ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
вул.Б.Хмельницького,44-Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

справа
№  48/58

02.10.08

За
позовом

ОСОБА_1

До

Товариства
з обмеженою відповідальністю «Тельбін»

Про

стягнення
100000,00 грн.

Суддя Сулім В.В.

Представники:

Від
позивача:           ОСОБА_2 -пред. за довір.

Від
відповідача:           Бобошко В.М. -пред. за довір.

У
судових засіданнях 27.08.08р. та 10.09.08р. відповідно до ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України оголошувалася перерва.

У
судовому засіданні 02.10.08р. за згодою присутніх у засіданні сторін оголошено
вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач
звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Тельбін»про стягнення на користь ОСОБА_1 100000,00
грн., а також просив стягнути з Відповідача судові витрати.

11.02.08р.
ухвалою Господарського суду міста Києва порушено провадження по справі № 48/58
та призначено її до розгляду.

Перед
початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з їхніми
правами та обов'язками у відповідності із ст. 22 ГПК України.

Представникам сторін у судовому
засіданні роз'яснено вимоги ст.81-1 ГПК України.

Судом у відповідності з вимогами
ст.81-1 ГПК України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

19.05.08р.
Позивач надав суду через канцелярію заяву про збільшення розміру позовних
вимог, в якій збільшує свої позовні вимоги і просить стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Тельбін»на користь ОСОБА_1 500000,00 грн.

27.08.08р.
Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з
вимогами позивача, вважає їх незаконними та безпідставними з наступних мотивів:
Позивач звернувся до Відповідача із заявою про свій вихід від 30.01.03р., а не
із заявою від 05.09.03р.; від отримання вартості частини майна товариства,
пропорційної своїй частці у статутному фонді, ОСОБА_1 відмовився, що
підтверджується поданою ним заявою. У відзиві Відповідач просив суд застосувати
позовну давність.

У
судовому засіданні 27.08.08р. Позивач звернувся до суду із клопотанням про
проведення експертизи для точної оцінки розміру вартості частини майна
Товариства з обмеженою відповідальністю «Тельбін»на момент виходу з товариства
Позивача.

Відповідач
надав суду 09.09.08р. заперечення проти клопотання позивача щодо проведення
судово-оціночної експертизи, в якому зазначає, що Позивач отримав вклад у
розмірі 54200,00 грн., він добровільно відмовився від інших виплат, що підтверджується
заявами від 30.01.03р. та 05.09.03р.; Позивачем пропущено строк позовної
давності.

16.09.08р.
Відповідач надав пояснення по справі, в яких зазначає, що причиною відмови
позивача ОСОБА_1 від отримання вартості частини майна товариства, пропорційної
його частці у статутному фонді, була особиста домовленість директора ТОВ
«Тельбін»Смоквіна О.С. з ОСОБА_1 про передачу останньому у безстрокове
користування підсобного приміщення площею 121 м2 будинку № 36
(секція Б, 17-й поверх) по проспекту Бажана у м. Києві. Згідно договору від 30
січня 2003 року Смоквіною Т.М. передане ОСОБА_1 у суборенду у безстрокове
користування підсобне приміщення площею 121 м2 будинку № 36 по
проспекту Бажана у м. Києві. Цього ж дня ОСОБА_1 була написана заява про свій
вихід з Товариства та вказана вищезазначена відмова від права отримання
вартості частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному фонді.
Підприємством ТОВ «Тельбін»на протязі лютого 2003 року був сплачений Позивачеві
його внесок до статутного фонду у розмірі 54200,00 грн.; виплати проводилися
через касу підприємства; первинні бухгалтерські документи за 2003 рік були
знищені за актом 21.07.06р., проведена виплата підтверджується зменшенням
статутного фонду підприємства, за яким викладені у новій редакції установчий
договір від 10.02.03р. та Статут ТОВ «Тельбін»від 10.02.03р.

17.09.08р.
Позивач надав суду пояснення щодо визнання поважними причини пропущення
позовної давності, в яких зазначає, що вартість майна, що підлягає сплаті
Позивачу, розраховується за балансом, складеним на день виходу з товариства, а
таких баланс був складений 20.01.05р., а тому Позивач був позбавлений
можливості вимагати від Відповідача проведення розрахунку до 20.01.05р.

У
судовому засіданні 02.10.08р. судом відмолено у задоволенні клопотання про
проведення експертизи з тих мотивів, що обов'язковою умовою проведення судової
експертизи для визначення розміру вартості частини майна товариства з обмеженою
відповідальністю на момент виходу учасника із товариства є встановлення обставин,
що свідчать про наявність правових підстав для задоволення судом такої вимоги.
Проте Позивач не надав суду належних та допустимих доказів відповідних
обставин.

Заслухавши
пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30
січня 2003 року ОСОБА_1 склав заяву Зборам засновників товариства з обмеженою
відповідальністю «Тельбін», в якій просив вивести його із складу засновників
товариства з обмеженою відповідальністю «Тельбін», а також повідомив, що він не
має майнових, фінансових та інших претензій до підприємства. Заява посвідчена
Двадцять другою Київською державною нотаріальною конторою 30.01.03р.,
зареєстровано в реєстрі за № 1-620 (надалі -«Заява»).

04.02.03р.
на зборах засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Тельбін»(надалі
-«Збори»), протокол № 1 від 04.02.03р., були прийняті, зокрема, наступні
рішення: вивести зі складу співзасновників товариства з обмеженою
відповідальністю «Тельбін»ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно поданих заяв (п.
1); зменшити Статутний фонд товариства до 216800,00 грн., опублікувавши про це
об'яву в засобах масової інформації (п. 2); внести зміни до Статуту та
Установчого договору Товариства, затвердити їх в новій редакції Зборами
засновників та зареєструвати в Дніпровській районній у м. Києві державній
адміністрації (п.5).

Відповідач
на виконання рішень Зборів розмістив оголошення у газеті «Aviso», 7 лютого,
2003, № 10 (958), про зменшення статутного фонду підприємства.

10.02.03р.
Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація провела державну
реєстрацію Установчого договору про створення та діяльність та Статуту
Товариства з обмеженою відповідальністю «Тельбін»у нових редакціях,
затверджених Зборами. Відповідно до установчих документів Відповідача у
редакції від 10.02.03р. статутний фонд товариства становив 216800,00 грн.,
тобто зменшений на 54200,00 грн., а Позивач не був вказаний як учасник
товариства.

Відповідач
21.07.06р. знищив документи за 2003 рік відповідно до акту № 4 від 21.07.06р.
«Про виділення до знищення справ (документів), що не підлягають зберіганню».
Серед знищених документів були корінці касових ордерів, що підтверджують факт
виплати частки у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю
«Тельбін», яка належала Позивачу, у розмірі 54200,00 грн. Разом з тим, як
вбачається із балансу Відповідача станом на 01 січня 2004 року статутний
капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «Тельбін»був зменшений з 271,0
тис. грн. до 216,8 тис. грн.

Крім
того, Актом від 18.07.03р. № 5544/23-300-19258706 «Про результати планової
документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства Товариство
з обмеженою відповідальністю «Тельбін»за період з 01.04.01р. по 01.07.03р.»не
встановлено порушень документального оформлення виплати частки Позивачу.

Відповідно
до ст. 50 Закону України «Про господарські товариства»у редакції, яка діяла на
момент подання Позивачем Заяви та проведення Зборів, товариством з обмеженою
відповідальністю визнається товариство, що має статутний фонд, розділений на
частки, розмір яких визначається установчими документами.

Право
виходу учасника із товариства з обмеженою відповідальністю та правові наслідки
встановлені ст. 54 Закону, а саме: при виході учасника з товариства з обмеженою
відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства,
пропорційна його частці у статутному фонді. Виплата провадиться після
затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12
місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може
бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув,
виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році
до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в користування,
повертається в натуральній формі без винагороди.

Наявна
у матеріалах справи належним чином засвідчена копія звіту про фінансові
результати за 2003 рік Товариства з обмеженою відповідальністю «Тельбін»містить
штамп, що підтверджує подання звіту Відповідачем до Київського міського
управління статистики 27.01.04р.

Разом
з тим, обов'язок товариства з обмеженою відповідальністю сплати учаснику
частини вартості майна товариства, пропорційної його частці у статутному фонді,
має бути виконаний не пізніше 12 місяців з дня виходу учасника. Рішенням Зборів
із складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Тельбін»Позивача
виведено із складу співзасновників Відповідача 04.02.03р., а тому Відповідач
мав виплатити на користь Позивача частину вартості майна товариства,
пропорційно розміру його частки у статутному фонді Відповідача, до 04.02.04р.

Позивач
вказує, що Відповідач не сплатив йому частину вартості майна товариства,
пропорційну його частці у статутному фонді Відповідача, у вказаний строк. Разом
з тим, суд приймає до уваги, що Заява містить вказівку про те, що Позивач не
має майнових, фінансових чи інших претензій до Відповідача.

Відповідач
не заперечує факт несплати Позивачу частини вартості майна товариства,
пропорційної його частці у статутному фонді Відповідача, у встановлений Законом
строк, пояснюючи тим, що Позивач відмовився від виплати взамін на передачу йому
права безстрокового користування підсобним приміщенням площею 121 м2
буднику № 36 (секція Б, 17-й поверх) по проспекту Бажана у м. Києві, яке
перебувало у користуванні дружини директора ТОВ «Тельбін»Смоквіної Т.М. Суд не
приймає до уваги посилання Відповідача про особисті домовленості між Позивачем
та ОСОБА_5 щодо відмови Позивачем частини вартості майна товариства,
пропорційної його частці у статутному фонді Відповідача, який як вбачається
діяв не від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Тельбін», а від
свого імені та імені його дружини Смоквіної Тетяни Миколаївни.

Таким
чином, судом встановлено, що Відповідач на порушення ст. 54 Закону України «Про
господарські товариства», не виплатив Позивачу частину вартості майна
товариства, пропорційної його частці у статутному фонді Відповідача.

Строк
виплати Позивачу частини вартості майна товариства, пропорційної його частці у
статутному фонді Відповідача, завершився у 2004 році, коли набрав чинності
Цивільний кодекс України. Згідно із п. 6 Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України правила Цивільного кодексу України про позовну
давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений
законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно
із ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права
або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України). Статтею 261 Цивільного кодексу України передбачено, що
перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивач
подав Заяву загальним зборам учасників Товариства з обмеженою відповідальністю
«Тельбін» 30.01.03р., а рішення про його вихід із товариства було прийняте
Зборами 04.02.03р. Строк, протягом якого Відповідач мав сплатити йому частину
вартості майна товариства, пропорційну його частці у статутному фонді
Відповідача, сплив 04.02.04р. Строк виплати частини вартості майна товариства,
пропорційної його частці у статутному фонді, встановлений Законом, а отже
Позивачу стало відомо про порушення його прав щонайпізніше 05.02.04р., а тому
суд вважає, що перебіг позовної давності розпочався 05.02.04р. та сплив
04.02.07р. Як свідчить штамп канцелярії Господарського суду міста Києва позов
було подано 13.11.07р., тобто вже після спливу позовної давності.

Відповідно
до ст. 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або
інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд
визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає
захисту.

Відповідачем
було зроблено заяву про застосування позовної давності. Позивач у заяві про
визнання поважними причин пропущення позовної давності, обґрунтовує пропуск
позовної давності тим, що вартість частки майна Відповідача, що підлягає сплаті
Позивачу, розраховується балансом, складеним на день виходу з товариства, а
баланс був складений значно пізніше дати виходу Позивача із товариства
-20.01.05р.,  а тому ОСОБА_1 був
позбавлений можливості вимагати від Відповідача проведення розрахунку до
20.01.05р.

Крім
того, Позивач зазначає, що враховуючи дату складення річного звіту Відповідача
за 2003 рік -20.01.05р., а тому йому не могла бути виплачена його частка у
розмірі 54200,00 грн. Разом з тим, Актом Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі м. Києва від 18.07.03р. встановлено, що на дату складання
Акту статутний фонд Відповідача був зменшений на 54200,00 грн., при цьому
помилок із документального оформлення зменшення статутного фонду шляхом виплати
частки Позивача у статутному фонді Відповідача, не було встановлено.

Досліджені
в судовому засіданні та наявні у матеріалах справи копії балансу Відповідача
станом на 01.01.04р. та звіт про фінансові результати за рік 2003 доводять, що
вони були складені не пізніше 27.01.04р., а тому вищезазначене посилання
Позивача не відповідають дійсності, а отже причини пропуску позовної давності
Позивачем не є поважними.

Таким
чином, позовна давність за вимогою про стягнення на користь ОСОБА_1 частини
вартості майна товариства, пропорційної його частці у статутному фонді
Відповідача, сплила до моменту подання позовної заяви, а причини пропуску
позовної давності, наведені Позивачем, не є поважними.

Всебічно
та об'єктивно дослідивши надані сторонами докази, заслухавши пояснення сторін,
суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тельбін»заявлений після
спливу позовної давності, а тому не підлягає задоволенню.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України господарський суд
міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволені позову відмовити
повністю.

Рішення набуває законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя
В.В.Сулім