ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2008 р.

№
18/112

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Хандуріна
М.І., -головуючого,

Панової
І.Ю.,

Продаєвич
Л.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства
"Племінний завод "Дзвінкове"

на
постанову

Київського
апеляційного господарського суду  від
16 липня 2008 року

у
справі  господарського суду

№
18/112 м. Києва

за
позовом

Відкритого
акціонерного товариства "Племінний завод "Дзвінкове"

до

Закритого
акціонерного товариства "Сільгосппродукт"

третя
особа з самостійними вимогами на предмет позову

Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1,

про

визнання
недійсним договору;

за участю представників
сторін:

ВАТ "Племінний завод
"Дзвінкове" -ліквідатор Золотоверх О.М.,

Підприємець ОСОБА_1 ,

встановив:

У лютому 2008 року позивач -ліквідатор
ВАТ "Племінний завод "Дзінкове" звернувся до суду з позовом до
відповідача -ЗАТ "Сільгосппродукт" про визнання недійсним договору
комісії від 04.09.2007 № 05/09.К, укладеного між ВАТ "Племінний завод
"Дзвінкове" та ЗАТ "Сільгосппродукт"; зобов'язання ВАТ
"Племінний завод "Дзвінкове" повернути ЗАТ
"Сільгосппродукт" грошові кошти у розмірі 417 350,00 грн.

08.04.2008 до суду звернувся
підприємець ОСОБА_1., як особа, що виступає в якості третьої особи з
самостійними вимогами на предмет спору. Просив визнати недійсним договору
комісії від 04.09.2007 № 05/09.К, укладений між ВАТ "Племінний завод
"Дзвінкове" та ЗАТ "Сільгосппродукт", та зобов'язати ВАТ
"Племінний завод "Дзвінкове" повернути ЗАТ "Сільгосппродукт"
грошові кошти у розмірі 417 350,00 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 24.04.2008 (суддя Мандриченко О.В.) позовні вимоги ВАТ "Племінний
завод "Дзвінкове"  та фізичної
особи - підприємець ОСОБА_1. задоволено повністю.

Визнано недійсним з моменту його
укладення договір комісії № 05/09.К від 04.09.2007, укладений між ВАТ
"Племінний завод "Дзвінкове"
та ЗАТ "Сільгосппродукт". Зобов'язано  ВАТ "Племінний завод
"Дзвінкове"   повернути на
користь ЗАТ "Сільгосппродукт" 417 350,00 грн. Стягнуто з відповідача
на користь позивача витрати по сплаті державного мита та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення
мотивоване тим, що спірний договір комісії укладено з порушенням вимог ч. 1, 2,
5 ст. 203 ЦК України, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою для
визнання його недійсним.

Постановою
Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2008 (колегія суддів у
складі: Капацин Н.В. -головуючий, Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А.) рішення
господарського суду м. Києва від 24.04.2008 скасовано. ВАТ "Племінний
завод "Дзвінкове"  в позові
відмовлено. Провадження у справі за позовом третьої особи з самостійними
вимогами на предмет спору - фізичної особи -підприємця ОСОБА_1. припинено.

Постанова
мотивована тим, що позивачем не доведено порушення приписів ч. 1, 2, 5 ст. 203
ЦК України при укладанні спірного договору, а тому позовні вимоги ВАТ
"Племінний завод "Дзвінкове"
задоволенню не підлягають як такі, що не підтверджуються матеріалами
справи.

Провадження
у справі припинено на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України за відсутністю
предмету спору, оскільки третьою особою не доведено, що на момент звернення до
суду її права були порушені внаслідок укладення спірного договору комісії.

В
касаційній скарзі ВАТ "Племінний завод "Дзвінкове" в особі
ліквідатора просить постанову Київського апеляційного господарського суду від
16.07.008 скасувати, а рішення господарського суду м. Києва від 24.04.2008
залишити без змін. В обґрунтування посилається на порушення норм матеріального
та процесуального права, зокрема ст.ст. 203, 235 ЦК України,  ч.13 ст. 13 Закону України "Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представників сторін,
перевіривши правильність застосування норм  матеріального та процесуального права, судова
колегія Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна
скарга  не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли з договору
комісії № 05/09.К від 04.09.2007, відповідно до умов якого ВАТ "Племзавод
"Дзвінкове" (Комісіонер) зобов'язується в строки, передбачені цим
Договором, від свого імені та за рахунок
ЗАТ "Сільгосппродукт" (Комітент) придбати  на території України наступний товар: зерно
пшениці 3 класу, якість  згідно ГОСТ
3768-98 на умовах поставки -франко-склад ВАТ "Білоцерківський
елеватор", в кількості 400,00 тон, та укласти з підприємством-продавцем
договір купівлі-продажу товару за ціною не більше 1250,00 грн. за метричну
тону. Загальна сума договору складає не більше 500 000,00 грн. (п.1.1, 1.2
Договору).

Відповідно
до п. 2.2.1 Договору Комітент зобов'язаний перерахувати на банківський рахунок
Комісіонера 500 000,00 грн. протягом 10-ти банківських днів з моменту
підписання Договору згідно п. 1.1 та 1.2 даного Договору для придбання товару.

Як
встановлено судами попередніх інстанцій, 06.09.2007 ЗАТ
"Сільгосппродукт" перерахувало на поточний рахунок ВАТ
"Племзавод "Дзвінкове" кошти, загальна сума яких становить 417
350,00 грн.

Як
свідчать матеріали справи, ухвалою господарського суду Київської області від
13.02.2006 у справі № 40/2б-2006 порушено провадження у справі про банкрутство
ВАТ "Племзавод "Дзвінкове". Ухвалою від 11.04.2006 затверджено
реєстр вимог кредиторів боржника, загальна сума кредиторських вимог складає
435099,86 грн.

06.09.2007
та 13.09.2007 ВАТ "Племзавод "Дзвінкове" перерахувало грошові
кошти у розмірі 417137,27 грн. своїм кредиторам.

Звернувшись
із позовом про визнання недійсним вищевказаного договору комісії ліквідатор ВАТ
"Племзавод "Дзвінкове" посилається на те, що договір укладений
без наміру створення правових наслідків, що він є фіктивним, оскільки укладений
для приховування іншого правочину -договору позики, а тому даний договір є
удаваним.

Місцевий
господарський суд, визнаючи недійсним договір комісії № 05/09.К від 04.09.2007,
укладений між ВАТ "Племзавод "Дзвінкове" та ЗАТ
"Сільгосппродукт", виходив з того, що договір був укладений з
порушенням вимог ч. 1, 2, 5 ст. 203 ЦК України, оскільки є удаваним правочином,
підписаний від імені ВАТ "Племзавод "Дзвінкове" особою
(ОСОБА_2.) без належного обсягу повноважень.

Апеляційний
господарський суд скасувавши рішення господарського суду першої інстанції,
відмовив у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що факт укладення спірного
договору сторонами для приховування договору позики та без наміру створення
правових наслідків не підтверджено жодним доказом. Рішення суду, яким визнано
недійсним рішення позачергових зборів акціонерів Заводу про обрання Головою
Правління ОСОБА_2., на дату спірного договору не набрало законної сили.

Дані
висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно
до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення
правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний
правочин характеризується такими рисами: сторони вчинили такий правочин лише
для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; при вчиненні фіктивного
правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином.

Для
визнання правочину фіктивним ознака вчинення його для вигляду має бути властива
для усіх сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша
-намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути
фіктивним.

Відповідно
до ст. 235 ЦК України удаваний правочин -це правочин, який вчинено сторонами
для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде
встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами
щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Таким
чином, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод
недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод
вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за
угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторін та інші обставини,
що мають значення для правильного вирішення спору.

Як
вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 2.1.1 Договору Завод
зобов'язується у строк до 31.12.2007 укласти з постачальником договір на
поставку товару у кількості та за ціною, вказаною у п. 1.2 та у п. 1.1
Договору.

Договір
вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками обох
сторін та діє до 31.12.2008, але в будь-якому випадку до завершення розрахунків
між сторонами в порядку, передбаченому Договором  (п. 4.1 Договору).

Судом
апеляційної інстанції встановлено, що на виконання умов договору ЗАТ
"Сільгосппродукт" 06.09.2007 перерахувало на поточний рахунок ВАТ
"Племзавод "Дзвінкове" 395000,00 грн., 13.09.2007 -22 350,00
грн. із призначенням платежу -передплата за сільгосппродукцію згідно з
договором комісії № 05/09.К від 04.09.2007, що підтверджується випискою
банківської установи. Загальна сума перерахованих коштів становить 417 350,00
грн.

Ліквідатор
Заводу, стверджуючи про фіктивність вказаного Договору, не надав суду жодного
доказу, який би підтверджував його укладення
сторонами з метою приховування іншого договору та без наміру створення
правових наслідків.

Обов'язок
доказування відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти та обставини, які
обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Що
стосується невиконання Заводом своїх зобов'язань за Договором, що, на думку
ліквідатора, є підставою для визнання Договору недійсним, то колегія суддів
погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що на дату розгляду справи
у суді встановлений умовами спірного Договору строк  виконання сторонами його умов не закінчився.
Крім того, за загальним правилом невиконання або неналежне виконання угоди не
тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання угоди недійсною. У такому
разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або
застосування передбачених законом чи договором наслідків, а не визнання угоди
недійсною.

Посилання
позивача як на підставу визнання Договору недійсним на той факт, що Договір
підписано неуповновженою особою, обґрунтовано не прийняті судом апеляційної
інстанції до уваги.

Як
встановлено судами, договір комісії № 05/09.К від 04.09.2007  з боку ВАТ "Племінний завод
"Дзвінкове" підписано Головою правління ОСОБА_2. (а.с. 73 т. 1).

Відповідно
до п. 8.3.5 Статуту Голова правління має право без доручення здійснювати дії
від імені Товариства, уповноважений керувати поточними справами Товариства,
виконувати рішення вищого органу Товариства, представляти Товариство в його
відносинах з іншими юридичними особами, вести переговори та укладати угоди від
імені Товариства, організовувати ведення протоколів засідання правління.

Як
встановлено судами, ОСОБА_2. виконував обов'язки голови правління на підставі
рішення позачергових загальних зборів акціонерів ВАТ "Племінний завод
"Дзвінкове" від 19.05.2007.

Рішенням
господарського суду Київської області від 08.10.2007 у справі № К10/318-07
вказане рішення загальних зборів було визнано недійсним. Однак, вказане рішення
суду було оскаржене до Київського міжобласного
апеляційного господарського суду, який ухвалою від 30.10.2007 р. прийняв
скаргу до провадження та призначив справу до розгляду.

Відповідно
до ст. 85 ГПК України у разі подання апеляційної скарги або внесення
апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Таким
чином, відповідно до приписів ст. 85 ГПК України, рішення  господарського суду від 08.10.2007 р. у
справі № К10/318-07 не набрало законної сили, оскільки на дату прийняття
оскаржуваної постанови  апеляційна скарга
розглянута не була.

Зважаючи
на вищенаведене, апеляційний господарський суд правильно встановив безпідставність
посилання позивача на відсутність повноважень ОСОБА_2. на підписання
оскаржуваного Договору з огляду на зазначене рішення суду.

Щодо
позовних вимог третьої особи колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно
до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи
(у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право
звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Таким
чином, у справах, пов'язаних з визнанням угод недійсними, крім контрагентів за
договором, прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути
будь-яке підприємство, установа, організація, чиї права та охоронювані законом
інтереси порушує ця угода.

Отже,
третя особа із самостійними вимогами на предмет спору -Підприємець ОСОБА_1.,
звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору комісії від
04.09.2007 № 05/09.К, повинен довести, що на момент звернення до суду
оскаржуваний договір порушує його права чи законні інтереси.

Як
встановлено судами попередніх інстанцій, ВАТ "Племінний завод
"Дзвінкове" 06.09.2007 та 13.09.2007 перерахувало Підприємцю ОСОБА_1.
всі кошти, які мало сплатити в межах справи про банкрутство. З позовом до суду
третя особа звернулась 08.04.2008, тобто коли позивач не мав перед нею
будь-яких боргових зобов'язань.

Посилання
третьої особи на те, що частина з вказаних коштів була  повернута позивачу, було обґрунтовано не
прийнято до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки повернення відбулося з
призначенням платежу "зайво перераховані", що не може свідчити про
порушення її майнових прав укладанням спірного Договору комісії. Крім того,
перерахування коштів відбулося 23.04.2008 (платіжне доручення № 2), тобто після
дати звернення до суду.

Таким
чином, третьою особою не доведено, що на момент звернення до суду з позовом її
права були порушені укладенням між ЗАТ "Сільгосппродукт" та ВАТ
"Племінний завод "Дзвінкове" договором комісії від 04.09.2007 №
05/09.К.

Зважаючи
на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної
інстанції про припинення  провадження у
справі за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору про
визнання недійсним Договору комісії від 04.09.2007 № 05/09.К на підставі п. 1-1
ст. 80 ГПК України за відсутністю
предмета спору.

Твердження
касатора про помилковість висновків апеляційного суду та неправильне
застосування норм матеріального права не знайшли свого підтвердження при
розгляді справи у касаційному провадженні, в зв'язку з чим судовою колегією не
приймаються до уваги.

Беручи
до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла
висновку, що під час розгляду справи Київським апеляційним господарським судом
фактичні обставини справи встановлено на основі всебічного, повного і
об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим
обставинам і їм надана правильна юридична оцінка, прийнята постанова відповідає
нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства "Племінний завод
"Дзвінкове" залишити без задоволення.

Постанову
Київського апеляційного господарського суду
від 16 липня 2008 року у справі № 18/112 залишити без змін.

Головуючий
М.І. Хандурін

Судді
І.Ю. Панова

Л.В. Продаєвич