ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2008 р.

№
К2-3710/06-10/203-08

Вищий
господарський суд  України у складі
колегії  суддів:

Муравйова
О.В. -головуючого Полянського А.Г. Фролової Г.М.

за
участю представників:

позивача

ОСОБА_1.
-дов. від 02.06.2008 року

відповідача

не
з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином)

третіх
осіб 1, 3

не
з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином)

третьої
особи 2

ОСОБА_2.
-директор за сумісництвом, ОСОБА_3. -дов. від 15.09.2008року

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю
"Тур-Гранд"

на
ухвалу

Київського
міжобласного апеляційного господарського
суду від 10.07.2008 року

у
справі

№ К
2-3710/06/10/203-08 господарського суду Київської області

за
позовом

ОСОБА_4

до

Відкритого
акціонерного товариства "Броварський завод будівельних конструкцій"

треті
особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідача

Товариство
з обмеженою відповідальністю "Промтек - 2000", Товариство з
обмеженою відповідальністю "Тур-Гранд", Акціонерний банк
"Таврика"

про

визнання
недійсними пунктів 5.2, 5.4, 5.5, 5.6 Статуту

ВСТАНОВИВ:

У
жовтні 2006 року ОСОБА_4 звернувся до Броварського районного суду Київської
області з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Броварський завод
будівельних конструкцій" про визнання недійсними пунктів 5.2, 5.4, 5.5,
5.6 Статуту Відкритого акціонерного товариства "Броварський завод
будівельних конструкцій", прийнятого загальними зборами акціонерів
16.05.1998 року і зареєстрованого Виконкомом Броварської міської ради Київської
області 10.01.1999 року за № 69 з моменту його реєстрації Виконкомом
Броварської міської ради Київської області 10.01.1999 року. Зобов'язання
відповідача повідомити теперішніх і колишніх акціонерів товариства про визнання
недійсними  пунктів 5.2, 5.4, 5.5, 5.6
Статуту.

Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що спірні пункти Статуту Відкритого акціонерного
товариства "Броварський завод будівельних конструкцій" всупереч
законодавству України встановлюють обмеження прав власника відносно володіння і
розпорядження належними йому акціями товариства, а тому вони суперечать нормам
статей 13, 41 Конституції України та нормам статей 4, 6, 13 Закону України
"Про власність".

Ухвалою
господарського суду Київської області від 03.06.2008 року (суддя: Тищенко О.В.)
по справі № К2-3710/06/10/203-08 господарського суду Київської області
провадження у справі припинено на підставі пункту 1-1 частини 1, частини 3
статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Мотивуючи
ухвалу, суд з посиланням на статтю 80 Господарського процесуального кодексу
України зазначає, що в даній справі відсутній предмет спору, оскільки є чинним
рішення господарського суду Київської області від 22.05.2008 року по справі №
10/104-08 господарського суду Київської області.

Не
погоджуючись з ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю
"Тур-Гранд" звернулося до Київського міжобласного апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду
Київської області від 03.06.2008 року по справі № К2-3710/06/10/203-08
господарського суду Київської області.

Ухвалою
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 10.07.2008 року
(судді: Рудченко С.Г. -головуючий, Гаврилюк О.М., Мельник С.М.) по справі №
К2-3710/06/10/203-08 господарського суду Київської області апеляційна скарга
Товариства з обмеженою відповідальністю "Тур-Гранд" повернута
заявнику без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Господарського
процесуального кодексу України.

Ухвала
суду мотивована тим, що скаржник звернувся з апеляційною скаргою після
закінчення строку, встановленого на апеляційне оскарження та без клопотання про
відновлення строку, встановленого статтею 93 Господарського процесуального
кодексу України.

Не
погоджуючись з ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю
"Тур-Гранд" звернулося до Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою на ухвалу Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 10.07.2008 року по справі № К2-3710/06/10/203-08
господарського суду Київської області, в якій просить ухвалу у справі
скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції,
мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення судом норм процесуального
права, зокрема, статей  93, 97, 106
Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, заявник зазначає, що
строк подання апеляційної скарги ним не був пропущений. На день винесення
ухвали повного тексту ухвали не існувало. Копія ухвали надійшла на адресу
заявника вже навіть після подання апеляційної скарги.

Відзив
на касаційну скаргу не надано.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача, пояснення представників позивача та третьої особи
- 2,    присутніх  у судовому засіданні, перевіривши наявні
матеріали справи та доводи, викладені у касаційній скарзі,   колегія
суддів   вважає,   що
касаційна скарга  підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно
статті 108 Господарського процесуального кодексу України Вищий  господарський суд України переглядає за
касаційною скаргою (поданням) рішення місцевого господарського суду та постанови
апеляційного господарського суду.

Відповідно
до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України
переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Статтею
106 Господарського процесуального кодексу України ухвали місцевого
господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках,
передбачених цим Кодексом та Законом "Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Апеляційні
скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку,
передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Відповідно
до статті 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня прийняття рішення місцевим господарським
судом, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення -з дня підписання рішення, оформленого відповідно
до вимог статті 84 цього Кодексу.

Відповідно
до статті 85 Господарського процесуального кодексу України прийняте рішення
оголошується суддею у судовому засіданні після закінчення розгляду справи. За
згодою сторін суддя може оголосити тільки вступну та резолютивну частини
рішення, про що зазначається у протоколі судового засідання. У такому разі
повне рішення складається і підписується протягом п'яти днів з дня оголошення
його вступної та резолютивної частин.

Рішення
господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку
з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

У
разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною
інстанцією.

Відповідно
до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, якщо
господарський спір не вирішується по
суті  (відкладення розгляду
справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду
тощо), господарський суд виносить ухвалу.

Згідно
зі статтею 87 Господарського процесуального кодексу України рішення та ухвали
розсилаються сторонам, прокурору, який брав участь в судовому процесі, третім
особам не пізніше п'яти днів після їх прийняття або вручаються їм під розписку,
якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Як
встановлено судом, апеляційна скарга на ухвалу господарського суду Київської
області від 03.06.2008 року була надіслана до Київського міжобласного
апеляційного господарського суду 14.06.2008 року.

Однак,
як вбачається з матеріалів справи,
ухвала господарського суду Київської області  від 03.06.2008 року  сторонам у справі була надіслана судом  лише 20.06.2008 року, тобто після звернення
Товариства з обмеженою відповідальністю "Тур-Гранд" з апеляційною
скаргою, про що свідчить відмітка суду першої інстанції на зворотній стороні
ухвали та штамп поштового відділення на конверті.

Враховуючи
наведені обставини, Київським міжобласним апеляційним господарським судом при
винесенні ухвали від 10.07.2008 року не було встановлено, коли було виготовлено
та підписано повний текст ухвали, коли ця ухвала була направлена сторонам у
справі.

Судом
апеляційної інстанції не було звернуто уваги на те, що ухвала суду першої
інстанції була направлена сторонам лише 20.06.2008 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом апеляційної
інстанції невірно застосовані приписи статті 97 Господарського процесуального
кодексу України, що дає підстави для її скасування з направленням справи на
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись
статтею 1115, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110,
11111, 11112, 11113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю
"Тур-Гранд"задовольнити.

Ухвалу
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 10.07.2008 року по
справі № К 2-3710/06/10/203-08 господарського суду Київської області скасувати.

Справу
передати на розгляд до Київського міжобласного апеляційного господарського
суду.

Головуючий
О. Муравйов

Судді
А.Полянський

Г. Фролова