ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
__________________________________________________________________________________________________________
Тел. 698-166, факс 77-44-62
УХВАЛА

про
повернення позовної заяви

"28" листопада 2008 р.
№ 02-02/

Суддя
, розглянувши матеріали позовної заяви
від 21.11.08

За позовом:
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, АДРЕСА_1

До Відповідача 1:          Чернігівської міської ради,  вул. Магістрацька 7,м.Чернігів,14000

До Відповідача 2: Чернігівської обласної організації
Всеукраїнського союзу автомобілістів, пров.Коцюбинського, 4/5,м.Чернігів,14000

Предмет спору: про визнання права власності на майно

ВСТАНОВИВ:

Підстави
повернення позовної заяви можна додавати натисканням Ctrl+Alt+[1...0], де [1...0]
- відповідні п.п.1...10 статті 63 ГПК України.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
заявлено позовдо Чернігівської міської ради та Чернігівської обласної
організації Всеукраїнського союзу автомобілістів про визнання права власності
на майно.

Згідно п.п.2-5 ч.2 ст.54
Господарського процесуального кодексу України:

«Позовна заява повинна містити:

2) найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних
осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання
(для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за
їх наявності (для юридичних осіб) або індивідуальні ідентифікаційні номери за
їх наявності (для фізичних осіб - платників податків)

3) зазначення ціни позову, якщо
позов підлягає грошовій оцінці; суми договору (у спорах, що виникають при
укладанні, зміні та розірванні господарських договорів);

4) зміст позовних вимог; якщо позов
подано до кількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, на яких
ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов;
обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на
підставі якого подається позов.»

Відповідно до п.п.3-1, 4 ч.1 ст.57
Господарського процесуального кодексу України:

«До позовної заяви додаються
документи, які підтверджують:

3-1)  сплату
витрат  на  інформаційно-технічне  забезпечення судового процесу;

4) обставини, на яких ґрунтуються
позовні вимоги.»

Згідно зі статтею 1 Господарського
процесуального кодексу України:

«Підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності  (далі
- підприємства та організації), мають право звертатися до господарського
суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених
законодавчими актами України, до господарського
суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи,
що не є суб'єктами підприємницької діяльності.»

Таким чином, підставою звернення з
позовом до суду є наявність спору між сторонами, який засвідчує  в свою чергу наявність порушених або
оспорюваних прав і  охоронюваних законом інтересів,
які вимагають захисту, і обґрунтування наявності цього спору та порушених прав
має викладатися в позові з доданням відповідних доказів.

Для даного випадку вищевказаний
висновок підтверджується і ст.392 Цивільного кодексу України, згідно якої:

«Власник майна може пред'явити
позов про визнання  його права власності,
якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати
ним документа,  який засвідчує його право
власності.»

Проте, з позову належним чином не
вбачається ні наявності конкретного предмету захисту, ні спору між сторонами.

Так, Позивач просить визнати право
власності на новозбудоване майно, посилаючись як на доказ його існування на
інвентаризаційну справу, проте в позові зазначає, що він позбавлений права
отримати дозвіл на початок будівництва.

Інших належних та достатніх доказів
наявності саме новозбудованого майна, зокрема акту державної приймальної
комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, рішення
відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування про
затвердження даного акту тощо, до позову не додано, про їх наявність чи
відсутність, причини відсутності в позові не зазначено.

Крім того, в позові взагалі
відсутнє обґрунтування оспорювання будь-яким господарюючим суб`єктом права
власності Позивача, в т.ч. і Відповідачем-2.

Аналогічно відсутнє обґрунтування,
на підставі яких документів державних органів чи органів місцевого
самоврядування (в т.ч. можливо вищевказаного акту про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об`єкта) Чернігівське МБТІ виготовило інвентаризаційну
справу, чи звертався Позивач на підставі документів МБТІ чи інших документів до
Відповідача-1 за отриманням свідоцтва про право власності на нерухоме майно,
який результат звернення. Так, в разі отримання в установленому порядку  мотивованої письмової відмови у видачі
свідоцтва на право власності на зазначене в позові нерухоме майно дійсно
вбачався б спір між визначеними в позові сторонами з приводу даного майна та
визнання і оформлення на нього права власності.

Разом з тим, як нормативно-правове,
так фактичне обґрунтування позову стосується отримання Позивачем земельної
ділянки.

Проте, предметом позову є саме
об`єкт нерухомості, а не земельна ділянка.

При цьому, письмових доказів
наявності спору з приводу земельної ділянки, відмов у наданні її в оренду,
оскільки Позивач в позові зазначає, що він позбавлений права належним чином
оформити договір оренди земельної ділянки, до позову також не надано.

Навпаки, Позивачем наданий договір
оренди земельної ділянки між Позивачем та Відповідачем-2, згода Відповідача-2
на вилучення земельної ділянки та погодження державних органів проекту
землевідведення.

Крім того, згідно ч.ч.1, 3 ст.21
Господарського процесуального кодексу України:

“Сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути  підприємства  та
організації,  зазначені у статті 1
цього Кодексу.

Відповідачами є підприємства та
організації, яким пред'явлено позовну вимогу.”

Вищенаведеними процесуальними
нормами визначено, що позивачем та відповідачем у господарському процесу можуть
бути лише підприємства, установи, організації, які мають статус юридичної
особи.

Разом з тим, до позову не
доданий  витяг Державного реєстратора, що
засвідчує державну реєстрацію Відповідача-2, його повне найменування та наявність
у нього статусу юридичної особи, а отже підтверджує можливість зазначеної у
позові в якості Відповідача-2 особи бути стороною у господарському процесі.

Згідно з п. 8  Глави 2 Розділу 3 " Інструкції  про касові операції в банках України",
затвердженого Постановою Правління
Національного банку України від
14.08.2003р.  N 337,  після
завершення  приймання  готівки
клієнту  видається квитанція
(другий примірник прибуткового касового
документа)  або інший  документ,
що  є  підтвердженням  про
внесення  готівки  у відповідній платіжній системі.  Квитанція або інший документ, що є
підтвердженням   про  внесення
готівки  у  відповідній
платіжній системі,  має містити
найменування  банку,  який
здійснив  касову операцію,  дату
здійснення  касової  операції
(у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час
виконання операції), а  також підпис
працівника банку,  який прийняв
готівку,  відбиток печатки  (штампа)
або  електронний   підпис
працівника   банку, засвідчений
електронним підписом САБ.

До позовної заяви додана квитанція
про сплату витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу, яка не містить підпису працівника
банку,  який прийняв готівку,  відбитку печатки  (штампа)
або  електронного   підпису
працівника   банку, засвідченого
електронним підписом САБ, тому дана квитанція не може бути прийнята судом як
належний доказ, що  підтверджує сплату
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Згідно з п.п.3,10 ч.1 ст.63
Господарського процесуального кодексу України:

„Суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду, якщо:

3) у позовній заяві не вказано
обставин, на яких  ґрунтується позовна
вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований
розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

10) не подано доказів сплати витрат
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.”

З урахуванням вищевикладеного,
позовна заява підлягає поверненню Позивачу.

Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. п. 3, 10 ч.1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути
Позивачу без розгляду.

У відповідності з п.2 ст.8 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 21.10.1993р. №7-93
та п.13 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005р. №1258 "Про
затвердження Порядку оплати втрат з інформаційно-технічного забезпечення
судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та
їх розмірів" державне мито у сумі 2550грн. 00 коп., перераховане за
квитанцією від 19.11.2008р. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу у сумі 118 грн.00 коп., перераховані квитанцією від
19.11.2008р., підлягають поверненню.

Додаток на 42 арк.

Суддя