в редакції з урахуванням закону № 2680-III від 13.09.2001 р. визначалося, що орендодавцем щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю є: Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва.

Однак, відповідно до ст. 3 закону «Про оренду державного та комунального майна» відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Ст. 7 закону України «Про приватизацію державного майна» від 04.03.92 р. № 2163 визначено, що державну політику в сфері приватизації здійснюють Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим, що становлять єдину систему державних органів приватизації в Україні. Згідно ч. 3 позначеної статті державні органи приватизації у тому числі виступають орендодавцем майна, що перебуває у державній власності.

Відповідно до Указу Президента України від 18.08.1995 р. № 757/95 «Про органи приватизації в Автономній Республіці Крим», якій втратив чинність на підставі Указу Президента України від 30.01.2007р. (редакція Указу діяла на момент укладення спірного договору), було створено Фонд майна Автономної Республіки Крим на базі регіонального відділення Фонду державного майна України та Фонду державного майна Криму, що ліквідувалися.

Згідно до п.3 вказаного Указу Фонд майна Автономної Республіки Крим та представництва Фонду майна Автономної Республіки Крим у районах і містах Автономної Республіки Крим діють на підставі положень, затверджених Урядом Автономної Республіки Крим.

Пунктом 6 Указу Президента України від 18.08.1995р. встановлено, що Фонд майна Автономної Республіки Крим та його представництва в межах повноважень, визначених Фондом державного майна України, та повноважень, делегованих Верховною Радою Автономної Республіки Крим, місцевими Радами Автономної Республіки Крим, здійснюють державну політику у сфері приватизації майна, що перебуває у загальнодержавній власності, у власності Автономної Республіки Крим, комунальній власності, та виконують функції орендодавця стосовно зазначеного майна.

На виконання Указу Президента України від 18.08.1995р. № 757/95 Постановою Уряду Автономної Республіки Крим від 02.11.1995р. № 325 було затверджено погоджене із Фондом державного майна України Положення про Фонд майна Автономної Республіки Крим.

Згідно до п.1 Положення Фонд майна АР Крим в межах повноважень, визначених Фондом державного майна України та делегованих Верховною радою АР Крим та органами місцевого самоврядування в АР Крим, реалізує державну політику в сфері приватизації державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим, комунального майна; здійснює функції по управлінню та контролю за державним майном та майном, яке належить Автономній Республіці Крим, що не увійшло до статутних фондів створених в процесі приватизації господарських товариств та колективних сільськогосподарських підприємств; здійснює функції орендодавця державного майна та майна, яке належить АР Крим (а.с.17).

Фонд підзвітний Фонду державного майна України з питань приватизації, оренди майна, яке знаходиться у державній власності, та управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених в процесі приватизації, а також Верховній раді АР Крим з питань приватизації, оренди майна, яке належить АР Крим та органам місцевого самоврядування, - з питань відчуження комунального майна, здійсненого за їх дорученням.

Згідно п. 3 Наказу Фонду Державного майна від 31.01.01 р. № 150 «Щодо виконання завдання із забезпечення орендної плати до державного бюджету» Фонду майна АР Крим надавалися повноваження бути орендодавцем державного майна, розташованого в АР Крим. Відповідний наказ щодо оренди цілісного майнового комплексу, згідно якого укладено спірний договір, було видано Фондом майна АР Крим 13.12.2001 р. за № 956.

Наказ щодо здійснення Фондом майна АР Крим функцій орендодавця державного майна видавався Фондом державного майна України і у 2002 р. (№ 236 від 07.02.02 р.).

Відомостей щодо скасування, визнання нечинними позначених наказів в судовому порядку суду не подавалося.

Звітування Фондом майна АР Крим та обізнаність Фонду державного майна України стосовно укладення, дії спірного договору випливає, зокрема і з плану-графіку проведення перевірок виконання орендарями ЦМК умов договору оренди, затвердженого розпорядженням Фонду державного майна від 25.05.07 р.

З огляду на викладене суд вважає, що на момент укладення спірного договору оренди – 03.01.2002р., Фонд майна АР Крим був наділений відповідними повноваженнями щодо передачі певного майна в оренду та, відповідно, був належним Орендодавцем.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити обставини щодо створення та діяльності Регіонального відділення Фону державного майна України в АР Крим та м. Севастополі.

На підставі Указу Президента України від 30.01.2007 року № 56/2007 «Питання Фонду державного майна України», Указ Президента України від 18.08.1995р. № 757/95 «Про органи приватизації в Автономній Республіці Крим» визнаний таким, що втратив чинність.

Відповідно до п. 7 Указу Президента України від 30.01.2007 р. № 56/2007 Фонду державного майна України було доручено здійснити у встановленому порядку заходи щодо створення в Автономній Республіці Крим відділення Фонду державного майна України.

На виконання вказаного пункту Указу Президента України від 30.01.2007р. № 56/2007 Наказом Фонду державного майна України від 28.02.2007 р. № 38-р регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Севастополю перейменовано в Регіональне відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополю з 1 березня 2007 року.

Відповідно до п. 2 Наказу Фонду державного майна України від 28.02.2007 р. № 38-р Регіональному відділенню Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополю надані повноваження по здійсненню політики у сфери управління, приватизації та оренди майна, що знаходяться на території Автономної Республіки Крим та належить до державної власності.

Відповідний запис до ЄДРПОУ щодо суб’єкту - Регіонального відділення Фонду державного майна України в АР Крим та м. Севастополі був зроблений лише 12.03.2007р. (а.с.14).

З наказу Фонду державного майна України № 66 від 17.01.08 р. вбачається, що Фонд майна АР Крим до моменту передачі функцій орендодавця державного майна регіональному відділенню ФДМУ в АР Крим та м. Севастополі продовжує виконувати певні функції орендодавця державного майна.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивачем належним чином не визначено та не доведено у чому саме полягає порушення прав, охоронюваних законом інтересів Регіонального відділення Фонду державного майна України в АР Крим та м. Севастополі, яке є самостійною юридичною особою, створеною після укладання спірного договору оренди та щодо здійснення передачі якому функцій орендодавця державного майна від Фонду майна АР Крим, як це передбачено Фондом державного майна України, підтвердження не надано.

При цьому суд враховує, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ст. 4-4, 33 ГПК України).

Таким чином, враховуючі вищенаведені обставини, суд вважає позовні вимоги позивача необгрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іллічов М.М.