ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.09.08 р.
Справа № 43/86

Господарський суд Донецької області
у складі судді І.В. Зубченко

При секретарі судового засідання
Башевій В.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу:

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю “Маріупольський лікеро-горілчаний завод”, м. Маріуполь

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь

про стягнення заборгованості у
розмірі 25 912, 90 грн.

Представники сторін:

від позивача: Чуприн В.П. за дов.
від 11.08.2008р.

від відповідача: представник не
з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю “Маріупольський лікеро-горілчаний завод”, м. Маріуполь,
позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до
відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь про стягнення
заборгованості у розмірі 25 912, 90 грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на договір на виконання платних робіт (послуг) №190 від
05.10.2005р., додаткові угоди №№1, 2 від 05.10.2005р., №3 від 01.12.2005р., №4
від 30.12.2005р., власний розрахунок заборгованості, листи №463 від
06.12.2005р., №5 від 20.01.2006р., №18 від 02.03.2006р., №35 від 12.04.2006р.,
№45 від 04.05.2006р., №50 від 16.05.2006р., №58 від 30.05.2006р., податкові
накладні №29 від 28.02.2006р., №37 від 31.03.2006р., №46 від 30.04.2006р., №53
від 31.05.2006р., №67 від 30.06.2006р., правоустановчі документи.

Відповідач у судові засідання не
з'явився, про час і місце слухання був належним чином повідомлений, що
підтверджує штамп канцелярії суду на ухвалах від 30.07.2008р. та 12.08.2008р.

Проте фізична особа - підприємець
ОСОБА_1, м. Маріуполь право на подання відзиву не використав і його
представники в судове засідання не з'явилися. Причин нез'явлення останній не
пояснив та витребуваних господарським судом документів, необхідних для
вирішення спору не надав.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на
12.08.2008р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює підприємницьку
діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набув
статусу суб'єкта підприємницької дільності.

Разом з тим, зважаючи на
достатність представлених позивачем документів, неповідомлення відповідачем
поважних причин нез'явлення у судове засідання справа розглядається за наявними
в ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Перед початком розгляду справи по
суті представника позивача було ознайомлено з правами та обов'язками у
відповідності із ст.22 ГПК України.

Крім цього, позивачу у судовому
засіданні роз'яснено вимоги ст.81-1 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1
ГПК України складено протокол, який
долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4
частини ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність
усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення
доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського
процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на
засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.43 Господарського
процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється
на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Ст.33 Господарського процесуального
кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського
процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які
мають значення для справи.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.10.2005р. між позивачем
Товариством з обмеженою відповідальністю “Маріупольський лікеро-горілчаний
завод”, м. Маріуполь (виконавець), та відповідачем Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1, м. Маріуполь (замовник), був укладений договір №190 на
виконання платних робіт (послуг).

Перелік робіт (послуг), які
надаватимуться замовником виконавцю, передбачений у розділі 1 договору “Предмет
договору”.

Порядок оплати виконаних робіт
(послуг) обумовлений сторонами у розділі 2 договору “Ціна послуг та порядок
розрахунків”. При цьому, пунктом 2.3. договору окремо передбачена оплата
вартості споживаної замовником електроенергії та питної води, вартості за
послуги, надані замовнику операторами телефонного зв'язку та вартості послуг
Маріупольського “ПУ ВКХ” з прийняття стоків (експлуатаційні витрати).

Зобов'язання взяті на себе
сторонами за договором №190 від 05.10.2005р. також врегульовані розділом 3
цього договору “Обов'язки сторін”, зокрема:

Оскільки об'єм послуг
(обслуговування), що надаватимуться виконавцем в кожному місяці є однаковим та
не зв'язаний необхідністю щомісячної безпосередньої оцінки замовником кількості
та якості наданих послуг, то складання акту здачі-прийомки наданих послуг не є
обов'язковим (пункт 3.1. договору).

Згідно пункту 3.2. договору
виконавець зобов'язаний вручити замовнику податкові накладні в строк не пізніше
10 днів з моменту виникнення у нього податкових зобов'язань з ПДВ на всю суму
виниклих зобов'язань.

Позивачем надані податкові накладні
№29 від 28.02.2006р., №37 від 31.03.2006р., №46 від 30.04.2006р., №53 від
31.05.2006р., №67 від 30.06.2006р, які внесені до реєстру отриманих та виданих
податкових накладних, який є обов'язковим додатком до податкових декларацій,
складених згідно з Наказом Державної податкової адміністрації України від
30.06.2005р. №244.

Таким чином податкові накладні були
складені в момент господарської операції, що відповідає вимогам ст.7 Закону
України „Про податок на додану вартість”.

Отже, позивач довів факт надання
обумовлених договором послуг та фактичного їх прийняття відповідачем.

Проте, як зазначає позивач,
відповідачем свої зобов'язання, встановлені у розділі 2 договору та додаткових
угодах №1,2,3,4, щодо оплати вартості наданих послуг виконані не в повному
обсязі, внаслідок чого у Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 перед Товариством
з обмеженою відповідальністю “Маріупольський лікеро-горілчаний завод”
утворилась заборгованість в розмірі
25 912, 90 грн.

З метою врегулювання спору мирним
шляхом позивачем неодноразово було запропоновано відповідачу погасити суму
заборгованості, яка виникла внаслідок систематичних порушень останнім умов
договору щодо сплати вартості наданих послуг. Зазначене підтверджено листами
№18 від 02.03.2006р., №35 від 12.04.2006р., №45 від 04.05.2006р., №50 від
16.05.2006р., №58 від 30.05.2006р.

Згідно до приписів ст.509
Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК
України, ст.193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Під виконанням зобов'язання
розуміється виконання кредитором та боржником дій по здійсненню прав та
обов'язків, що витікають із зобов'язання. При цьому, закон встановлює, що
припиняє зобов'язання не будь-яке, а саме належне його виконання (ст.599 ЦК
України).

Згідно з наведеними вище умовами
договору встановлений обов'язок відповідача сплатити вартість наданих позивачем
послуг. Проте, відповідач, всупереч ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України, свої
зобов'язання за договором не виконав, грошові кошти у сумі 25 912, 90 грн. не
сплатив.

Відповідно до ст.1 Господарського
процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші
юридичні особи, мають право звертатися до господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття
передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписом ст.16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписом ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які
вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського
процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які
мають значення для справи.

Відповідач у судові засіданні не
з`являвся, вимоги ухвал від 30.07.2008р. та 12.08.2008р. не виконав, незважаючи
на те, що про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про
що свідчить штамп канцелярії на ухвалах суду, позов не оспорив, письмовий
відзив на позов не надав. Поважних причин невиконання вимог суду не
встановлено.

При цьому, законодавчо встановлено,
якщо фізична особа - учасник судового процесу своєчасно не довела до відома
господарського суду або інших учасників процесу про зміну свого фактичного
місця проживання, то всі процесуальні наслідки такої бездіяльності покладаються
на цю фізичну особу.

За таких обставин, враховуючи те,
що позов доведений позивачем та відповідає обставинам справи, позовні вимоги
Товариства з обмеженою відповідальністю “Маріупольський лікеро-горілчаний
завод”, м. Маріуполь, до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.
Маріуполь про стягнення заборгованості у розмірі 25 912, 90 грн., підлягають
задоволенню.

Згідно ст.49 Господарського
процесуального кодексу України, судові витрати, а саме державне мито,
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на
відповідача.

Беручи до уваги вищевикладене,
керуючись ст.129 Конституції України, ст.193 Господарського кодексу України,
ст.ст.16, 509, 526, 599 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 4, 22, 32, 33, 34,
43, 44, 49, 75, 81, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю “Маріупольський лікеро-горілчаний завод”, м.
Маріуполь, до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь про
стягнення заборгованості у розмірі 25 912, 90 грн., задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь
Товариства з обмеженою відповідальністю “Маріупольський лікеро-горілчаний
завод” (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Енгельса, 28; ідентифікаційний
код 31191021) заборгованість у розмірі 25 912, 90 грн.; витрати по сплаті
державного мита у сумі 259, 12 грн., витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу у сумі 118, 00 грн.

Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю “Маріупольський лікеро-горілчаний завод” (87500, Донецька
обл., м. Маріуполь, вул. Енгельса, 28; ідентифікаційний код 31191021) надмірно
сплачене державне мито в розмірі 88 коп.

Видати наказ та довідку на
повернення державного мита після набрання рішенням законної сили.

Суддя

Вик.
ПС Максимова В.В.

Надруковано
3 примірники:

1
- позивачу;

1
- відповідачу;

1
- у справу.