Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“27”листопада 2008 року           Справа №42/61-08

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Токар М.В судді Івакіної В.О., судді Фоміної В.О.

при секретарі Зозуля О.М.

за участю представників:

позивача –Гужва М.В., Швайка І.І.О.

1-го відповідача –Караваєв О.О., Зучек Є.Н.

2-го відповідача –Горбачов І.А.

3-ої особи - не з’явився

Представник прокуратури Харківської області –Бартош Р.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу першого відповідача (вх. № 1818Х/1-13) на рішення господарського суду Харківської області від 09.07.08 року по справі № 42/61-08

за позовом Комунального закладу "Харківський український культурний центр "ЮНІСТЬ", м. Харків

до 1. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків

2.          Приватного підприємства "Титан-плюс", м. Харків

третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - відділ у справах релігій обласної державної адміністрації, м.Харків

За участю прокуратури Харківської області

про визнання недійсним договору,-

встановила:

Рішенням господарського суду Харківської області від 09.07.08р. (суддя Хотенець П.В.) в задоволенні клопотання першого відповідача про залучення до участі у справі Прокуратури Харківської області відмовлено. У задоволенні клопотання першого відповідача про продовження строку розгляду справи за межами встановленого строку відмовлено. Позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним з моменту укладення договір оренди № 1055 Н від 17 вересня 2004 року, укладений між РВ ФДМУ у Харківській області і ТОВ "Титан", правонаступником якого є ПП "Титан-плюс". Стягнуто з РВ ФДМУ у Харківській області на користь КЗ "Харківський український культурний центр "Юність" державне мито в сумі 42,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 59,00 грн. Стягнуто з ПП "Титан-плюс" на користь КЗ "Харківський український культурний центр "Юність" державне мито в сумі 42,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 59,00 грн.

Перший відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати повністю, в задоволенні позову відмовити.

08.09.2008 року через канцелярію Харківського апеляційного господарського суду в порядку ст. 29 ГПК України надійшло повідомлення заступника прокурора Харківської області про вступ в розгляд даної справи з метою захисту інтересів держави.

В судовому засіданні представники апелянта підтримали апеляційну скаргу з урахуванням доповнення до апеляційної скарги від 03.10.2008 року.

Прокурор та представник другого відповідача апеляційну скаргу підтримують та просять апеляційний господарський суд задовольнити її та скасувати рішення господарського суду Харківської області від 09.07.2008 року , а в позові відмовити.

Представники позивача проти апеляційної скарги заперечують , просять залишити її без задоволення , а рішення –без змін , як законне та обґрунтоване.

В судове засідання представник третьої особи на стороні відповідачів не з’явився, про причину нез’явлення в судове засідання суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання, про що свідчать долучені до матеріалів справи повідомлення про вручення поштових відправлень.

В судовому засіданні 27 листопада 2008 року представник позивача заявив клопотання про відкладення розгляду у зв*язку з ненаданням прокурором відзиву на апеляційну скаргу та для з*ясування позиції прокурора .

Прокурор , представники першого та другого відповідачів проти задоволення клопотання заперечували.

Колегія суддів , порадившись дійшла висновку про залишення клопотання без задоволення та можливість з*ясування позиції прокурора по справі в ході судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги , вислухавши прокурора та представників сторін , перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні даного спору, колегія суддів встановила наступне

01.01.1996 року між Управлінням архітектури Харківської облдержадміністрації та Харківським державним комунальним підприємством Українського культурного центру «Юність»було укладено охоронно-орендний договір № 5-а на користування нерухомою пам*яткою історії і культури ( бувш. Університетською церквою) за адресою місто Харків, вулиця Університетська, будинок 25 . За умовами договору позивачеві для використання його під Український культурний центр „Юність” було передано приміщення площею 3059 квадратних метрів строком до 31 грудня 2000 року.

Згідно додаткової угоди № 2 до охоронно-орендного договору від 23 червня 2000 року площі переданих в орендне користування приміщень були скорочені до 1759 квадратних метрів. Додатковою угодою від 01 березня 2001 року загальну площу займаних приміщень уточнено і вона складала 2030 ,3 квадратних метрів.

Листом Управління містобудування та архітектури від 01.03.2001 року № 182/6 договір від 01.01.1996 року № 5-а було проланговано на тих же умовах.

11 вересня 2000 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Титан” та Управлінням містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації було укладено охоронно-орендний договір № 99, згідно якого в користування ТОВ "Титан" було надано колишню Університетську церкву для використання її під кінотеатр площею 1300 квадратних метрів, що розташоване за адресою місто Харків, вулиця Університетська, будинок 25, строком до 12.04.2050 року. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 22.01.2008 року ПП «Титан-плюс»є правонаступником ТОВ «Титан».

17 вересня 2004 року шляхом підписання додаткової угоди № 5 до охоронно-орендного договору № 99 від 11 вересня 2000 року з метою приведення діючого охоронно-орендного договору № 99 від 11 вересня 2000 року у відповідність до Господарського кодексу України (стаття 287), який набрав чинності з 01 січня 2004 року сторони домовилися викласти охоронно-орендний договір № 99 від 11 вересня 2000 року в новій редакції

А тому 17 вересня 2004 року між першим та другим відповідачами було укладено договір оренди № 1055Н.

Згідно пункту 1.1. цього договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно –нежитлові приміщення у будівлі пам’ятці архітектури загальною площею 1028 квадратних метри, розташоване за адресою: місто Харків, вулиця Університетська, будинок 25, що знаходиться на балансі Управління містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації. Майно передається в оренду з метою організації дозвілля дітей та юнацтва у позаурочний час. Строк дії договору визначений у п.10.1.договору і складає 49 років 7 місяців –до 12 квітня 2050 р. включно .

07 листопада 2007 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та КЗ «Харківський український культурний центр «Юність»було укладено договір оренди № 3326, за умовами якого позивачеві передано у строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно загальною площею 597,55 кв.м, розташоване за адресою : м.Харків, вул. Університетська, 25 будівлі пам*ятки архітектури , що перебуває на балансі Управління містобудування та архітектури Харківської облдержадміністрації.

Як вбачається з матеріалів справи , а саме паспорту пам*ятки (Університетський корпус: університетська «домова»церква (Антонівська),зала для урочистих зборів, бібліотека,обсерваторія), розташованої у м.Харкові, ул.Університетська, 25, а також з облікової картки (інв.№ 440) пам*ятки містобудування та архітектури та реєстраційного посвідчення Харківського міського бюро технічної інвентаризації від 10.11.1992 року, дана будівля прийнята на баланс Управління містобудування та архітектури Харківської облдержадміністрації відповідно до Постанови Ради Міністрів від 24.08.1963 року № 970.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те , що договір оренди № 1055 від 17.09.2004 року суперечить вимогам чинного законодавства, а саме Орендодавець, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області, не мало право укладати договору з другим відповідачем, ТОВ "Титан", оскільки майно, яке було передане в оренду, відноситься до комунальної власності, якою не має права розпоряджатися Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області. На підтвердження цієї позиції позивачем надано Рішення № 68 виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів 12 березня 1992 року, яке винесено на виконання Постанови Кабінету Міністрів України № 311 від 05 листопада 1991 року "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)".

Правове обґрунтування зроблене з посиланням на порушення вимог статей 761 Цивільного кодексу України, пункту 1 Тимчасового положення про Фонд державного майна України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2258-ХІІ від 07 липня 1992 року, статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", пункту 20 статті 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в України".

Окрім цього , позивач зазначає , що другий відповідач утримує приміщення , надані йому в оренду , у неналежному стані , та утримання спірного майна повністю проводить позивач.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області ( апелянт) та Приватне підприємство "Титан-плюс" проти доводів позивача заперечують і вважають , що спірний договір укладений з дотриманням вимог чинного законодавства, спірні приміщення обліковуються на балансі Управління містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації, а твердження про віднесення приміщення колишнього кінотеатру "Юність" по вулиці Університетська, 25 до складу комунальної власності є недоведеним , оскільки , на думку відповідачів, до складу виробничого об'єднання "Кіновідеопрокат" входили кінотеатри, а з Рішення № 68 виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів від 12 березня 1992 року , на яке посилається позивач , вбачається , що не всі будівлі кінотеатрів передавалися у комунальну власність.

До того ж , перший відповідач в своїй апеляційній скарзі звертає увагу Харківського апеляційного господарського суду на те , що згідно розпорядження представника Президента України по Харківській області № 293 від 18 серпня 1992 року "Про передачу на баланс Управління архітектури Харківської обласної державної адміністрації пам’яток архітектури" спірна будівля була передана на баланс Управління архітектури та містобудування Харківської обласної державної адміністрації, який і здійснював функції розпорядження цим об’єктом, зокрема, укладав орендно-охоронні договори .

Надаючи правову оцінку правовідносинам , що склались між позивачем та відповідачами , колегія суддів вважає за необхідне зазначити , що апеляційна скарга першого відповідача є такою , що підлягає задоволенню .

Так,згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України підставами судового захисту цивільного права особи є його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з частинами 1, 2 статті 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Як вбачається з обґрунтування позовної заяви та встановлено в ході судового розгляду , позивач стверджує , що даним позовом він хоче встановити , до якого майна ( державного чи комунального) відноситься спірна будівля , що , на його думку , і є підставою для визнання недійсним договору оренди № 1055 від 17.09.2004 року . Проте , зазначене питання не відноситься до компетенції позивача .

Окрім цього, встановлення правового статусу спірного майна не є предметом даного позову. Харківська міська рада ( як орган , що розпоряджається комунальним майном , яким позивач і вважає спірний об*єкт) не ставить питання про визнання договору оренди № 1055 від 17.09.2004 року недійсним та не уповноважувала КЗ «Харківський український культурний центр «Юність»на подання позову про визнання цього договору недійсним з підстав , зазначених в позові. До того ж позивачем не надано докази на підтвердження передачі спірної будівлі за актом приймання передачі з державної до комунальної власності у відповідності до Рішення № 68 виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів 12 березня 1992 року.

Що ж до посилання позивача, як на підставу для визнання недійсним договору оренди, на факт утримання другим відповідачем спірного майна у неналежному стані , то слід зазначити , що позивач не надав доказів звернення ним до відповідних органів (зокрема, до Управління містобудування та архітектури Харківської облдержадміністрації, як балансоутримувача пам*ятки історії та культури) щодо неналежного використання другим відповідачем спірного майна.

Крім цього , колегія суддів вважає за необхідне зауважити , що рівно як між відповідачами укладено договір оренди на частину приміщень будівлі по вул.Університетській, 25 у м.Харкові, так і з позивачем укладено договір оренди № 3326-Н від 07 листопада 2007 року з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області на частину приміщень цієї будівлі , та при укладенні цього договору позивач не ставив під сумнів належність бути орендодавцем першого відповідача.

Посилаючись в своїй позовній заяві та відзиві на апеляційну скаргу ( з урахуванням доповнень ) на ст.ст. 203,215 ЦК України , як на підставу визнання недійсним договору оренди , укладеного між відповідачами ,позивач вважає , що в момент вчинення цього правочину сторонами не додержано вимог діючого законодавства та цей правочин суперечить актам цивільного законодавства , а також моральним засадам суспільства.

Так, позивач , вважаючи себе заінтересованою особою ,яка заперечує дійсність спірного договору (як оспорюваного договору) , не довів ,що цей правочин суперечить інтересам відповідачів , Цивільному Кодексу України та іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини ,на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем не надані жодні докази в підтвердження того, що орендовані другим відповідачем - Приватним підприємством «Титан-плюс»та самим позивачем нежитлові приміщення в будівлі , розташованій у м.Харкові по вул. Університетській , б. 25 , відносяться до комунальної власності.

З огляду на вищевикладене , колегія суддів дійшла висновку , що при укладанні відповідачами спірного договору оренди права або охоронювані законом інтереси позивача не порушені , оскільки позивач навіть не є стороною у даному договорі і підстав для задоволення вимог про визнання договору оренди № 1055-Н від 17.09.2004 року , укладеного між відповідачами на підставі ч.1 ст. 203, ст. 215 Цивільного Кодексу України недійсним , колегія суддів не вбачає.

З урахуванням вищенаведеного при розгляді справи та винесенні оскаржуваного рішення господарський суд Харківської області неповно з*ясував обставини , що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права , що призвело до прийняття незаконного , необґрунтованого рішення. Позовні вимоги позивача про визнання недійсним договору оренди № 1055-Н від 17.09.2004 року , укладеного між першим та другим відповідачем не підлягають задоволенню з вищенаведених підстав. А тому рішення суду першої інстанції від 09.07.2008 року по даній справі підлягає скасуванню, а апеляційна скарга першого відповідача задоволенню.

Керуючись ст.ст.22,85,99,101,п.2 ст.103,п.1,4 ч.1.ст.104,ст.105 Господарського процесуального Кодексу України , судова колегія

Постановила:

Клопотання позивача про відкладення розгляду справи залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу першого відповідача задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 09.07.08 року по справі № 42/61-08 скасувати та прийняти нове , яким в позові відмовити.

Повний текст постанови виготовлений 28 листопада 2008 року .

Головуючий суддя Токар М.В.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Фоміна В.О.