КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05.11.2008
№ 6/656

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Зеленіна  В.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Фізична особа - підприємець ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м.Києва від
17.07.2008

у справі № 6/656

за позовом                               Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1

до                                                   Фізична
особа - підприємець ОСОБА_2

третя особа позивача

третя особа відповідача

про                                                  зобов"язання
виконати умови договору оренди та зобов"язання укласти договір оренди
нежитлового приміщення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від
17.07.2008 р. у справі № 6/656 позов СПД ОСОБА_1 до СПД ОСОБА_2 про
зобов'язання виконати умови договору оренди та зобов'язання укласти договір
оренди нежитлового приміщення залишений без задоволення.

Крім
того, ухвалою господарського суду від 17.07.2008 скасовані заходи забезпечення
позову, які встановлені в ухвалі господарського суду від 25.10.2007 щодо
заборони вчиняти будь-які дії стосовно спірного нежилого приміщення  по АДРЕСА_1.

Не
погоджуючись з рішенням та ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу до
Київського апеляційного господарського суду, посилаючись на порушення
господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить їх
скасувати та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги та зупинити дію ухвали місцевого суду щодо
скасування заходів забезпечення позову.

Представник
відповідача в судовому засіданні проти вимог, викладених у апеляційній скарзі
заперечував, просив залишити їх без задоволення, а  ухвалу та рішення господарського суду без
змін.

Розглянувши
справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України,
суд дійшов наступного висновку.

Як
встановлено матеріалами справи,06.10.2006 сторонами укладений договір оренди
частини ( 4725/10000) нежитлового приміщення
по АДРЕСА_1, загальною площею 240,2 кв.м.. Строк дії договору
встановлений до  12.10.2007р.

22.12.2006
сторони підписали додаток до договору оренди, яким встановили зміни у п.6.4,
доповнивши про обов'язкове нотаріальне посвідчення договору оренди, а також
продовження строку його дії на три роки з 15.01.2007 на тих саме умовах.

Відповідно
до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином
і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування,
договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно
ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов
договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно
зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог
щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Позивач
звернувся до господарського суду з позовом про зобов'язання вчинити дії,
посилаючись на те, що з боку відповідача є істотні порушення, а саме:
відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору оренди та у строк
до 15.01.07 переукласти договір оренди строком на три роки. Однак, судом було
відмовлено у задоволенні позову. Рішення суду мотивоване тим, що за своєю
природою договір оренди та додаток про внесення змін до п.6.4 є різними
правочинами, оскільки додаток є попереднім договором на укладання угоди у
майбутньому  та не може бути  ідентичним умовам договору оренди від
06.10.06, оскільки сторони не дійшли згоди на укладання договору оренди  на три роки з нотаріальним його посвідченням,
то позивач повинен звільнити приміщення.

Заперечуючи
проти рішення, позивач вважає висновки суду помилковими, відповідач не спростовував
що позивачем одноразово пропонувалося
переукласти договір на новий строк; що договори не є різними, а тому
рішення підлягає скасуванню. Щодо ухвали, то позивач підкреслює необхідність
застосування запобіжних заходів, посилаючись на те, що рішення суду не набрало
чинності, а тому вважає скасування заходів безпідставним.

Відповідно
до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача,
який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також
відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує
заперечення проти позову.

Колегія
суддів вважає помилковим, зазначення
місцевим судом про не ідентичність умов договору оренди та додатку,
оскільки сторони встановили що, переукладання відбувається на тих саме умовах,
а тому, крім строку дії та моменту переукладання, є не змінними.

Як
випливає з визначення попереднього договору, наданого у ч.1 ст. 635 ЦК України,
обов'язковою (істотною) умовою попереднього договору є строк чи термін
укладання основного договору, якщо такий строк
(термін) відсутній, угоду слід вважати не попереднім договором, а
договором (протоколом) про наміри. Якщо одна із сторін необґрунтовано (без поважних
причин) ухиляється від укладання основного договору, друга сторона має право
звернутися з вимогою про спонукання до укладання договору та/або відшкодування
збитків, завданих простроченням укладання основного договору, якщо інше не
встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Пункт
4.7 ( для позивача) та п.6.4 ( відповідач) договору від 06.10.06 містять таке:
„у строк 2 місяці зобов'язується переукласти даний договір на тих саме умовах
на термін 3 роки з обов'язковим нотаріального його посвідчення”.

Враховуючи,
незрозумілий момент  встановлення ( „у
строк 2 місяці”) зобов'язання про переукладання договору на три роки з
нотаріальним посвідченням, сторони,22.12.06 додатковою угодою, яка, як правило,
є невід'ємною частиною договору, встановили конкретну дату переукладання
договору („у строк до 15.01.2007”).

Таким
чином, висновки господарського суду що за своєю природою договір оренди та
додаток про внесення змін до п.6.4 є різними правочинами, оскільки додаток є
попереднім договором на укладання угоди у майбутньому,  та не може бути  ідентичним умовам договору оренди від
06.10.06, що сторони не дійшли згоди на укладання договору оренди  на три роки з нотаріальним його посвідченням,
є хибними.

Відповідно
до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно
з частиною другою статті 509 Цивільного кодексу України та підпункту другого
частини другої статті 11 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають на
підставі, зокрема, договорів або інших правочинів.

Колегія
вважає доведеним невиконання відповідачем покладених на нього пунктом 6.4.
договору оренди зобов'язання, в частині не переукладання із позивачем договору
оренди, а тому вимоги про зобов'язання відповідача укласти договір оренди
частини ( 4725/10000) нежитлового приміщення
по АДРЕСА_1, загальною площею 240,2 кв.м. є обґрунтованими та такі що
підлягають задоволенню.

Зі
змісту ст.106 ГПК України вбачається що, оскарженню підлягають лише ті ухвали,
про можливість оскарження яких прямо зазначено у відповідній статті
господарського процесуального кодексу України або Закону України „Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, в яких
йдеться при винесення судом даних ухвал. Стаття 68 ГПК України не передбачає
можливості оскарження ухвали про скасування забезпечення позову. Крім того, на
думку суду, відсутня необхідність для застосування таких заходів, оскільки
основні вимоги про зобов'язання відповідача укласти договір оренди спірного
приміщення задоволені.

Враховуючи
викладене, апеляційний господарський суд вважає
що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає частковому задоволенню,
рішення господарського суду підлягає
скасуванню, а ухвала про скасування забезпечення позову -залишенню без
змін.

Керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.
Апеляційну скаргу СПД ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення
господарського суду міста Києва від 17.07.2008 року у справі № 6/656 скасувати.

Прийняти
нове рішення, яким:  Зобов'язати  ОСОБА_2 виконати умови договору оренди частини
нежитлового приміщення від 06.10.2006 р., зокрема, п. 6.4. цього договору;

-
зобов'язати ОСОБА_2 укласти з ОСОБА_1 договір оренди частини нежитлового
приміщення строком на три роки з його нотаріальним посвідченням та державною
реєстрацією в редакції, викладеній в позовній заяві;

Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 Ірини Юріївни на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
витрати по сплаті державного мита в сумі 85 (вісімдесят п'ять) грн. та 118 (сто
вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу, а також витрати по сплаті державного мита за подану апеляційну скаргу
у сумі 42 (сорок дві) грн. 50 коп.

Ухвалу господарського суду м. Києва від
17.07.2008 р. у справі № 6/656  про
скасування заходів забезпечення позову
без задоволення  - без змін.

2          Матеріали справи повернути,
доручити  господарському суду міста Києва
видати відповідний наказ .

Головуючий суддя

Судді

13.11.08 (відправлено)