ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.11.08
р.
Справа № 37/179

Господарський
суд Донецької області у складі судді Попкова Д.О.,

присекретарі
Поліводі Ю.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

позовною
заявою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій
області, м. Донецьк, ідентифікаційний код 13511245

до
Відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Макіївка, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1

про:
стягнення неустойки в розмірі 894,48 грн. за користування майном за весь час
прострочення,

за
участю:

представника
Позивача - Вощенко В.О. (за довіреністю №77 від 17.09.2008 р.);

представника
Відповідача - не з'явився.

Відповідно
до вимог ст.4-4 ГПК України, п.7 ст. 129 Конституції України судовий розгляд
здійснювався з фіксацією технічними засобами аудиозапису.

Згідно
із ст.77 ГПК України розгляд справи відкладався з 02.10.2008р на 14.10.2008р.,
з 14.10.2008р. на 23.10.2008р., з 23.10.2008р. на 04.11.2008р.

СУТЬ
СПРАВИ:

Регіональне
відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Донецьк
(далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною
заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Макіївка (далі - Відповідач)
про стягнення неустойки в розмірі 894,48 грн. за користування майном за весь час
прострочення.

В
обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на закінчення строку дії
договору оренди державного майна № 2640/2006 від 26.04.2006р.; завчасне
повідомлення орендаря про те, що після такого закінчення договір на новий строк
продовжуватися не буде; ухилення від повернення орендованого майна за актом
приймання-передачі.

На  підтвердження вказаних обставин Позивач надає
договір оренди державного майна    №
2640/2006 від 26.04.2006р., розрахунок до нього та акт приймання-передачі в
оренду; лист на адресу Відповідача від 22.04.2008р. № 06-03-3150; довідку про
нарахування неустойки.

Нормативно
свої вимоги Позивач обґрунтовує ст.ст.611, 785 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 2, 12 Господарського процесуального кодексу України.

Заявою
від  14.10.2008р. № 14-8592 Позивач в
порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України збільшив суму
вимог до 1101,64грн.

Відповідач
у судові засідання не з'являвся, відзиву не надав, хоча належним чином
повідомлявся про судові засідання шляхом своєчасного надсилання ухвал за
адресою, визначеною у якості місця проживання
згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с. 16).

Представники
Позивача  у судовому засіданні
04.11.2008р. підтримав свою позицію, викладену письмово, та надав довідку за
підписом уповноваженого представника Балансоутримувача, згідно якої орендоване
приміщення Відповідачем не повернуто.

Суд
вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх
цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а
окремі ненадані Відповідачем документи та його неявка у світлі приписів ст.ст.
4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України, не вливають на таку
кваліфікацію.

Вислухавши
у судовому засіданні представника Позивача, дослідивши матеріали справи та
оцінивши надані суду сторонами докази в порядку ст. 43 ГПК України, суд

ВСТАНОВИВ:

26.04.2006р.
між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій
області, м. Донецьк та Відповідачем укладений договір оренди (а.с.а.с.5-8)
державного майна № 2640/2006, згідно п. 1.1. якого  Орендодавець передає, а Орендар приймає в
строкове платне користування нерухоме державне майно - нежитлове вбудоване
приміщення, розташоване на цокольному поверсі гуртожитку №7 загальною площею
81,8 кв.м., що знаходиться на балансі Донецького національного технічного
університету (надалі - Балансоутримувач) і розташоване за адресоюАДРЕСА_1

Згідно
умов розділу 3 зазначеного договору на Відповідача покладені грошові
зобов'язання із перерахування орендної плати, визначеної на підставі Методики
розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України (за базовий
місяць розрахунку -  березень 2006р.
-  становить 659,64 грн. без ПДВ), що
підлягає корегуванню кожного місяця на індекс інфляції, з розподілом між  Державним бюджетом та Балансоутримувачем у
співвідношенні 50% та 50% щомісяця не пізніше 25 числа місяця.

Умовами
п. 3.5. договору за прострочення сплати орендної плати встановлена
відповідальність у вигляді пені у розмірі 2-х облікових ставок Національного
банку України за кожен день прострочення.

26.04.2006р.
відповідно до умов п.п. 2.1., 2.5. договору приміщення було передано в оренду
Відповідачу, про що сторонами складено відповідний акт приймання-передачі
(а.с.10).

23.08.2006р.
договором № 1 про внесення змін до договору оренди державного майна № 2640/2006
від 26.04.2006р. (а.с.11) сторони дійшли згоди про зміну розміру орендної плати,
встановивши його виходячи із суми плати за базовий місяць - березень 2006р. -
139,14 гривень.

Листом
від 22.04.2008р. № 06-03-3150 (а.с.13) Позивач повідомив Відповідача про
закінчення 17.04.2008р. строку дії договору оренди та необхідність термінового
повернення орендованого майна балансоутримувачу, оскільки термін дії договору
продовжуватися не буде. Зазначений лист Відповідачем отриманий 10.05.2008р., що
підтверджується відміткою на поштовому повідомленні (а.с. 43).

З
огляду на наведені підстави Позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Заявою
від  14.10.2008р. № 14-8592 Позивач в
порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України збільшив суму
вимог до 1101,64грн.

Як
вбачається з довідки Балансоутримувача (а.с.51) Відповідач на момент прийняття
цього рішення орендоване майно за актом не повернув.

Відповідач
процесуальними правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального
кодексу України, не скористався, належним чином повідомлявся про судові
засідання шляхом своєчасного надсилання ухвал за адресою, визначеною у якості
місця проживання  згідно витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 16).

Суд
розглядає справу відносно вимог, визначених у заяві від  14.10.2008р. № 14-8592, оскільки згідно ст.
22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття
рішення збільшити розмір вимог.

Виходячи
з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи,
суд вважає вимоги Позивача до Відповідача
такими, що  підлягають  частковому задоволенню з урахуванням такого:

Як
вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у
примусовому спонуканні Відповідача до сплати неустойки за період неповернення
орендованого майна після припинення орендних правовідносин у зв'язку із
закінченням строку дії договору.

Зважаючи
на статус сторін та характер правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3
Господарського кодексу України регламентуються насамперед його положеннями та
іншими актами господарського законодавства, зокрема - Законом України „Про
оренду державного та комунального майна” та Цивільним кодексом України, а також
- умовами договору оренди державного майна № 2640/2006.

Згідно
ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України підставою виникнення правовідносин
(прав та обов'язків) є, зокрема,
договір. Аналогічні положення закріплені і ст.ст. 144, 173, 174
Господарського кодексу України.

Враховуючи
визначену в п. 10.1 договору дату закінчення строку його дії - 21.04.2007р. -
наявність листа від 22.04.2008р. № 06-03-3150, а також - приписи ч. 2 ст. 17
Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, ст.764 Цивільного
кодексу України і умови п. 10.6 договору, суд, за відсутністю в матеріалах
справи належних у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу
України доказів продовження орендних правовідносин у інший спосіб, дійшов
висновку, що орендні правовідносини між сторонами автоматично продовжувалися
після 21.04.2007р. на той же строк і на тих самих умовах - до 17.04.2008р.

За
змістом ч.1 ст. 631 Цивільного кодексу України та ч. 7 ст. 180 Господарського
кодексу України закінчення строку дії договору зумовлює і припинення можливості
здійснювати  відповідні права учасником
договору, в розглядуваному випадку - користуватися Відповідачем приміщенням на
правах оренди.

Як
встановлено п. 10.8 договору оренди державного майна № 2640/2006 від
26.04.2006р., закінчення строку дії є підставою для його припинення, що
відповідає приписам ч. 2 ст. 26 Закону України „Про оренду державного та комунального
майна”, ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України.

За
висновками суду, лист Позивача від 22.04.2008р. № 06-03-3150 та його отримання
Відповідачем протягом місячного строку з дня закінчення продовженого терміну
договору  (10.05.2008р.) унеможливлюють
повторне автоматичне продовження орендних правовідносин після закінчення строку
дії договору внаслідок продовження фактичного користування майном у розумінні
положень ч.4 ст.284 Господарського кодексу України, ч. 2 ст. 17 Закону України
„Про оренду державного та комунального майна” та ст. 764 Цивільного кодексу
України.

При
цьому суд також враховує, що Відповідачем не надано доказів наявності намірів
скористатися переважним правом на укладання договору на новий строк у спосіб,
визначений ч. 1 ст. 777 Цивільного кодексу України.

Відповідно
до ч. 1 ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”
наслідком припинення договору оренди у зв'язку із закінченням строку є
обов'язок орендаря повернути об'єкт оренди на умовах, визначених у договорі.
Аналогічні положення щодо обов'язку повернення із вказівкою на негайність його
здійснення закріплені і в ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України.

Згідно
п.п. 2.4., 2.5., 5.7. договору оренди державного майна № 2640/2006 від
26.04.2006р. повернення майна здійснюється Орендарем Балансоутримувачу у
належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням
нормального фізичного зносу, і опосередковується актом приймання-передачі,
обов'язок по складанню якого покладається на сторону, що передає об'єкт.

Оскільки
належних у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України
доказів складання такого акту між Відповідачем та балансоутримувачем у період з
18.04.2008р. по 01.10.2008р. до матеріалів справи на момент прийняття цього
рішення не надано, суд дійшов висновку про наявність прострочення повернення
майна з боку Відповідача протягом зазначеного періоду.

Вказане
прострочення утворює підстави для нарахування і стягнення неустойки,
передбаченої ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України,  у подвійному розмірі орендної плати за весь
визначений Позивачем період.

Оскільки
наданий Позивачем до заяви від
14.10.2008р. № 14-8592 розрахунок
містить арифметичні недоліки:

- в
частині нарахування неустойки за 18 днів квітня 2008р.  - невірно нарахована  сума орендної плати  - з урахуванням щомісячної інфляційної
індексації відносно розміру плати, визначено додатком 2 до договору № 1 від
23.08.2006р., за базовий місяць (березень 2006р.), та розподілу орендної плати
згідно умов договору оренди, нараховуватися
за 18 днів квітня 2008р. має 59,91грн., а, відповідно, неустойка повинна
сягати 119,62грн. (Позивачем заявлено у меншому розмірі);

- в
частині визначення неустойки за травень 2008р., червень 2008р., липень 2008р.,
серпень 2008р., вересень 2008р.  -
невірно нарахована і  сума орендної
плати, і, відповідно, розмір неустойки, - з урахуванням щомісячної інфляційної
індексації відносно розміру плати, визначено додатковою угодою № 1 від
22.06.2007р., за базовий місяць (березень 2006р.), та розподілу орендної плати
згідно умов договору оренди, нараховуватися має: орендна плата травень 2008р. -
100,99грн.,  відповідно, неустойка -
201,98грн.; орендна плата за червень 2008р. - 101,80грн., відповідно, неустойка
- 203,59грн.; орендна плата липень 2008р.- 101,29грн., відповідно,
неустойка  -  202,57грн.; орендна плата  за серпень 2008р.- 101,19грн., відповідно,
неустойка -  202,37грн.; орендна
плата  за вересень 2008р.-102,30грн. ,
відповідно, неустойка - 204,60грн.,

суд,
за результатами здійсненого за допомогою програми „Законодавство” перерахунку,
та враховуючи, що Позивач управнений заявляти до стягнення неустойку у меншому,
ніж підлягає за розрахунком розміру (відносно 18 днів квітня 2008р.), проте не
має підстав вимагати  стягнення неустойки
у більшому за відповідний розрахунок розміру,
задовольняє вимоги в сумі 1101,54 гривень.

У
відповідності до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України  судові витрати покладаються  на Відповідача у повному обсягу, оскільки
саме внаслідок його неправильних дій виник спір.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 4-2 - 4-6, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.
Позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по
Донецькій області, м. Донецьк (ідентифікаційний код 13511245) до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Макіївка (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) про
стягнення неустойки у розмірі 1101,64 гривень задовольнити  частково.

2.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1)  на користь державного бюджету
(р/р 0007, МФО 834016, код бюджетної класифікації 22080200, УДК у
Кіровському районі м. Донецька ГУДКУ у Донецькій області, ) суму
неустойки в розмірі 1101,54 гривень.

Видати
наказ після набрання рішенням законної сили.

3. У
задоволені решти вимог відмовити.

4.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 )  в доход державного
бюджету    державне мито в сумі 102 грн.
00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в
сумі 118  грн. 00 коп.

Видати
наказ після набрання рішенням законної сили.

5.
Рішення набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку з дня його
прийняття, а у разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного
подання протягом зазначеного строку - після розгляду справи апеляційною
інстанцією, якщо рішення не буде скасовано.

За
згодою присутнього представника Позивача
у судовому засіданні 04.11.2008р. оголошено вступну та резолютивну
частину судового рішення.

Повний
текст рішення  підписано 04.11.2008р.

6.
Рішення може бути оскаржене через Господарський суд Донецької області в
апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття або в
касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання ним законної сили.

Суддя