ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"02" грудня 2008 р.

Справа № 30-29/293-07-6917

Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді Михайлова М.В.,

суддів
Тофана В.М., Журавльова О.О.

(на підставі Розпорядження першого
заступника голови суду від 07.11.2008 року № 172 розгляд апеляційної скарги
здійснюється даною судовою колегією)

При секретарі Павленко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача:
ОСОБА_1, за довіреністю;

від відповідача:ОСОБА_2,
за довіреністю;

від 3-ї особи: не
з'явився, повідомлений належним чином;

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_3

на рішення господарського
суду Одеської області від  20 жовтня 2008
року

у справі
№ 30-29/293-07-6917

за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_3,АДРЕСА_1

до Відритого
акціонерного товариства  "Енергопостачальна
компанія "Одесаобленерго", м. Одеса, вул. Садова, 3

3-тя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору: Крижанівська сільська рада
Комінтернівського району Одеської області, Одеська обл., Комінтернівський р-н,
с. Крижанівка, вул. Ветеранів, 5

про
визнання права власності,-

та за зустрічним  позовом Відритого
акціонерного товариства  "Енергопостачальна
компанія "Одесаобленерго"

до Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_3

про
визнання недійсним договору,-

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності
- фізична особаОСОБА_3  звернувся до
господарського суду Одеської області  з
позовною заявою  до Відкритого
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" про
визнання  за позивачем права власності на
павільйон ПК-2У, загальною площею  110
кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

В ході розгляду справи позивач
надав до суду уточнену позовну заяву,  згідно
якої просить суд визнати за СПД ОСОБА_3 право власності на не житлове
приміщення: павільйон ПК-2У, загальною площею 110 кв.м, що розташований
за адресою:  Одеська обл.,
Комінтернівський р-н, с. Ліски, вул. Лісна, 2-а.

ВАТ "ЕК
"Одесаобленерго"   проти позову
заперечувало з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

В ході розгляду справи відповідач
подав зустрічну позовну заяву про визнання недійсним Договору оренди №3,
укладеного 19.02.2001р. між ВАТ "ЕК "Одесаобленерго" та СПД
ОСОБА_3

СПД Слесарчук  В.П. проти зустрічного позову заперечував з
мотивів, викладених у відзиві на зустрічний позов.

В ході розгляду справи, з метою
повного та всебічного розгляду справи, до участі у справі у якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору судом було залучено
Крижанівську сільську раду.

Крижанівська сільська рада  про місце та час судових засідань була
повідомлена належним чином, але представник ради в судові засідання не
з'являвся, про поважність причин нез'явлення представника  суд не повідомляв.

За таких обставин, справа
розглядалася за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК
України.

Рішенням господарського суду
Одеської області від  20 жовтня 2008 року
у справі №30-29/293-07-6917 (суддя Рога Н.В.) у задоволенні позову суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особиОСОБА_3-відмовлено; зустрічну позовну
заяву Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія
"Одесаобленерго" - задоволено; визнано недійсним Договір оренди №3
від 19 лютого 2001р, укладений між
Відкритим акціонерним товариством "Енергопостачальна компанія
"Одесаобленерго" та суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною
особою ОСОБА_3; стягнуто з суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особиОСОБА_3на користь  Відкритого акціонерного
товариства "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго"   витрати по сплаті держмита у сумі 42 грн. 50
коп.  та витрати на ІТЗ судового процесу
у сумі 59 грн.

Не погоджуючись з ухваленим
рішенням суду першої інстанції, Суб'єкт підприємницької діяльності -фізична
особаОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського
суду Одеської області  від  20 жовтня 2008 року у справі
№30-29/293-07-6917 скасувати, визнати за СПД ОСОБА_3 право власності на
павільйон ПК-2У, що розташований за адресою:
Одеська обл., Комінтернівський р-н, с. Ліски, вул. Лісна, 2-а.

Свої вимоги скаржник мотивує тим,
що суд не повністю з'ясував обставини, що мають значення для справи та порушив
норми матеріального права.

28.11.2008 року апелянт надав
уточнення до апеляційної скарги, в яких він просить рішення господарського суду
Одеської області  від  20 жовтня 2008 року у справі
№30-29/293-07-6917 скасувати, справу за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_3 до Відритого акціонерного товариства  "Енергопостачальна компанія
"Одесаобленерго", 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору: Крижанівська сільська рада Комінтернівського району
Одеської області про визнання права власності та за зустрічним  позовом Відритого акціонерного
товариства  "Енергопостачальна
компанія "Одесаобленерго" до Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_3 про визнання недійсним договору направити на новий
розгляд.

Свої вимоги скаржник мотивує тим,
що прийняття будь -якого рішення по апеляційній скарзі щодо предмету спору на
даний час є неможливим, оскільки неможливим є окремий розгляд справ №
30/284-07-8010 та 30-29/293-07-6917.

Сторони, згідно приписів ст. 98 ГПК
України, були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду
апеляційної скарги, про що свідчать поштові повідомлення, а матеріали справи
дають можливість розглянути справу у відсутності представника 3-ї особи, який
вдруге не з'являється у судове засідання апеляційної інстанції.

Від 3-ї особи, представник якої не
з'явився у судове засідання апеляційної інстанції, ніякого клопотання не
надходило.

Відповідач не скористався своїм
правом надання відзиву на апеляційну скаргу позивача, але його представник в
судовому засідання апеляційної інстанції апеляційну скаргу вважає
необґрунтованою.

Відповідно до ст.85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Дослідивши  доводи апеляційної скарги та уточнень до неї,
наявні матеріали справи та обставини, на які посилається скаржник, а також
перевіривши додержання та правомірність застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального права, заслухавши представників сторін,
апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
19 лютого 2001 року між ВАТ "ЕК "Одесаобленерго" (Орендодавець)
та СПД  ОСОБА_3 (Орендар) був укладений
Договір оренди №3, згідно якого Орендодавець передає Орендарю приміщення  загальною площею 110 кв.м, розташоване за
адресою: с. Ліски, Комінтернівського р-ну, Одеської обл., вул..Касяненко 19, з
метою розміщення продовольчого магазину. Далі юридична  адреса
вказаного  приміщення  була
змінена на:  с.Ліски  Комінтернівського  району,
вул.Лісна,2 а. Колегією суддів
встановлено, що  у справі  йдеться про одне і теж  спірне
приміщення,  цю обставину
сторони  не оспорювали.

Зазначений Договір був підписаний
сторонами з Протоколом розбіжностей. Згідно Узгодження протоколу розбіжностей,
підписаного сторонами за Договором оренди №3 від 19.02.2001р., строк оренди
встановлений з 15.12.2000 р. по 31.12.2006р. з правом подальшого викупу.

Відповідно  до зазначеного Договору повернення
орендованого приміщення по закінчені строку договору проводиться по акту приймання-передачі.
У випадку розірвання договору, закінчення строку його дії або відмови від його
пролонгації або банкрутства орендаря, він зобов'язаний повернути орендодавцю
об'єкт оренди (п.п. 7.2-7.3 Договору).

Спірний договір оренди № 3 від
19.02.2001 р. укладено з посиланням на Закон України "Про оренду
державного та комунального майна" та Закон України  "Про оподаткування прибутку
підприємств".

Згідно ст. 2 Закону України
"Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на
договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для
здійснення підприємницької та іншої діяльності; передача майна в оренду не
припиняє права власності на це майно.

28.08.2003 р. сторони уклали угоду
про внесення змін в доповнення до додатку №1 до Договору, якою сторони погодили
викласти доповнення № 1 до Договору в новій редакції (т.1 а.с.18-19).

Підпунктом 1 пункту 2 Угоди
передбачено, що у відповідності з Положенням (Стандартом) бухгалтерського
обліку 14 "Оренда", затвердженим наказом Мінфіну України від
28.07.2000 р. та внесенням змін в Закон України "Про оподаткування
прибутку підприємств" (п.1.18.2), сума орендних платежів по фінансовій
оренді, при якій орендар набуває право власності на орендований актив по
закінчені строку оренди, визначається методом дисконтування та включає в себе
відшкодування вартості орендованого майна і суму процентів за надання в
користування майна з відстрочкою платежу.

Пунктом 2 Угоди визначена сума
орендних платежів по фінансовій оренді, а саме методом дисконтування, що
включає в себе відшкодування вартості орендованого майна і суму відсотків за
надання в користування майна з відстрочкою платежу при 12% річній ставці, що
визначається виходячи з ринкової  ставки
процента (середньозважений банківський процент на займи).

Відповідно до Закону України
"Про оподаткування прибутку підприємств" фінансова оренда (лізинг) -
це господарча операція суб'єкта підприємницької діяльності, що передбачає
придбання орендодавцем матеріальних цінностей за замовленням орендаря з наступною
передачею орендарю права користування такими матеріальними цінностями на строк,
не менший за строк їх повної амортизації з обов'язковою наступною передачею
права власності на такі матеріальні цінності орендарю. При цьому ризики
раптової загибелі і пошкодження об'єкта оренди, усі види цивільної
відповідальності, що можуть виникнути у зв'язку з використанням орендованого
майна, а також видатки на поточний і капітальний ремонт орендованого майна несе
орендар.

З аналізу зазначеної норми
вбачається, що істотною умовою фінансової оренди (лізингу) є обов'язкова
передача права власності на об'єкт оренди та обов'язок орендаря придбати
орендоване майно.

Але
договір оренди з правом викупу передбачає лише право орендаря викупити
об'єкт оренди та умови здійснення викупу. Таким чином,
орендар за договором оренди з правом викупу на власний розсуд вирішує
придбавати об'єкт оренди чи ні та має право відмовитись від викупу орендованого
майна. Отже, в разі якщо орендар не реалізує передбачене договором право на
викуп приміщення, об'єкт оренди підлягає поверненню орендодавцеві.

Слід  зазначити, що
у  всякому випадку  право
орендаря  щодо викупу  об'єкту
оренди кореспондується  з  правом
власника майна (орендодавця),  а
саме  з
правом  розпорядження  належним
йому майном,  яким  він не
побажав  скористатися.

Пунктом 1 ст. 10 Закону України
"Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що
істотними умовами договору оренди є умови виконання зобов'язання. Сторони у
Договорі не змінили зміст зобов'язання, а саме обов'язок орендаря повернути
об'єкт після закінчення строку дії договору та не узгодили умову, що
орендодавець зобов'язаний продати, а орендар придбати об'єкт оренди, що
визначається абз.2 ч.2 ст.1.18.2 Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" обов'язковою умовою для угоди фінансової оренди.
Таким чином  колегія  суддів
повністю  погоджується  з
висновком  господарського  суду ,
що договір оренди №3 від 19.02.2001р. фактично є договором
оренди з правом викупу, але зазначеним договором не визначений порядок
викупу об'єкту оренди , крім того, що викуп здійснюється після закінчення
строку дії договору.

Відповідач за первісним
позовом  направив позивачу листи, якими
повідомив про   закінчення  строку дії Договору, а також , не продовження  його
надалі та відсутність наміру відчужувати об'єкт оренди, просив Орендаря
повернути орендоване майно (т.1 а.с.21,22). СПД ОСОБА_3 направив відповідачу
заяву про дострокову оплату орендної плати за весь період та просив здійснити
переоформлення права власності на об'єкт (т.1 а.с.20).

Правильним  є  і
посилання  господарського  суду
на Цивільний кодекс України, який набрав чинності з 01.01.2004р.
Відповідно до ст.ст.317, 319  Цивільного
кодексу України  власник має право
розпорядження своїм майном.  Отже, у разі
відмови власника від продажу свого майна шляхом укладення договору
купівлі-продажу , у тому числі того, що було передано в оренду, у орендаря за
договором оренди з правом подальшого викупу, не може виникнути право власності
на об'єкт оренди.

Що стосується зустрічного позову
ВАТ "ЕК "Одесаобленерго" щодо визнання недійсним Договору оренди
№3 від 19.02.2001р., то він підлягає задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до ст.48 Цивільного
кодексу УРСР, що був чинним на момент укладення оскаржуваного Договору,
недійсною є та угода, що не відповідає вимогам
закону.  Згідно  ст.4 Закону України "Про власність"
власник  на свій розсуд володіє,
користується і розпоряджається належним йому майном та має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Таким чином, лише власник
нерухомого майна може передавати його в орендне користування.

Як вбачається з матеріалів справи,
об'єкт оренди -павільйон-ПК - 2У , розташований за адресою: Одеська обл.,
Комінтернівський р-н, с.Ліски, вул.Лісна, 2а, належить ВА "ЕК
"Одесаобленерго" на підставі
Наказу Міністерства палива та енергетики України від 04 листопада 2003р.
№635 "Про затвердження переліку нерухомого майна" ВАТ "ЕК "Одесаобленерго",
яким затверджено перелік нерухомого майна, яке увійшло до статутного фонду  ВАТ "ЕК "Одесаобленерго"  (перейменованої з Державної акціонерної
енергопостачальної компанії у Відкрите акціонерне товариство енергопостачальну
компанію "Одесаобленерго" рішенням загальних зборів акціонерів,
протокол №1 від 18.11.1998р.) під час корпоратизації станом на
01.07.1995р.   Згідно Переліку нерухомого
майна, який є додатком до зазначеного Наказу, під п.542 значиться:
"павільйон ПК-2У, розташований за адресою: с.Ліски, вул.Касьяненко,
19". Державна  реєстрація  зазначеного
майна  не  була проведена, тому  зазначений документ не можна вважати належним
доказом права власності ВАТ "ЕК "Одесаобленерго".

За таких обставин, оскаржуваний
Договір укладений з порушенням норм Закону України "Про власність",
що є підставою для визнання цього Договору недійсним.

Отже вимоги позивача за зустрічним
позовом  є обґрунтованими, підтверджені
матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Зважаючи на викладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції дав вірну оцінку наданим доказам, справа
розглянута у відповідності до діючих норм матеріального та процесуального права
і тому підстав для скасування рішення немає.

Всі
інші  зауваження,  викладені
у  апеляційній  скарзі,
колегія  суддів  не
приймає  до  уваги
з  підстав  викладених
вище.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11
"Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши
всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив
справу у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у
судовому засіданні.

З
урахуванням  наведеного  колегія
суддів  вважає, що  апеляційна
скарга  не підлягає  задоволенню, а  рішення господарського  суду
слід  залишити  без
змін.

Керуючись ст. ст. 99,
101, 103-105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_3, м. Одеса, вул. Академіка  Заболотного,40, на рішення господарського
суду Одеської області від  20 жовтня 2008
року по справі №30-29/293-07-6917 залишити без задоволення, рішення  господарського  суду
-без змін.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий суддя:
М.В. Михайлов

Суддя:                                                                                                  В.М.
Тофан

Суддя:
О.О. Журавльов