АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2008
№ 31/56

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Іваненко  Я.Л.

суддів:            Гарник Л.Л.

Пантелієнка
В.О.

при секретарі:           Семеник Т.В.

За участю представників:

від позивача - не з'явився

від відповідача -Громова О.С., одв. №
41/1-8-181

від прокуратури -Іващенко О.М.,
посвідчення № 174 від 06.08.2007 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Прокуратура Шевченківського району м. Києва

на рішення Господарського суду м.Києва від
16.05.2008

у справі № 31/56

за позовом                               Суб"єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1

до                                                   Головна
державна інспекція на автомобільному транспорті

третя особа позивача

третя особа відповідача

про
стягнення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від
16.05.2008 року у справі№ 31/56 позов Суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті (далі-відповідач) про стягнення 44 117, 93 грн.
задоволено частково.

З відповідача на користь позивача
стягнуто 7 300 грн. понесених витрат за надані консультаційні та юридичні
послуги, 102 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині  у позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням  Господарського суду міста Києва від
16.05.2008 року у справі № 31/56, Перший заступник прокурора Шевченківського
району міста Києва звернувся з апеляційним поданням, в якому просить суд
скасувати оскаржуване рішення в частині часткового задоволення позовних вимог.
В задоволенні позовної заяви СПД ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на неповне з'ясування господарським судом міста Києва обставин, які
мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи,
оскільки місцевим судом не взято до уваги той факт, що позивачем було надано
декілька договорів про надання юридичних послуг, укладених з МПВКП “Шар”, а саме,
від 01.10.2006 року № 50 та від 14.06.2007 року № 50.

Крім того, згідно вищезазначених
договорів позивачеві надавались та надаються по даний час консультаційні та
юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього (представництво) в судах,
державних органах, органах державної виконавчої служби, підприємствах,
організаціях.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 21.07.2008 року розгляд апеляційного подання було
призначено на 11.09.2008 року.

У відзиві на апеляційне подання
відповідач підтримав вимоги прокуратури та просив скасувати оскаржуване рішення
в частині часткового задоволення позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.09.2008 року було зупинено апеляційне провадження у
справі № 31/56 до здійснення Вищим адміністративним судом України перегляду за
касаційною скаргою Головної державної інспекції на автомобільному транспорті
постанови Господарського суду міста Києва від 22.01.2007 року та ухвали
Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2007 року у справі №
41/734-А та зобов'язано сторін надати суду відомості про результати розгляду
Вищим адміністративним судом України касаційної скарги Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті на постанову Господарського суду міста
Києва від 22.01.2007 року та ухвалу Київського апеляційного господарського суду
від 29.03.2007 року у справі № 41/734-А

У зв'язку з надходженням від
позивача 24.10.2008 року листа № 12 від 21.10.2008 року та ухвали Вищого
адміністративного суду України від 09.10.2008 року у справі № К-7683/07, якою
касаційну скаргу відповідача відхилено, а ухвалу Київського апеляційного
господарського суду від 29.03.2007 року залишено без змін, апеляційне
провадження у справі № 31/56 було поновлено ухвалою Київського апеляційного господарського
суду від 28.10.2008 року та призначено розгляд апеляційної скарги на 19.11.2008
року.

Розпорядженням в.о. Голови
Київського апеляційного господарського суду № 01-23/1/18 від 18.11.2008 року
склад колегії суддів: головуючий суддя: Іваненко Я.Л., судді: Гарник Л.Л.,
Пантелієнко В.О. було змінено на склад колегії суддів: головуючий суддя:
Іваненко Я.Л., судді: Євдокимов О.В., Пантелієнко В.О.

В судове засідання 19.11.2008 року
з'явились представники прокуратури та відповідача. Позивач в судове засідання
не з'явився та відзив на апеляційне подання не надав.

Розглянувши доводи апеляційного
подання, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників
прокуратури та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої
інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд
прийшов до висновку, що апеляційне подання підлягає задоволенню, а рішення  господарського суду першої інстанції частковому
скасуванню з наступних підстав:

Позивач звернувся до суду з позовом
про стягнення 44 117, 93 грн. понесених збитків у зв'язку із здійсненням ним в
період з лютого по червень 2007 року господарської діяльності із залученням
третіх осіб, що надавали позивачу транспортно-експедиційні послуги, нарахування
заробітної плати, плати за надання послуг на стоянці транспортних засобів і
юридичних послуг щодо захисту інтересів позивача в судах та інших установах.

Судом першої інстанції встановлено,
що 22.01.2007 року постановою Господарського суду міста Києва у справі №
41/734-А було визнано незаконною відмову відповідача про видачу позивачу
ліцензії на провадження господарської діяльності з надання послуг щодо
перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом загального
користування.

На підставі судового рішення,
20.06.2007 року відповідач видав позивачу належну ліцензію.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
вважає, що відповідач порушив норми Конституції України та його цивільні права,
позбавивши в певний період права на працю.

Так, для виконання господарської
діяльності з лютого по червень 2007 року позивач на підставі заявок залучав
третіх осіб для надання транспортних послуг, що знайшло своє відображення у
представлених актах виконаних робіт. Так, СПД ОСОБА_2, СПД ОСОБА_3 та СПД
ОСОБА_4 надали у зазначений період транспортно-експедиційні послуги на загальну
суму 5 967 грн.

На технічне обслуговування та
ремонт техніки, відповідно до укладеної з Концерном “Шар” Угодою було витрачено
18 250,93 грн. Крім того, водію ОСОБА_5, що працював згідно трудового договору,
нараховувалась заробітна плата і за період з вересня 2006 по червень 2007 року
виплачено заробітної плати на загальну суму 12 600грн.

Як встановлено судом першої
інстанції та зазначено позивачем в позовній заяві, в зв'язку з подачею позовних
матеріалів та виникненням судового спору, позивач звернувся до МПВКП “Шар” для
надання правової допомоги і в подальшому на юридичне обслуговування було
укладено Договір від 01.10.2006 року № 50 та проведені розрахунки за надання
консультаційних та юридичних послуг в розмірі 7 300 грн.

На думку позивача, розмір понесених
ним матеріальних збитків, внаслідок завданої неправомірними діями відповідача
шкоди, становить 44 117, 93 грн.

Суд першої інстанцій прийшов до висновку,
з яким погоджується і апеляційний суд, що позовні вимоги про стягнення з
відповідача 5 967 грн. матеріальних збитків за транспортно-експедиційні
послуги, матеріальні збитки на технічне обслуговування та ремонт техніки на
загальну суму 12 600 грн. та матеріальних збитків за надані позивачу послуги по
стоянці транспортних засобів в розмірі 18 250, 93 грн. є недоведеними та
такими, що задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не було надано суду
належних доказів в підтвердження наведених доводів.

Відповідно до ст. 22 ЦК України
збитками визнаються:

1) витрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена
вигода).

Обґрунтовуючи право на стягнення
завданих збитків, потерпіла особа повинна довести їх наявність та безумовний
розмір. Одночасно, у разі визначення розміру упущеної вигоди належить довести,
що з боку позивача прийнято всіх необхідних заходів для того щоб не допустити
настання збитків.

Враховуючи положення ст. 316 ГК
України, розрахунки за надані послуги третім особам проводились з урахуванням
вимог транспортного законодавства і ці розрахунки, як і передплати, не можуть
рахуватись ні як упущена вигода, ні як реальні збитки позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 ГК
України а договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник)
зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником)
вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк
та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену
плату.

Отже фактичне виконання позивачем
свого обов'язку за укладеними Договорами в зазначений період є затратами,
понесеними суб'єктом господарювання під час здійснення ним господарської
діяльності, оскільки для здійснення транспортного експедирування Ліцензія з
надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом
загального користування (крім надання послуг з перевезення пасажирів та їх
багажу на таксі) не потрібна.

В той же час, відмовляючи
позивачеві в задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальних
збитків за транспортно-експедиційні послуги, на технічне обслуговування та
ремонт техніки, за надані послуги по стоянці транспортних засобів,
господарський суд міста Києва визнав обґрунтованими та доведеними витрати
понесені за надання консультаційних та юридичних послуг і в цій частині
задовольнив позовні вимоги.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції в частині стягнення збитків за надані
консультаційні та юридичні послуги в розмірі 7 300 грн. з огляду на наступне.

В позовній заяві позивач зазначає,
що у зв'язку з виникненням судового спору, розв'язаним із отриманням ліцензії,
він звернувся до МПВКП “Шар” для отримання правової допомоги. На цій підставі
позивач уклав з МПВКП “Шар” договір № 50 від 01.10.2006 року на юридичне
обслуговування, відповідно до якого МПВКП “Шар” надавалися і надаються по даний
час позивачу консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів
останнього (представництво) в судах, державних органах, органах державної
виконавчої служби, підприємствах, організаціях, установах з питань стягнення на
користь позивача матеріальних збитків.

До позовної заяви позивачем було
додано договір про надання юридичних послуг від 01.10.2006 року з додатком № 1,
акт від 16.07.2007 року приймання-передачі послуг, наданих за договором на
юридичне обслуговування від 01.10.2006 року, платіжні доручення № 121 від
17.07.2007 року та № 126 від 25.07.2007 року. При цьому, як вбачається із
зазначених платіжних доручень, позивачем було перераховано МПВКП “Шар”
17.07.2007 року 5 120 грн. із призначенням платежу “оплата за юридичне
обслуговування згідно договору № 50 від 14.06.2007 року”, та перераховано
25.07.2007 року 2 180 грн. із призначенням платежу “оплата за маркетингові послуги
згідно договору № 50 від 14.06.2007 року”.

Як вбачається з матеріалів справи,
під час розгляду судом першої інстанції справи
№ 31/56 позивачем були надані письмові пояснення та уточнення позовних
вимог від 19.02.2008 року № 7 (а.с. 72), в яких останній зазначає, що у зв'язку
з виникненням судового спору щодо отримання ліцензії ним було укладено з МПВКП
“Шар” договір на юридичне обслуговування № 50 саме 14.06.2007 року, на
підтвердження чого було додано вказаний договір від 14.06.2007 року з додатком
№ 1 (а.с. 88-91), акт приймання-передачі послуг від 16.07.2007 року до договору
№ 50 від 14.06.2007 року (а.с. 94), а також лист позивача № 17 від 26.07.2007
року на адресу директора МПВКП “Шар” з проханням реквізит платіжного доручення
№ 126 від 25.07.2007 року призначення платежу читати наступним чином: “оплата
за юридичні послуги згідно договору № 50 від 14.06.2007 року, в т.ч. ПДВ 363,
33 грн.” (а.с. 93).

Підставою для відшкодування збитків
є наявність усіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної
поведінки особи, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою
боржника та збитками, вини особи, яка заподіяла збитки. Відсутність хоча б
однієї з зазначених складових, виключає склад правопорушення взагалі, а з ним
відповідно і правові підстави відшкодування збитків.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Так, позивач при обґрунтуванні
підстав для відшкодування збитків, не наводить повного складу правопорушення,
внаслідок якого позивач поніс збитки у розмірі 7 300 грн., а саме відсутні
посилання на причинний зв'язок між відмовою відповідача у видачі позивачу
ліцензії на провадження господарської діяльності з надання послуг щодо
перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом загального
користування та зверненням позивача до МПВКП “Шар” за юридичною допомогою.

При цьому, колегія суддів звертає
увагу на ту обставину, що за твердженням позивача останній уклав з МПВКП “Шар”
14.06.2007 року договір № 50 на юридичне обслуговування для надання позивачеві
правової допомоги у зв'язку із виникненням судового спору щодо отримання
ліцензії. Втім, рішення по даному спору, яким було визнано незаконною відмову
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті про видачу позивачеві
ліцензії та зобов'язано видати таку, було прийнято 22.01.2007 року у справі №
41/734-А, тобто до звернення позивача до МПВКП “Шар” для надання правової
допомоги у зв'язку з виникненням та розв'язанням вказаного судового спору по
справі № 41/734-А.

Крім того, з тексту договору № 50
на юридичне обслуговування від 14.06.2007 року, вбачається, що МПВКП “Шар”
зобов'язалось, зокрема, представляти інтереси позивача у встановленому
законодавством порядку в усіх відповідних установах, підприємствах та
організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, в тому числі
судових органах, органах прокуратури, внутрішніх справ, інших державних і
громадських організаціях при розгляді питань правового характеру. Узагальнювати
й аналізувати разом з керівниками структурних підрозділів позивача результати
претензійно-позовної роботи та справ, розглянутих судами, вносити позивачу
пропозиції для усунення недоліків виявлених при проведенні цих заходів. Давати
консультації, робити висновки, довідки з правових питань, які виникають в
діяльності позивача. За дорученням позивача:

- подавати та підписувати від його
імені заяви, запити, вимоги, прохання позовні заяви, процесуальні документи,
клопотання, скарги;

- одержувати відповіді на звернення
від установ, підприємств, організацій;

- одержувати необхідні довідки та
документи, в тому числі рішення, постанови, ухвали, вироки, скарги, подання
тощо;

- вести від його імені переговори
та давати пояснення;

- ознайомлюватись з матеріалами
справи, робити з них витяги;

- одержувати копії рішень,
постанов, ухвал, вироків, скарг, подання та інших документів, що є у справі;

- одержувати виконавчий лист та
подавати його для виконання;

- брати участь у судових
засіданнях, подавати докази, надавати усні та письмові пояснення, в тому числі
свої доводи, міркування та заперечення;

- оскаржувати будь-яке рішення, а
також судові рішення, вироки, постанови, ухвали, скарги в апеляційному та
касаційному порядку, заперечувати проти апеляційної та касаційної скарг;

- сплачувати будь-які платежі,
пов'язані з виконанням договору;

- підписуватись за його при
виконанні умов даного договору;

- оскаржувати згідно чинного
законодавства рішення та дії правоохоронних органів, інших посадових осіб, а
також вчиняти інші юридично-значимі дії;

- готувати матеріали за фактами
незбереження майна, крадіжок, недостач, розтрат, регресним позовам і за іншими
правопорушеннями для передачі їх слідчим і судовим органам, а також проводити
заходи по відшкодуванню шкоди, заподіяної позивачеві.

Інформувати позивача й керівників
його структурних і підпорядкованих підрозділів про нове Законодавство,
організовувати систематичне вивчення (ознайомлення) керівниками підрозділів і
фахівців позивача нормативно-правових актів, які відносяться до сфери їх діяльності.

При цьому, в акті
приймання-передачі послуг від 16.07.2007 року йдеться про прийняття комплексу
консультаційних та юридичних послуг (робіт), спрямованих на реалізацію положень
договору № 50 від 14.06.2007 року.

Зазначені вище обставини унеможливлюють
зробити беззаперечний висновок про те, що вказані послуги були надані МПВКП
“Шар” саме по захисту прав позивача у зв'язку із виникненням судового спору у
справі № 41/734-А.

При цьому суд вважає, що в даному
випадку витрати, які поніс позивач на оплату юридичних послуг МПВКП “Шар”, що
надані на підставі договору № 50 на юридичне обслуговування від 14.06.2007
року, не мають обов'язкового характеру і факт їх наявності та розмір не
перебувають у безпосередньому причинному зв'язку із протиправною поведінкою
відповідача.

За таких обставин, апеляційний суд
не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних
вимог в частині стягнення збитків в сумі 7 300 грн., оскільки вимога позивача є
безпідставною та недоведеною, а відтак задоволенню не підлягає.

Таким чином, апеляційний суд
приходить до висновку, що доводи Першого заступника прокурора Шевченківського
району міста Києва, викладені в апеляційному поданні, спростовують висновки
господарського суду першої інстанції, а тому апеляційне подання підлягає
задоволенню.

З огляду на викладене апеляційний
суд дійшов висновку, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для справи, що призвело до прийняття неправильного
рішення, а тому оскаржуване рішення підлягає частковому скасуванню.

З огляду на викладене вище та
керуючись ст. ст. 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційне подання Першого заступника
прокурора Шевченківського району міста Києва на рішення Господарського суду
міста Києва від 16.05.2008 року у справі
№ 31/56 задовольнити.

2.Рішення Господарського суду міста
Києва від 16.05.2008 року у справі № 31/56 скасувати частково в частині
стягнення збитків за надання консультаційних та юридичних послуг в розмірі 7
300 грн., відмовивши позивачу в позові в цій частині.

3.В іншій частині залишити рішення
Господарського суду міста Києва від 16.05.2008 року у справі № 31/56 без змін.

4.Матеріали справи № 31/56
направити Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя
Іваненко  Я.Л.

Судді
Гарник Л.Л.

Пантелієнко  В.О.

24.11.08 (відправлено)