ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2008 р.

№
16/386-07

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

Дроботової
Т.Б.-головуючого, Волковицької Н.О.,
Рогач Л.І.,

за
участю представників:

позивача

ОСОБА_1,
ОСОБА_2 дов. від 22.06.07р.

відповідача третіх осіб

ОСОБА_3
дов. від 06.10.07р. не з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені
належним чином)

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

фізичної
особи ОСОБА_4

на
постанову

Харківського
апеляційного господарського суду від 19.05.2008р.

у справі
господарського суду

№
16/386-07  Сумської області

за
позовом

фізичної
особи ОСОБА_4

до

Товариства
з обмеженою відповідальністю "Сумська фабрика по ремонту та виготовленню
меблів"

третя
особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідача

)
Державний реєстратор виконкому Сумської міської ради ОСОБА_5,  2) ОСОБА_6
3) ОСОБА_7,  4) ОСОБА_8,  5) ОСОБА_9
6) ОСОБА_10,  7)ОСОБА_11.,  8)ОСОБА_13,
9) ОСОБА_1210) ОСОБА_14 11) ОСОБА_15,
12) ОСОБА_16.,  13)
ОСОБА_17,  14) ОСОБА_18.,  15) ОСОБА_19 16) ОСОБА_21  17) ОСОБА_20,  18) ОСОБА_22,  19) ОСОБА_23,  20) ОСОБА_24.,  21) ОСОБА_25  22) ОСОБА_26  23) ОСОБА_27,  24) ОСОБА_28  25) ОСОБА_29.,  26)ОСОБА_30 27) ОСОБА_31,  28) ОСОБА_32,  29)ОСОБА_34.,  30) ОСОБА_33  31) ОСОБА_35.,  32) ОСОБА_36,  33) ОСОБА_37 34) ОСОБА_38  35) ОСОБА_39.,  36) ОСОБА_40  37)ОСОБА_41,  38) ОСОБА_42,  39) ОСОБА_43

про

визнання
рішення загальних зборів від 18.06.2007р. недійсними та про зобов'язання
вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4
звернулася до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю
"Сумська фабрика по ремонту та виготовленню меблів" про визнання
недійсним рішення загальних зборів засновників (учасників) відповідача від
18.06.2007р. та зобов'язання державних реєстраторів провести внесення змін до
відомостей про юридичну особу.

Позов
вмотивовано порушенням товариством при проведенні зборів установчих документів
товариства та чинного законодавства, а саме пункту 7.7 Статуту товариства,
статей 147, 148 Цивільного кодексу України, статей 59, 60, 62 Закону України
"Про господарські товариства", оскільки оскаржуване рішення було
прийнято за відсутності належного кворуму (30,5 відсотків голосів на зборах з
60,7 відсотків, відображених у протоколі загальних зборів як присутні, належали
померлому учаснику товариства ОСОБА_44)

Відповідач
відхилив позовні вимоги повністю, зазначивши, що в позовній заяві не наведено
порушені оскарженими рішеннями права та інтереси позивача, а збори проводились
при наявності належного кворуму за присутності власників часток померлого
ОСОБА_44-ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47

Рішенням
господарського суду Сумської області від 03.03.08р. (суддя Левченко П.І.) позов
задоволено частково; визнано недійсним рішення загальних зборів учасників
Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумська фабрика по ремонту та
виготовленню меблів" від 18.06.2007р.; в іншій частині позову відмовлено,
з відповідача на користь позивача стягнуто 203грн. судових витрат.

Судове
рішення вмотивовано встановленими обставинами справи щодо присутності на зборах
від 18.06.2007р. учасників та представників учасників товариства, що володіють
у сукупності лише 30,2% голосів, що є порушенням вимог статті 60 Закону України
"Про господарські товариства" та передбаченою законодавством
підставою недійсності прийнятих на зборах рішень. Відхиляючи заперечення
відповідача, суд вказав, що ним не надано доказів набуття спадкоємцями
померлого учасника товариства права участі у товаристві шляхом їх відповідного
волевиявлення.

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог про зобов'язання державного реєстратора внести
відповідні зміни до установчих документів відповідача, місцевий господарський
суд виходив зі статусу реєстратора у даній справі як третьої особи на стороні
відповідача, а не відповідача.

Постановою
Харківського апеляційного господарського суду від 19.05.2008р. (судді:
головуючий Карбань І.С., Бабакова Л.М., Шутенко І.А.) рішення місцевого
господарського суду скасовано в частині визнання недійсним рішення загальних
зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумська фабрика
по ремонту та виготовленню меблів" від 18.06.2007р., у позові у цій
частині відмовлено; в іншій частині рішення залишено без змін; відповідачу
відшкодовано за рахунок позивача 42,50грн. витрат по сплаті державного мита.
Апеляційний господарський суд дійшов висновку про правомірність проведення
загальних зборів від 18.06.2007р. та законність прийнятих ними відповідних
рішень.

Апеляційний
господарський суд зазначив про помилковість висновку місцевого господарського
суду, що спадкоємці померлого не є учасниками товариства, оскільки нормами
чинного законодавства та статутом товариства не передбачено необхідність
звернення спадкоємців то товариства з відповідною заявою; за висновком суду
апеляційної інстанції положення частини 5 статті 147 Цивільного кодексу України
передбачають перехід до спадкоємців особистих немайнових прав спадкодавця,
зокрема право на участь у товаристві. Також суд відзначив, що доводи про
відсутність кворуму учасників загальних зборів не підтверджено належним
розрахунком.

Не
погоджуючись з висновками апеляційного господарського суду, позивач звернувся
до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову апеляційного суду, а рішення місцевого господарського суду
залишити без змін.

Касаційну
скаргу вмотивовано неправильним застосуванням апеляційною інстанцією статті 55
Закону України "Про господарські товариства" та частину 5 статті 147
Цивільного кодексу України, оскільки ним не враховано пов'язаність вступу до
товариства з відповідним волевиявленням зі сторони як спадкоємця, так і
товариства; докази такого волевиявлення та державної реєстрації відповідних
змін до установчих документів відсутні. Також
скаржник зазначає, що розрахунок належного кворуму міститься у позовній
заяві та рішенні місцевого господарського суду.

Відповідач
у відзиві на скаргу та усно в судовому засіданні заперечив доводи касаційної
скарги, зазначивши про законність та обґрунтованість постанови апеляційного
суду.

Треті
особи без самостійних вимог на предмет спору не скористались правом на участь своїх
представників у судовому засіданні.

Заслухавши
доповідь судді -доповідача, пояснення представників сторін, присутніх в
судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності
юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судовому рішенні,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з
таких підстав.

Відповідно
до частин 1 та 2 статті 1117  Господарського
процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові
рішення, касаційна інстанція на підставі фактичних встановлених обставин справи
перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального
і процесуального права.

Касаційна
інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як
встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи,
18.06.2007р. відбулися загальні збори учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сумська фабрика по ремонту та виготовленню меблів",
про що складено відповідний протокол.

Згідно
протоколу загальних зборів статутний фонд товариства становить 10027,50грн.,
955 голосів; один голос дорівнює 0,1% в статутному капіталі підприємства.
Протоколом зафіксовано присутність на зборах від 18.06.2007р. 38 учасників, що
володіють у сукупності 60,7% відсотків статутного капіталу, що відповідає 580
голосам; вказані обставини підтверджено також реєстраційною відомістю учасників
загальних зборів.

Під
номерами 36, 37, 38 в протоколі зазначені:

36.           ОСОБА_45 -дружина померлого ОСОБА_44
-свідоцтво про спадщину за законом № 3-692, свідоцтво про право власності №
3-691;

37.      ОСОБА_47 -син померлого ОСОБА_44
-свідоцтво про спадщину за законом № 3-696;

38.           ОСОБА_46 -онук померлого ОСОБА_44
-свідоцтво про спадщину за законом № 3-697.

В реєстраційній відомості учасників
загальних зборів товариства від 18.06.2007р. під № 57 значиться (надруковано)
учасник товариства ОСОБА_44, частка якого у статутному капіталі визначена в
розмірі 30,5%, кількість його голосів -291. У цю ж графу вручну дописані
спадкоємці померлого, які були присутні на зборах замість померлого учасника
товариства; загальна кількість голосів за успадкованою ними часткою становить
291 голос.

Також судами попередніх інстанцій
встановлено,  що згідно витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців НОМЕР_1 станом
на 21.06.2007р. розмір статутного фонду відповідача становить 10027,50грн., а
до переліку засновників (учасників) товариства входить ОСОБА_44 з розміром
внеску до статутного фонду -3055,50грн.; ОСОБА_47 є учасником товариства з
розміром внеску до статутного фонду 10,50грн.; ОСОБА_45 та ОСОБА_46 у витягу з
Єдиного державного реєстру не зазначені.

Задовольняючи позов, місцевий
господарський суд виходив з відсутності доказів прийняття до складу учасників
товариства спадкоємців померлого учасника товариства, що позбавляє їх права
приймати участь в управлінні товариством шляхом участі в загальних зборах.

Натомість суд апеляційної інстанції
виходив з правомірної участі спадкоємців померлого учасника товариства у
загальних зборах, оскільки норми чинного законодавства та Статутом товариства
не передбачають встановленого порядку вступу спадкоємців до товариства (шляхом
звернення спадкоємців з відповідною заявою та оформлення письмового документу
товариством); за висновком суду допуск спадкоємців до участі в загальних зборах
свідчить про те, що їм не було відмовлено у прийнятті їх до товариства.

Також апеляційний господарський суд
виходив з того, що положення пункту 2 статті 1219 Цивільного кодексу України не
виключають переходу до спадкоємців одночасно з переходом права на частку в
статутному капіталі і особистих немайнових прав спадкодавця, в тому числі права
на участь у товаристві, що передбачено частиною 5 статті 147 Цивільного кодексу
України.

Однак судова колегія вважає, що
апеляційним господарським судом неправильно застосовано норми матеріального
права, що визначають обсяг успадкованих прав спадкоємця на частку в статутному
капіталі, а також не встановлено на підставі належних та допустимих доказів
істотні обставини справи, що полягають у наявності волевиявлення спадкоємців
набути статусу саме учасників товариства, момент набуття ними такого статусу.

Так,
під заборону пункту 2 частини 1 статті 1219 Цивільного кодексу України не
підпадає спадкування частки учасника підприємницького товариства, що
здійснюється за приписами статей 130, 147, 166 Цивільного кодексу України,
статей 55, 69 Закону України "Про господарські товариства". Однак при
цьому спадкується не право на участь у товаристві (що є особистим немайновим
правом згідно статті 100 Цивільного кодексу України), а право спадкодавця на
частку в статутному (складеному) капіталі товариства. Відповідна позиція
викладена також у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування".

Одержавши
право на частку в статутному капіталі товариства, спадкоємець набуває як
переважного права вступу до товариства (стаття 55 Закону України "Про
господарські товариства"), так і права відмовитися від вступу до нього;
при цьому жодна норма чинного законодавства не передбачає додержання процедури
виходу спадкоємця зі складу учасників товариства для одержання вартості його
успадкованої частки в товаристві.

В
свою чергу товариство може відмовитися від прийняття спадкоємця до складу
учасників, надавши докази відповідного волевиявлення.

Судова
колегія погоджується з висновками постанови апеляційного господарського суду,
що чинне законодавство не містить чітко обумовленого порядку здійснення
волевиявлення спадкоємців шляхом звернення спадкоємців до товариства зі заявою
для прийняття в учасники товариства та порядку оформлення такого волевиявлення
товариства, відтак сама по собі відсутність рішення учасників товариства та
відповідних змін  в установчих документах
не доводить відсутності волевиявлення, однак звертає увагу судів попередніх
інстанцій, що наявність відповідного волевиявлення повинна встановлюватися на
підставі належних та допустимих доказів.

Покладені
в основу постанови апеляційного господарського суду доводи, що сама по собі
участь спадкоємців у загальних зборах учасників товариства доводить відповідне
волевиявлення спадкоємців та товариства на набуття спадкоємцями статусу
учасників товариства, є припущенням апеляційного господарського суду, а не
належно встановленими обставинами справи.

Водночас
місцевим господарським судом вказані обставини також не встановлено, а також не
з'ясовано, які саме права позивача порушено спірним рішенням зборів учасників товариства.

Таким
чином, перевіривши у відповідності до частини 2 статті 111 5  Господарського процесуального кодексу
України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові
апеляційного господарського суду, рішенні місцевого суду, колегія суддів дійшла
висновків про те, що апеляційний господарський та місцевий суди розглядаючи
справу, не розглянули всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі
обставини справи в їх сукупності; не належним чином проаналізували  правовідносини, що виникли та існували між
сторонами, внаслідок чого їх висновки щодо розгляду позову та апеляційної
скарги не можуть вважатись законними та обґрунтованими.

Відповідно
до роз'яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від
29.12.1976 р. № 11 "Про судове рішення" зі змінами та доповненнями,
рішення є законним  тоді,  коли
суд,  виконавши  всі вимоги процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,  вирішив
справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому
повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду
про встановлені обставини і   правові
наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Разом з тим, оскаржувані судові
рішення вказаним вимогам не відповідають за вище вказаних підстав.  З огляду на межі повноважень касаційної
інстанції, визначені статтею 1117 Господарського процесуального
кодексу України, постанова апеляційної інстанції та рішення місцевого суду
підлягають скасуванню, а справа -
направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи,
господарським судам слід врахувати вищенаведене, та вирішити спір у
відповідності до вимог чинного законодавства.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 43, 1117, пунктом 3 частини 1 статті 1119,
статтями 11110, 11111, 11112 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 19.05.2008р. у справі №
16/386-07 господарського суду Сумської області та рішення господарського суду
Сумської області від 03.03.2008р. у даній справі скасувати.

Справу
направити на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

Головуючий
Т.Дроботова

Судді:                                                                                                    Н.Волковицька

Л.Рогач