Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2008
р.
Справа № 35/303-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В.,
судді Могилєвкін Ю.О. ,  Бухан А.І.

при секретарі Черкашиній І.В.

за
участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2

відповідача -  Болгової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків (вх. № 2448 Х/3) на рішення
господарського суду Харківської області від 06.10.08 р. по справі № 35/303-08

за позовом Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 м. Харків

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче об"єднання"Ю Бі Сі -
ПРОМО" м. Харків

про стягнення 200 525,23 грн.

встановила:

Позивач звернувся до господарського суду Харківської області із
позовною заявою про стягнення з відповідача на свою користь 187038,00 грн.
основного боргу, 13487,23 грн. пені, а також витрат по сплаті держмита та за
інформаційно -технічне забезпечення судового процесу.

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.10.2008р.
по справі                  № 35/303-08
(суддя Швед Е.Ю.) в задоволенні позову відмовлено.

Позивач з рішенням суду не погодився, подав апеляційну скаргу, в
якій вважає, що при винесенні рішення судом першої інстанції були порушені
норми матеріального та процесуального права, а також неповністю з'ясовані
обставини, які мають значення для справи, посилаючись на порушення відповідачем
своїх договірних зобов'язань щодо вивозу продукції зі складу позивача у
кількості вказаної у п. 5.1 спірного договору, вважає, що відповідач повинен
був здійснювати самостійний вивіз продукції; за твердженнями позивача,
відповідач не сплативши згідно з графіком за товар, спричинив неможливість
виготовлення повного обсягу продукції за договором. На цій підставі просить
скасувати рішення господарського суду Харківської області від 06.10.08р. та
прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, вважає
доводи позивача   необґрунтованими та не
підтвердженими ніякими доказами по справі, посилаючись на те, що позивач
неодноразово порушував умови спірного договору щодо строків виконання
зобов'язання, вважає, що відповідач не може бути примушений до виконання свого
зобов'язання прийняти товар поза строками, встановленими договором та сплатити
передоплати контрагенту, який раніше виконував свої зобов'язання з суттєвим
порушенням строків поставки. Просить апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

11 листопада 2008 року до Харківського апеляційного господарського
суду надійшло клопотання від ТОВ «Науково-виробниче об'єднання «Ю Бі
Сі-ПРОМО»про витребування додаткових документів та призначення експертизи по
даній справі.

Колегія суддів, розглянувши зазначене клопотання відповідача,
оцінивши наведені в ньому доводи з урахуванням дійсних обставин справи,
приходить до висновку про залишення зазначеного клопотання без задоволення,
оскільки факти, викладені в ньому не стосуються суті спірних правовідносин у
даному господарському спорі.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази
по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги
в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши уповноважених
представників сторін, які підтвердили свої позиції, викладені в апеляційній
скарзі та у відзиві на неї, колегія суддів приходить до висновку про залишення
апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду Харківської
області від 06.10.2008 року без змін, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Харківської
області виходив з результатів встановлення та дослідження документально
підтверджених обставин спору, за якими встановив, що між позивачем та
відповідачем 25.02.2008р. було укладено договір поставки №2-А, відповідно до
п.1.1. якого позивач зобов`язується виготовити та передати у власність, а відповідач
прийняти та оплатити продукцію відповідно до наступної номенклатури та
кількості: плитка опори зонту ЗМ-1.00-100.00.00.101 в кількості 20000 шт.
Згідно п.3.1. спірного договору загальна сума договору складає 388000,00 грн.
Відповідно до п.5.1. договору сторони домовились про те, що відповідач здійснює
вивіз зі складу позивача, вказаного в п.4.1. даного договору щотижнево 2400 шт.
(в останню неділю остаток) готової продукції, починаючи з березня 2008
року.Зобов`язання позивача вважаються виконаними з моменту отримання
відповідачем продукції належної якості та кількості та підписання відповідних
накладних.Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що           позивачем було порушено п.5.1. спірного
договору в частині щотижневої поставки товару, та фактично змінено договір
поставки №2-А від 25.02.2008р. в частині встановленого сторонами графіку
поставки продукції.

Позивачем було поставлено товару у кількості 10360 шт, яка, в свою
чергу була сплачена відповідачем в розмірі 205112,00 грн., тоді як, відповідно
до п.1.1. договору сторони домовились про поставку продукції в кількості 20000
шт.

Як вбачається із
матеріалів справи, відповідач листом від 28.08.2008р. за вих. №750 повідомив
позивача про розірвання договору у зв`язку з порушенням позивачем своїх
зобов`язань за договором відносно строків та кількості поставленого
товару.

Беручи до уваги
встановлений факт порушення позивачем строків та кількості поставки продукції
відповідно до умов спірного договору, місцевий господарський суд визнав позовні
в частині стягнення з відповідача 187038,00 грн., коштів за не отриману ним
продукцію за договором поставки №2-А від 25.02.2008р., необґрунтованими та
такими, що задоволенню не підлягають.

Позивач також просив
суд стягнути з відповідача пеню в сумі 13487,23 грн.

Суд першої
інстанції в оскаржуваному рішення визнав позовні вимоги в цій частині такими,
що задоволенню не підлягають, оскільки позивач порушував зобов`язання, у
зв`язку з чим відповідач відмовився від виконання зобов`язань за спірним
договором, тому законних підстав нарахування пені в сумі 13487,23 грн. судом не
вбачається.

Отже, місцевий господарський суд, приймаючи до уваги
вищевикладене, а також той факт, що позивачем під час розгляду справи в суді не
надано доказів в обґрунтування наявності будь-яких поважних обставин, що
зумовили неналежне виконання з боку позивача зобов'язання щодо поставки
продукції відповідно до умов договору
№2-А від 25.02.2008р., та не доведено належними доказами факт
невиконання договірних зобов'язань з боку відповідача, прийшов до висновку про
відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З даними висновками господарського суду повністю погоджується
колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням,  що ґрунтується
на всебічному,  повному  і
об'єктивному  розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним
тоді,  коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх  відсутності
-  на  підставі
закону,  що регулює  подібні
відносини,  або  виходячи
із  загальних засад і змісту
законодавства України.

Оскаржене рішення суду першої інстанції повністю відповідає
зазначеним вище вимогам, оскільки суд при його прийнятті взяв до уваги
обставини, суттєві для розгляду цього спору, а висновки, викладені в ньому,
узгоджуються з приписами норм чинного законодавства, які в даному випадку
регулюють спірні правовідносини,  що
призвело до прийняття правомірного рішення.

Позивач в апеляційній скарзі не погоджується з висновками суду
першої інстанції про порушення ним п. 5.1 Договору, на його думку, саме
відповідач порушив свої договірні зобов'язання щодо вивозу продукції в строк та
в кількості вказаній в договорі, вважає, що відповідач повинен здійснювати
самовивіз продукції зі складу позивача. При цьому позивач також зазначає, що
згідно п. 1.1 Договору він несе обов'язки виготовити та передати у власність
відповідача продукцію, що в свою чергу було ним здійснено в частині, що була
можлива завдяки своєчасній оплаті першої половини згідно графіку оплати за
договором. За твердженнями позивача, він не мав можливості виготовити весь
обсяг продукції, передбаченої умовами договору ( 20000 шт. плит), оскільки
відповідачем було здійснено оплату не в повному обсязі.

Колегія суддів вважає такі твердження безпідставними та такими, що
спростовуються самими умовами спірного Договору, а саме п. 3.4 Договору,
відповідно до якого Покупець (відповідач) оплачує поставлений товар на підставі
рахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника
(позивача) згідно встановленого графіка: 04.03.08р. -194 000,00 грн.;
03.04.08р. -194 000,00 грн.

Отже, передоплата товару умовами договору не передбачена, тоді як
п. 3.4 Договору чітко визначено, що відповідач оплачує саме поставлений
позивачем товар.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем строки зобов'язання
порушувались, за період березень-квітень товар поставлений не в повному обсязі,
а лише в  кількості 10360 шт плит, які, в
свою чергу були сплачені відповідачем в сумі 208112,00 грн., тобто за фактично
поставлений позивачем товар.

Отже, відповідач не може бути зобов'язаний прийняти товар поза
строками встановленими договором та сплатити передоплату позивачу, яка тем
більш не передбачена умовами договору, тому вимоги останнього по сплаті коштів
в розмірі 187038,00 грн. за  не отриману
відповідачем продукцію та ще з порушенням строків визначених договором  поставки №2-А від 25.02.2008р. є неправомірними
та безпідставними.

За таких обставин, колегія суддів          вважає, що в діях відповідача
відсутні будь-які порушення умов договору щодо оплати поставленої продукції та
норм чинного законодавства.

Більш того, згідно ч.1 ст.670 Цивільного кодексу України якщо  продавець
передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором
купівлі-продажу,  покупець має  право вимагати   передання
кількості  товару,  якої
не  вистачає,  або відмовитися від переданого товару  та
його  оплати,  а  якщо  він оплачений, - вимагати повернення
сплаченої за нього грошової суми.

Як вбачається із матеріалів справи, та встановлено судом першої
інстанції. відповідач у відповідності до вимог чинного законодавства надіслав
позивачу повідомлення про розірвання договору у зв`язку з порушенням останнім
своїх зобов`язань за договором відносно строків та кількості поставленого
товару.

Колегією суддів не приймає до уваги твердження позивача про те, що
продукція знаходилась на його складі в необхідній кількості та відповідач
повинен був здійснювати її самостійний вивіз, оскільки позивачем не надано
доказів того, що саме той товар, що є предметом спірного договору, виготовлений
своєчасно у необхідній кількості та знаходиться на складі позивача, а також
відсутні докази направлення відповідачу виставлених рахунків за товар, як це
передбачено п. 3.4 Договору.

Крім того, позивачем також не надано доказів звернення до
відповідача з вимогою про вивіз готової продукції зі складу позивача.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд
у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування відповідно до приписів статті 33
Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують
його вимоги та заперечення.

Таким чином, на думку колегії суддів, матеріали справи свідчать
про безпідставність позовних вимог про стягнення з відповідача 187038,00 грн.
основного боргу та 13487,23 грн. пені., оскільки позивач не довів належними та
допустимими доказами порушення відповідачем умов договору щодо оплати
продукції, поставка якої не була здійснена, а за отриману продукцію відповідач
повністю розрахувався і борг відсутній, про що свідчить акт звірки
взаєморозрахунків за період з 01.01.08р. по 31.07.08р., укладений між сторонами
по справі.

Разом з цим, факти, викладені в апеляційній скарзі та його
посилання на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції,
не знайшли свого підтвердження під час вирішення справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, факт
порушення договірних зобов'язань позивачем підтверджується матеріалами справи,
останнім належними доказами не спростовується, аргументованих доводів
правомірності заявлених позовних вимог позивач ні в суді першої інстанції, ні в
апеляційному суді не надав.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає, що апеляційна скарга позивача позбавлена фактичного
та правового обґрунтування на її підтвердження, рішення господарського суду
Харківської області від 06.10.2007 року по справі № 35/303-08 прийняте без
порушень норм процесуального та матеріального права, а доводи з яких подана
апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його
зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись  ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України, ст.
ст. 32-34, 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105, 110 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного
господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Харків  залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 06.10.2008р.
по справі                  № 35/303-08
залишити без змін.

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю
«Науково-виробниче об'єднання «Ю Бі Сі-ПРОМО», м. Харків про призначення
експертизи залишити без задоволення.

Головуючий суддя
Барбашова С.В.

Судді
Могилєвкін Ю.О.

Бухан А.І.