ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2008 р.

№
8/260

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

В.
Овечкін  -головуючого,

Є.
Чернов В. Цвігун

за
участю представників

РВ Фонду
державного майна України по Чернівецькій області

Кушнірюк
Ю.Д. -(дор. від 17.12.07 № 08-77/3991)

розглянув
касаційну скаргу

Приватного
підприємця ОСОБА_1Регіонального відділення Фонду державного майна України по
Чернівецькій області

на
постанову

Львівського
апеляційного господарського суду  від
25 червня 2008

у
справі

№ 8/260
господарського суду Чернівецької області

за
позовом

Регіонального
відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області

до

Приватного
підприємця ОСОБА_1

третя
особа

Буковинський
державний медичний університет

про

звільнення
приміщення, стягнення пені, неустойки, збитків

зустрічним
позовом

Приватного
підприємця ОСОБА_1

до

Регіонального
відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області

третя
особа

ОСОБА_2

про

визнання
договору оренди приміщення продовженим

В С Т А Н О В И В:

Рішенням
господарського суду Чернівецької області від 22.04.2008 (суддя: М.Чорногуз) в
позовних вимогах про звільнення приміщення та стягнення заборгованості
відмовлено.

Зустрічний
позов про визнання договору чинним задоволено, визнано договір чинним до
31.07.2008.

Рішення
суду мотивовано тими обставинами, що матеріали справи не містять даних про
повідомлення орендодавцем про припинення дії договору орендаря протягом одного
місяця після закінчення строку його дії, тобто до 30.09.2007. враховуючи
наведене договір слід вважати чинним до 31.07.2008.

Оскільки
договір є чинним вимоги про стягнення заборгованості, що становлять пеню,
неустойку та збитки та мотивовані закінчення строку дії договору задоволенню не
підлягають.

Постановою
Львівського апеляційного господарського суду від 25.06.2008 (судді:
М.Городечна, М.Юркевич, В.Кузь) рішення господарського суду першої інстанції в
частині відмови у позові про звільнення приміщення та стягнення заборгованості,
що становить пеню та неустойку скасовано, позовні вимоги в цій частині
задоволені. В частині відмови про стягнення збитків рішення суду залишено в
силі. В зустрічному позові відмовлено.

Постанова
апеляційної інстанції мотивована тими обставинами, що повідомлення орендодавця
про припинення договору оренди було направлено та вручено представнику
орендаря, тому слід визнати, що орендар отримав відповідне повідомлення, тому
вимоги про звільнення орендованого майна обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

За
користування приміщенням після закінчення договору з орендаря підлягає
стягненню неустойка, а також пеня за прострочення сплати орендних платежів.

Щодо
вимог про стягнення збитків вимоги задоволенню не підлягають, оскільки
позивачем не доведено обставини втрати, знищення, пошкодження орендованого
майна , понесення додаткових витрат у зв'язку з неповерненням орендованого майна,
так само не доведено збитки у вигляді неодержаних доходів.

Приватний
підприємець ОСОБА_1 в касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції
скасувати, рішення господарського суду першої інстанції залишити в силі, так як
заява про припинення договору оренди адресована не орендареві, ОСОБА_2. -третя
особа, тому орендодавець про припинення договору не заявляв, а висновок
апеляційної інстанції про припинення договору неправильний.

Висновок
апеляційної інстанції про те, що вимога за зустрічним позовом про визнання
договору продовженим не відповідає способам захисту порушеного права зроблений
всупереч вимогам ст. 1 ГПК України.

Регіональне
відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області в касаційній
скарзі просить постанову апеляційної інстанції скасувати в частині відмови у
стягненні збитків.

Скаржник
вважає, що з орендаря підлягають стягненню збитки за період фактичного
використання орендованого майна після закінчення строку договору.

У
відзиві на касаційну скаргу підприємця ОСОБА_1Регіональне відділення Фонду
державного майна України по Чернівецькій області проти доводів скаржника
заперечує і просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Вищий
господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали
справи, доводи касаційної скарги, заслухавши представника регіонального
відділення Фонду державного майна України, вважає, що касаційні скарги
задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

01.01.2004
року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по
Чернівецькій області та Приватним підприємцем ОСОБА_1 укладений договір оренди
нерухомого майна, що належить до державної власності № 34/5 (надалі Договір), а
саме: згідно п.п. 1.1 цього Договору, приміщення в будівлі учбового корпусу в
підвалі, загальною площею 1442,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
перебуває на балансі Буковинської державної медичної академії (правонаступником
якої є Буковинський державний медичний університет).

Строк
дії даного Договору згідно п. 10.1 було встановлено сторонами в 11 місяців: з
01.01.2004 року по 31.11.2004 року.

Додатковими
договорами від 28.11.2008 року та від 20.02.2007 року сторонами внесено зміни
до Договору, зокрема, щодо прорядку продовження дії договору.

По
акту прийому-передачі від 01.01.2 004 року майно було передано в користування
відповідача.

Як
вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, Договір було
тричі пролонговано сторонами відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про
оренду державного та комунального майна».

28.09.2007
року орендодавцем - Фондом було направлено на адресу представника орендаря -
підприємця ОСОБА_1. по довіреності від 19.10.2006 року ОСОБА_2.
заяву-повідомлення № 09-77/3037 від 28.09.2007 року про припинення договору
оренди від 01.01.2004 року № 34/5 в звязку з закінченням строку на який його
було укладено та проханням повернути орендоване майно відповідно до п. 2.4-2.5
даного Договору. Дане повідомлення, як вбачається з копії поштового
повідомлення №№ 5 91710, було вручено ОСОБА_2. під розписку 02.10.2007.

Як
встановлено апеляційною інстанцією відповідно до довіреності, нотаріально
посвідченої, за № 6837, відповідач довірив ОСОБА_2 . укладати усі дозволені
законом правочини; представляти його інтереси в усіх державних органах;
подавати від його імені будь-які документи, заяви; одержувати поштову,
телеграфну і всякого роду кореспонденцію, у тому числі грошову і посилочну.

За
наведеного вище, враховуючи також положення статтей 13, 50, 52, 237-239, 244 ЦК
України, § 1 глави 58 ЦК України, умови договору оренди від 01.01.2004 року №
34/5, суд апеляційної інстанції встановив факт повідомлення Фондом представника
відповідача - ОСОБА_2. по довіреності від 19.10.2006 року про припинення
договору оренди від 01.01.2 00 4 року № 34/5, тому слід вважати належним
повідомленням орендаря в розумінні п. 10.6 Договору, ст. 17 Закону України «Про
оренду державного та комунального майна»про припинення даного Договору в звязку
з закінчення строку на який його було укладено.

Таким
чином, відповідно до п.п. 2.4 Договору, ч. 1 ст. 785 ЦК України, ч. 1 ст. 2 91
ГК України, ч. З ст. 27 Закону України "Про оренду державного та
комунального майна" у відповідача у даній справі в звязку з припиненням
договору від 01.01.2004 року № 34/5 виникло зобов'язання щодо повернення
орендованого майна в звязку з закінченням строку дії Договору, на який його
було укладено, та небажанням орендодавця - Фонду продовжувати його дію на новий
строк.

За
наведеного, касаційна інстанція вважає правомірним висновок суду апеляційної
інстанції щодо безпідставності користування відповідачем приміщенням в будівлі
учбового корпусу в підвалі, загальною площею 1442,5 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 , а отже, висновки про задоволення позову в частині
зобовязання підприємця ОСОБА_1. звільнити вищезазначене майно є  обґрунтованим.

Щодо
вимоги про стягнення з відповідача 922,85 грн. збитків за користування
неповерненим майном, то касаційеа інстанція вважає правильним висновок
господарських судів про відмову в задоволенні позову в цій частині вимог.

Відповідно
до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності,
повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною,
втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Однак,
судом встановлено, що позивачем не подано суду жодних доказів, які б свідчили
про втрату, знищення та пошкодження орендованого майна. Також позивачем не
подано суду жодних доказів понесення ним додаткових витрат в звязку з неповерненням
відповідачем орендованого по Договору майна. Крім цього, відсутні підстави
вважати про понесення Державою збитків у вигляді неодержаних доходів.

За
наведеного, апеляційний суд дійшов правомірного висновку про звільнення
займаного приміщення площею 13 4,8 кв.м. в підвалі будівлі учбового корпусу, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у звязку із припиненням договору оренди
нерухомого майна № 34/5 від 01.01.2004 року, про стягнення 4,58 грн. пені,
3435,88 грн. неустойки, та в частині відмовив позові  про стягнення 922,85 грн. збитків.

Орендар
не представив суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів в
підтвердження того, що Фонд передав чи збирається передати спірне орендоване
майно в оренду іншим субЛєктам господарювання. Навпаки балансоутримувачем
даного майна Університетом заявлено про намір використовувати його для власних
потреб, зокрема, для забезпечення навчального процесу. Тобто, в суду також
відсутні правові підстави вважати, що порушується переважне право підприємця
ОСОБА_1. на продовження строку дії договору оренди та відповідно користування
зазначеним майном, а отже, й для зобовязання Фонду продовжити строк дії даного
Договору.

Враховуючи
встановлення обставин щодо припинення договору оренди нерухомого майна № 34/5
від 01.01.2004 року в звязку з закінченням строку на який його було укладено та
задоволення вимог про звільнення приміщення зустрічні вимоги про визнання
договору продовженим задоволенню не підлягають.

Доводи
орендаря про не направлення йому повідомлення про припинення договору оренди до
уваги не приймаються, оскільки стосуються переоцінки доказів, тому не
розглядаються як такі, що виходять за межі повноважень суду касаційної
інстанції.

Доводи
орендодавця щодо необхідності стягнення коштів за фактичне користування майном
не відповідають встановлених фактичним обставина, предмету та підставам власних
позовних вимог, що розглядалися судом та ґрунтуються на невірному розумінні
норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи
наведене касаційна інстанція вважає, що судом апеляційної  інстанції правильно визначили предмет
доказування, вірно встановили обставини, що підлягали доказуванню та правильно
застосували норми законодавства, що регулює спірні правовідносини, тому
підстави для скасування постанови апеляційної інстанції з викладених
скаржниками підстав не має.

Виходячи
з викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118,
1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П
О С Т А Н О В И В:

Постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 25.06.2008 у справі № 8/260
господарського суду Чернівецької області залишити без зміни, а касаційну скаргу
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області
та Приватного підприємця ОСОБА_1 -без задоволення.

Головуючий
В. Овечкін

судді
Є. Чернов

В. Цвігун