ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
вул.Б.Хмельницького,44-Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

№  36/240-3/197

06.11.08

За
позовом    Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1

До                       Житлово-будівельного кооперативу «Авіатор-4»

Про                        зобов'язання не чинити перешкод в
користуванні орендованим

нежитловим приміщенням
згідно умов договору оренди

Суддя
Сівакова В.В.

Представники:

від
позивача                    не з'явились

від
відповідача          Лебедєва Н.П.
-голова правління

Відповідно
до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні
30.10.2008 оголошувалась перерва.

Суть
спору :

На
розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 про зобов'язання Житлово-будівельного кооперативу
«Авіатор-4»вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання ним своїх
зобов'язань згідно умов договору оренди нежилого приміщення (приміщення горища
загальною площею 408,33 кв. м., яке розташоване між 16 поверхом та покрівлею
будинку № 93 по пр-ту Перемоги в м. Києві) від 25.12.2003 за № 1, укладеного з
позивачем терміном по 25.12.2015 та зобов'язання не чинити перешкод позивачу у
користуванні ним орендованого приміщення шляхом незаконного відключення
електропостачання поверху, що унеможливлює його господарську діяльність та
завдає йому з вини відповідача значних матеріальних збитків; про зобов'язання
відповідача відновити електропостачання орендованого приміщення та не чинити
дій в забороні позивачу про укладання прямої угоди з ВАТ «Київенерго», що не
суперечить умов договору оренди, на постачання електроенергії на поверх, що
орендується, шляхом прокладання додаткового кабелю електропостачання.

Рішенням
Господарського суду міста Києва № 36/240 від 06.08.2007 позовні вимоги
задоволено частково та

-
зобов'язано Житлово-будівельний кооператив «Авіатор-4»вжити всіх заходів,
необхідних для належного виконання ним своїх зобов'язань згідно умов договору
оренди нежилого приміщення (приміщення горища загальною площею 408, 33 кв. м.,
яке розташоване між 16 поверхом та покрівлею будинку № 93 по пр-ту Перемоги в
м. Києві) від 25.12.2003 за № 1, укладеного з Суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 терміном по 25.12.2015;

-
зобов'язано Житлово-будівельний кооператив «Авіатор-4»не чинити перешкод
Суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 у користуванні ним орендованим
приміщенням шляхом незаконного відключення електропостачання поверху;

-
зобов'язано Житлово-будівельний кооператив «Авіатор-4»відновити
електропостачання орендованого приміщення.

-
стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу «Авіатор-4»на користь Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 42 грн. 50 коп. державного мита та 59 грн.
00 коп. витрат  на інформаційно-технічне  забезпечення судового процесу.

- в іншій частині в
позові відмовлено.

Не
погоджуючись з прийнятим рішенням Господарського суду міста Києва № 36/240 від
06.08.2007 відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду
з апеляційною скаргою.

Постановою
Київського апеляційного господарського суду № 36/240 від 13.11.2007  рішення Господарського суду міста Києва №
36/240 від 06.08.2007 скасовано в частині зобов'язано Житлово-будівельний
кооператив «Авіатор-4»вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання
ним своїх зобов'язань згідно умов договору оренди нежилого приміщення
(приміщення горища загальною площею 408, 33 кв. м., яке розташоване між 16
поверхом та покрівлею будинку № 93 по пр-ту Перемоги в м. Києві) від 25.12.2003
за № 1, укладеного з Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 терміном по
25.12.2015 та прийнято нове рішення в цій частині, а саме в позові відмовлено.

В
іншій  частині рішення Господарського
суду міста Києва № 36/240 від 06.08.2007 залишено без змін.

Не
погоджуючись з прийнятою постановою Київського апеляційного господарського суду
№ 36/240 від 13.11.2007 відповідач звернувся до Вищого господарського суду
України з касаційною скаргою.

Постановою
Вищого господарського суду України № 36/240 від 23.03.2008 рішення
Господарського суду міста Києва від 06.08.2007 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від 13.11.2007 та у справі № 36/240 скасовано,
справу направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Ухвалою
Господарського суду міста Києва від 22.04.2008 присвоєно номер справи
36/240-3/197 та призначено її до розгляду на 05.06.2008.

Ухвалою
Господарського суду міста Києва № 36/240-3/197 зупинено провадження у справі №
36/240-3/197 до вирішення спору по суті у справі № 3/503.

Позивач
звернувся до господарського суду з клопотанням про поновлення провадження у
справі № 36/240-3/197, в зв'язку з завершенням Вищим господарським судом
України розгляду справи № 3/503 (копія постанови Вищого господарського суду
України     № 3/503 від 05.08.2008
додається).

Ухвалою
Господарського процесуального кодексу України № 36/240-3/197 від 07.10.2008
поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду на 16.10.2008.

Позивачем
16.10.2008 подано заяву про зміну предмету позову, в якій заявник просить п. 2
прохальної частини позовної заяви змінити на «визнати дії відповідача такими,
що не відповідають нормам діючого в Україні законодавства щодо вирішення
господарських спорів при виконанні господарських договорів».

Ухвалою
Господарського суду міста Києва № 36/240-3/197 від 16.10.2008, в зв'язку з
необхідністю витребування у позивача доказів надіслання відповідачу заяви про
зміну предмету позову, а також визначення позивачем з позовними вимогами,
розгляд справи був відкладений на 30.10.2008.

27.10.2008
до канцелярії суду позивачем було подано заяву про зміну предмета позову, в
якій заявник просить суд : 2.1. надати правову оцінку діям відповідача по факту
відключення ним електроенергії в орендованому приміщенні в період дії договору
і якщо такі дії протиправні та протизаконні, то: 2.2. визнати дії відповідача,
здійснені ним 03.01.2007 з несанкціонованого відключення електропостачання
орендованого приміщення, порушенням умов п. 7.2. договору № 1 від 25.12.2003 в
період дії такого договору; 2.3. визнати дії відповідача, здійснені ним
03.01.2007 з несанкціонованого відключення електропостачання орендованого
приміщення, порушенням умов п. 8.2. договору № 1 від 25.12.2003 в період дії
такого договору та ст.ст. 5, 6 розділу 8 ГПК України, передбачених для вирішення
спорів що виникають в ході виконання господарських договорів; 2.4. по факту
дії, здійсненої відповідачем 03.01.2007 визнати права позивача порушеними.

30.10.2008
позивачем до канцелярії суду подано заяву про зміну предмета позову, в якій
просить суд надати правову оцінку діям відповідача по факту відключення ним
електроенергії в орендованому приміщенні в період дії договору. Якщо суд визнає
такі дії протиправними та протизаконними, то: визнати дії відповідача,
здійснені ним 03.01.2007 з несанкціонованого відключення електропостачання
орендованого приміщення, порушенням умов п. 7.2. договору № 1 від 25.12.2003 в
період дії такого договору; 2.3. визнати дії відповідача, здійснені ним
03.01.2007 з несанкціонованого відключення електропостачання орендованого
приміщення, порушенням умов п. 8.2. договору № 1 від 25.12.2003 в період дії
такого договору та ст.ст. 5, 6 розділу 8 ГПК України, передбачених для
вирішення спорів що виникають в ході виконання господарських договорів; 2.4. по
факту дії, здійсненої відповідачем 03.01.2007 визнати права позивача
порушеними.

В
судовому засіданні в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу
України оголошувалась перерва до 06.11.2008.

Позивач
в судове засідання 06.11.2008 після оголошеної в засідання суду 30.10.2008
перерви не з'явився. Позивач належним чином повідомлений про дату час та місце
проведення наступного судового засідання, що підтверджується наявною в
матеріалах справи розпискою.

Відповідач
у письмовому відзиві на позов, поданому в судовому засіданні 06.11.2008,
зазначає наступне. Змінені позивачем вимоги не відповідають способам захисту,
встановленим законом, а саме приписам ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України.
Як випливає з постанови Вищого господарського суду України від 25.03.2008 по
даній справі саме невідповідність способів захисту встановленим законом або
договором стала підставою для скасування рішення по справі та направлення її на
новий розгляд. Як випливає з вищезазначених позовних вимог, вони фактично є
вимогами про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Вимоги про
встановлення фактів порушення умов договору та законодавства не призводить до
поновлення порушених прав, такі вимоги не можуть бути предметом спору,
самостійно розглядатися в окремій справі (постанова ВГСУ від 18.04.2007 у
справі № 4/274). Як випливає з наведеного невідповідність способів захисту
встановленим законом є підставою для відмови у позові. Питання щодо
«неправомірності»дій відповідача висловлена у відзиві на позовну заяву, який
було подано у судовому засіданні при повторному розгляді справи. Як випливає з
відзиву дії відповідача не є порушенням умов договору, який існував між
сторонами. Щодо порушень норм процедурного характеру, то вважаємо, що порушень
саме вказаних норм немає. Відповідач не порушував конституційних прав позивача,
оскільки дії відповідача не впливають на право (можливість) позивача
здійснювати підприємницьку діяльність. Враховуючи викладене просить в позові
відмовити.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

25
грудня 2003 року між Житлово-будівельним кооперативом «Авіатор-4»(орендодавець)
та Суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1 (орендар) було
укладено договір оренди № 1 нежилого приміщення (далі - договір), відповідно до
пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду горищне
приміщення загальною площею 408,33 кв. м., яке розташоване між 16-м поверхом
будівлі та покрівлею за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 93.

У
відповідності до пункту 1.2 договору, вказане приміщення передається в оренду
під капітальне відновлення та здійснення орендарем підприємницької діяльності.

Термін
дії договору було встановлено з 25.12.2003 до 25.12.2015 з правом продовження.

Рішенням
Господарського суду міста Києва у справі № 3/503 від 25.12.2007, що набрало
законної сили, з підстав встановлення порушення орендарем вимог пунктів 3.1.,
4.1.1, 5.2., 5.7. договору, договір № 1 оренди нежилого приміщення від
25.12.2003 було розірвано та зобов'язано Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичну особу ОСОБА_1 повернути Житлово-будівельному кооперативу
«Авіатор-4»нежиле приміщення, загальною площею 408,93 кв. м., що знаходиться
між 16-м поверхом та крівлею у житловому будинку за адресою: м. Київ, проспект
Перемоги, 93.

Позивачем
на розгляд суду передані вимоги про надання правової оцінки діям відповідача по
факту відключення ним електроенергії в орендованому приміщенні в період дії
договору. Якщо суд визнає такі дії протиправними та протизаконними, то позивач
просить: визнати дії відповідача, здійснені ним 03.01.2007 з несанкціонованого
відключення електропостачання орендованого приміщення, порушенням умов п. 7.2.
договору № 1 від 25.12.2003 в період дії такого договору; 2.3. визнати дії відповідача,
здійснені ним 03.01.2007 з несанкціонованого відключення електропостачання
орендованого приміщення, порушенням умов п. 8.2. договору № 1 від 25.12.2003 в
період дії такого договору та ст.ст. 5, 6 розділу 8 ГПК України, передбачених
для вирішення спорів що виникають в ході виконання господарських договорів;
2.4. по факту дії, здійсненої відповідачем 03.01.2007 визнати права позивача
порушеними.

Статтею
15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого
права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист
свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно
статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі
- підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для
вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання
правопорушенням.

Статтею
20 Господарського кодексу України встановлено, що держава забезпечує захист
прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Кожний
суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом:
визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково
недійсними актів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів
інших суб'єктів, що суперечать
законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з
підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення
права та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують
право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку
в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими
способами передбаченими законом.

Порядок
захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом,
іншими законами.

Згідно
п. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: визнання цих прав; визнання правочину недійсним,
припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення;
припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових
і службових осіб.

Суд
може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Обраний
позивачем спосіб захисту права не може бути використаний при розгляді цього
спору та такий позов не може бути задоволений, оскільки згідно з ст. 20
Господарського кодексу України та ст. 16 Цивільного кодексу України способи
захисту права є видами матеріально-правових вимог, які може заявити особа в
суді. Разом з тим, законодавство не встановлює, що будь-який з цих способів
захисту права може бути використаний під час будь-якого судового розгляду.
Позовні (матеріально-правові) вимоги повинні відповідати суті правопорушення,
якщо воно наявне. Обраний спосіб захисту права повинен кореспондувати характеру
допущеного невизнання, оспорювання або порушення права.

У
відносинах між позивачем і відповідачем відсутнє будь-яке порушення права
позивача, якому кореспондує обраний ним спосіб захисту права.

Крім
того, заявлені позивачем вимоги фактично є вимогами про встановлення фактів, що
не входять в перелік спорів підвідомчих господарським судам.

За
таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю.

Витрати
по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу
України, покладаються на позивача.

Керуючись  ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В
позові відмовити повністю.

Суддя

В.В.
Сівакова

Рішення підписано
07.11.2008.