ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2008 р.

№ 5/188-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді

суддів

Кота О.В.,

Владимиренко С.В.,

Шевчук С.Р.

розглянувши касаційну скаргу

Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2008 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14 серпня 2008 року

у справі

№ 5/188-08

за позовом

Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до

Комунального підприємства "Дніпродзержинськтепломережа"

про

Стягнення 23398195,04 грн.

за участю представників:

позивача: Рак О.В.

відповідача: Ратушного В.Г., Тищенко І.В.

встановив:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2008 року (суддя Шевченко С.Л.) в позові відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14 серпня 2008 року (Кузнецова І.Л., Верхогляд Т.А., Чоха Л.В.) рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів, оскільки судами при винесенні оскаржуваних судових актів порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Господарськими судами встановлено, що 21 грудня 1998 року між Дніпропетровською філією ДК "Торговий дім "Газ України" НАК "Нафтогаз України" та комунальним підприємством "Дніпродзержинськтепломережа" був укладений договір на постачання природного газу № 32/1. За січень-грудень 1999 року у відповідача виникла заборгованість за поставлений природний газ у розмірі 12 348 205,41 грн., що підтверджується двосторонніми актами прийому-передачі природного газу. Доказів сплати боргу відповідач не надав.

Відповідно до ст. 161, 162 Цивільного кодексу УРСР, який був чинним на момент спірних відносин, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 71 Цивільного кодексу УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Статтею 76 зазначеного Кодексу передбачено, що перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до п.п. 5.1 п. 5 договору на постачання природного газу № 32/1 від 21.12.1998 р. оплата за газ здійснюється покупцем (відповідачем) грошовими коштами шляхом перерахування на рахунок постачальника (позивача) вартості об'єму газу, що передається у місяці поставки газу, до десятого числа, наступного за звітним місяця. При взаємній домовленості сторін можливі інші форми взаєморозрахунків.

Суди вірно встановили, що право на позов у позивача виникло 10 січня 2000 року. Позивач подав позов 28 березня 2008 року, тобто з пропуском передбаченого трирічного строку. Доказів збільшення позовної давності за домовленістю сторін скаржник не надав.

Оскільки відповідач заявив про застосування позовної давності, господарські суди дійшли правомірного висновку про відмову в позові, що передбачено п. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України.

Матеріали справи свідчать про те, що господарськими судами в порядку ст. 43 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно досліджено матеріали справи в їх сукупності і вірно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарськими судами норм законодавства при прийнятті рішення і постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових актів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2008 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14 серпня 2008 року у справі № 5/188-08 залишити без змін, а касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" – без задоволення.

Головуючий суддя                                                   О. Кот

судді:                                                   С. Владимиренко

С. Шевчук