ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"25" вересня
2008 р.
Справа № 18-16/3496

Господарський
суд Черкаської області у складі головуючого судді -Васяновича А.В.,

секретар
судового засідання -Гень С.Г.

за
участю представників сторін:

від позивача -ОСОБА_1-
особисто,

від відповідача -Давтян
Л.С. -представник за довіреністю,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за
позовом     приватного підприємця ОСОБА_1

с. Вереміївка, Чорнобаївський
район, Черкаська область

до                    Черкаського обласного
відділення Фонду соціального страхування з тимчасової

втрати працездатності,
м. Черкаси

про                 стягнення 39565 грн. 10 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

До
господарського суду Черкаської області з позовною заявою звернувся приватний
підприємець ОСОБА_1 про стягнення з Черкаського обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 39 565 грн. 10 коп.
заборгованості по виплаті допомоги по вагітності та пологах .

Позов
було мотивовано тим, що позивачем була виплачено допомогу по вагітності та
пологах в розмірі 39480 грн. 00 коп. - ОСОБА_2., яка перебувала в трудових
відносинах з ОСОБА_1.,  що
підтверджуються трудовим договором від 20.03.2008 року.

Позивач
просить стягнути з відповідача вищенаведену суму витрат на допомогу по
вагітності на підставі п. 6 пп. 6.9 Постанови №16 від 26.06.2001 року “Про
затвердження Інструкції про порядок надходження, обліку та витрачання коштів
Фонду”, а також відповідно до пп.5 п.1 ст. 27 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням” від 18.01.2001, №
2240-III, приписами яких встановлено, що страхувальник має право на додаткове
фінансування з коштів Фонду в разі перевищення суми фактичних витрат за
загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, над сумою
нарахованих страхових внесків.

Якщо
витрати, проведені страхувальником-роботодавцем, за звітний квартал перевищують
нараховану суму страхових внесків та інших платежів, то різниця між сумою
витрат і сумою страхових внесків зараховується в рахунок сплати наступного
кварталу.

Якщо
ж витрати не можуть бути покриті страховими внесками і в наступному кварталі,
то сума перевищення, з урахуванням очікуваного результату в наступному кварталі,
відшкодовується страхувальнику-роботодавцю органом Фонду після одержання від
нього звіту за формою Ф4-ФСС з ТВП за минулий квартал.

Відшкодування
страхувальнику-роботодавцю суми перевищення над сумою страхових внесків у
випадках, коли належна сума страхових внесків не покриває витрат, може
провадитись і до одержання звіту за формою Ф4-ФСС з ТВП при обов'язковому
поданні довідки-розрахунку за підписом керівника, головного бухгалтера,
завіреної печаткою підприємства.

Відшкодування
здійснюються органом Фонду шляхом перерахування відповідних сум на поточний
рахунок страхувальника.

Розпорядженням
Голови господарського суду Черкаської області від 07.08.2008 року справу №
16/3496 передано на розгляд судді Васяновичу А.В.

Справа
розглядається після перерви оголошеної в судовому засіданні 16.09.2008 року до
14 год. 30 хв. 25.09.2008 року.

Позивач
в судовому засіданні свої вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити
повністю.

Представник
відповідача проти позову заперечував з мотивів наведених у відзиві.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні представників сторін,  суд дійшов висновку, що провадження у справі
підлягає припиненню, оскільки даний спір не підлягає вирішенню в господарських
судах України, виходячи з наступного:

Предметом
розгляду даного спору є відшкодування страхувальнику-роботодавцю суми
перевищення над сумою страхових внесків у випадках встановлених Законом,
зокрема коли належна сума страхових внесків не покриває витрат.

Проте,
звертаючись до місцевого господарського суду позивач посилався на норми
Господарського процесуального кодексу України, а також зазначав, що даний спір
виник з господарських правовідносин.

Ухвалою
суду від 26.08.2008 року було зобов'язано сторони надати письмові пояснення
щодо правових підстав звернення до суду позивача за правилами встановленими
нормами ГПК України.

Після
наданих суду письмових пояснень позивач не змінив підставу позову, своїм
процесуальним правом, передбаченим ст.22 ГПК України не скористався.

Поняття
"суб'єкта владних повноважень" визначено у статті 3 КАС України - це
органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи
службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій
на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно
до статті 14 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування страхові фонди є органами, які здійснюють
керівництво та управління окремими видами загальнообов'язкового державного
соціального страхування, провадять збір та акумуляцію страхових внесків,
контроль за використанням коштів, забезпечують фінансування виплат за
загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та здійснюють інші
функції згідно з затвердженими статутами.

Отже,
у відповідних правовідносинах виконавчі дирекції Фондів соціального
страхування, їх робочі органи виступають як суб'єкти владних повноважень у
системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, як це зокрема
зазначено в інформаційному листі Вищого господарського суду України від
07.02.2006 року за №01-8/301.

Визначення
поняття "справа адміністративної юрисдикції" наведено у статті 3 КАС
України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що
здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Враховуючи
суб'єктний склад даного спору, а також ту обставину, що дані правовідносини між
сторонами є публічно-правовими, а не господарськими, оскільки останні виникли
не у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами
господарювання, суд приходить до висновку, що дана справа є справою
адміністративної юрисдикції і підлягає розгляду адміністративним судом
відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім
того, слід зазначити, що дана категорія спору не підпадає під перелік
публічно-правових справ, визначених частиною другою статті 17 КАС, на які не
поширюється компетенція адміністративних судів.

Відповідно
до п. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі,
якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

При
цьому слід зазначити, що припинення провадження у справі у зв'язку з тим, що
спір не підлягає вирішенню в господарських судах України не позбавляє права
позивача на звернення до адміністративного суду з відповідним позовом для
захисту своїх прав та інтересів.

Статтею
80 ГПК України передбачено, що про припинення провадження у справі виноситься
ухвала, в якій мають бути вирішені питанні про розподіл між сторонами
господарських витрат.

Згідно
п. 3 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів “Про державне мито” від 21.01.1993 року
сплачене державне мито підлягає поверненню частково або повністю у випадках
припинення провадження у справі або залишення позову без розгляду, якщо справа
не підлягає розглядові в суді чи в господарському суді.

Судові
витрати розподіляються між сторонами на підставі ст.49 ГПК України.

Враховуючи
вищезазначене, та керуючись п. 3 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів “Про державне
мито”, ст.ст. 49, п. 1 ст.80, 86 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.          Провадження у справі припинити.

2.          Видати ОСОБА_1довідки на повернення
державного мита та витрат на інформаційно -технічне забезпечення судового
процесу.

Ухвалу
може бути оскаржено до Київського міжобласного апеляційного господарського суду
в порядку та строки передбачені ст.ст. 93, 106 ГПК України.

Суддя
Васянович А.В.