ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26"
серпня 2008 р.
Справа № 57/93-08

вх. № 4900/4-57

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. від 10.12.2007 р., головний
спеціаліст-юрисконсульт;

відповідача - не з"явився;

розглянувши справу за позовом Харківської міської ради, м.
Харків

до  Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м. Х-в

про звільнення земельної ділянки приведення її у придатний для
подальшого використання стан, в тому числі шляхом демонтажу металевих кіосків
та звільнення від будь-якого іншого майна

ВСТАНОВИВ:

Позивач -Харківська міська рада звернувся до суду з позовом про
звільнення земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0400Га, зайняту самочинно
розміщеними відповідачем -ОСОБА_2 двома металевими кіосками, привести її у
придатний для подальшого використання стан, в тому числі шляхом демонтажу двох
металевих кіосків та звільнення від будь-якого іншого майна; повернути цю земельну
ділянку територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради,
мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач використовує земельну ділянку без
документів, що посвідчують право на неї (право власності, право постійного
користування земельною ділянкою або договір оренди)..

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08 липня 2008
року прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та
призначено її до розгляду на 21 липня 2008 року о 10:15.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21 липня 2008
року, у зв'язку з тим, що відповідач у судове засідання не з'явився, з огляду
на те, що сторонами не надано витребуваних судом документів, розгляд справи
відкладено на 11 серпня 2008 року о 10:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11 серпня 2008
року, з огляду на заявлене клопотання відповідача про відкладення розгляду
справи та враховуючи принцип змагальності сторін та те, що правосуддя у
господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового
процесу перед законом і судом, відкладено розгляд справи на 26 серпня 2008
року.

Представник позивача у судовому засіданні підтримував заявлений
прокурором позов та просив його задовольнити.

Відповідач у призначене судове засідання не з'явився, хоча
належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справи, оскільки  ухвала про порушення провадження у справі від
08.07.2008 р. р. відповідно до поштового повідомлення за № 014684 вручена
особисто відповідачу  15 липня 2008 року
р. Відзив на позов та витребувані судом документи відповідач не надав,  про причини неявки у судове засідання не
повідомив.

Позивач до початку судового засідання звернувся до суду з заявою
про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.
Ця заява розглянута судом та задоволена як така, що не суперечить чинному
законодавству.

У відповідності до ст.75 ГПК України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами .

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши
обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши повноважного представника
позивача, господарським судом встановлено наступне.

21 січня 2008 року Головним спеціалістом відділу самоврядного
контролю за використанням та охороною земель управління земельних відносин Харківської
міської ради ОСОБА_3проведено обстеження земельної ділянки за результатами чого
складено акт від 21.01.2008  року № 95/08
яким встановлено, що земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 400
кв.м (0,0400 га.) використовується відповідачем для експлуатації та
обслуговування двох металевих кіосків з продажу продуктів харчування (для
здійснення підприємницької діяльності), документи, які посвідчують право
користування зазначеною земельною ділянкою відсутні.

25 січня 2008 року Управлінням земельних відносин Департаменту
містобудування, архітектури та земельних відносин  Харківської міської ради винесено
попередження, яким зобов'язано відповідача звільнити земельну ділянку від
кіосків та припинити її експлуатацію до оформлення документів, які посвідчують
право користування землею згідно зі ст.. 125 Земельного кодексу України.

За результатами повторного обстеження Головним спеціалістом
відділу самоврядного контролю за використанням та охороною земель управління
земельних відносин Харківської міської ради ОСОБА_3 спірної земельної ділянки,
встановлено, що порушення не усунуті, відповідач продовжує використовувати
спірну земельну ділянку для експлуатації та обслуговування двох металевих
кіосків з продажу продуктів харчування (для здійснення підприємницької
діяльності) без документів, які посвідчують право користування зазначеною
земельною ділянкою, про що складено акт № 472/08 від 26.02.2008 року..

З огляду на зазначені порушення, з метою захисту інтересів держави
позивачем пред'явлено даний позов до суду.

Згідно ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись
законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі  яких
господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність  чи
відсутність  обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 3 Земельного кодексу України закріплено, що земельні
відносини регулюються Конституцією України, цим кодексом, а також
нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра,
атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, що знаходяться на території
України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської)
економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені
Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи
місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до
повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території  міст належить здійснення контролю за
використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного
та екологічного законодавства.

На підставі п.12 ст.1 Закону України "Про державний контроль
за використанням та охороною земель" від 19.06.2003 р. №963, самовільне
зайняття земельної ділянки - це
будь-які  дії особи, які  свідчать про фактичне використання не  наданої
їй земельної ділянки, чи намір використовувати  земельну
ділянку  до встановлення її меж у
натурі, до одержання документа,  що
посвідчує право  на  неї, та його державної реєстрації.

У ч.1 п.п."в" п. 18 постанови Пленуму Верховного суду
України "Про практику застосування судами земельного законодавства  при розгляді цивільних справ" від
16.04.2004 року № 7, вказується, що "відповідно до ст.125 Земельного
кодексу України, право користування земельною ділянкою виникає після
одержання  її власником  або
землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право  постійного
користування або укладення договорів оренди, їх державної
реєстрації   та встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на місцевості)."

Згідно приписів ст.116 Земельного кодексу України громадяни та
юридичні особи набувають  права  власності
та  права користування  земельними
ділянками  із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів  виконавчої  влади
або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації
щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають
приватизації, в межах їх
повноважень,  визначених  цим Кодексом.

Главою 15 Земельного кодексу
України визначено два види
користування  землею - право
постійного користування земельною ділянкою, право оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 статті 124 Земельного кодексу України, передача
в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній
власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої
влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України  право власності  та
право  постійного користування на
земельну ділянку виникає після одержання
її власником  або  користувачем документа,  що
посвідчує  право  власності
чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної  реєстрації. Приступати до використання
земельної ділянки до встановлення  її меж
у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та
державної реєстрації забороняється.

Порядок надання у
постійне  користування  земельних
ділянок юридичним особам та порядок передачі земельних  ділянок
в  оренду визначені ст.ст. 123,
124 Земельного кодексу  України  та ст. 16 Закону України "Про оренду
землі".

Статтею 126 Земельного кодексу України передбачено, що право
власності та право  постійного  користування на земельну ділянку  виникає
після  одержання  її
власником  або користувачем
документа, що  посвідчує  право
власності  чи  право постійного користування земельною
ділянкою, та  його державної
реєстрації.  Право  на
оренду  земельної ділянки  виникає
після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати
до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на
місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

У відповідності по п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу
України до  розмежування земель державної
і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах
населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів -
відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним
національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Статтею 373 Цивільного кодексу України передбачено, що земля є
основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Право власності на землю гарантується
Конституцією України. Право власності на землю  (земельну
ділянку)  набувається  і здійснюється відповідно до закону.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в
Україні” визначено, що виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад
є вирішення відповідно  до закону питань
регулювання земельних відносин.

Таким чином, повноваження щодо розпорядження спірної земельної
ділянки здійснює Харківська міська рада

Однак, відповідачем заходи, щодо оформлення земельної ділянки не
проведені, а земельна ділянка не звільнена.

Частиною 3 статті 25 Земельного кодексу України передбачено, що
приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі
(на місцевості ), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та
державної реєстрації, забороняється.

Відповідно до статті 212 Земельного кодексу України, самовільно
зайняті земельні ділянки, підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам
без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними, з
приведенням земельних ділянок у придатний для користування стан.

Приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи, що
відповідач не надав суду жодного документу, що обгрунтовує використання спірної
земельної ділянки на підставі документів, які підтверджують право на неї (право
власності, право постійного користування земельною ділянкою або договір
оренди), що спростовує викладене у позові, хоча мав можливість скористатись
своїми процесуальними правами та надати документи в обгрунтування своєї позиції
по справі, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в
суді, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога щодо звільнення земельної
ділянки правомірна та обгрунтована, така, що підтверджується доданими до
матеріалами справи доказами та не спростована відповідачем, тому підлягає
задоволенню..

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального
кодексу України, витрати по сплаті державного мита та витрати на
інформаційне-технічне забезпечення судового процесу, у разі задоволення
позовних вимог, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями  6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
статтею 373 Цивільного кодексу України, статтею 26 Закону України “Про місцеве
самоврядування в Україні”, статтями 25, 125, 126, 212 Земельного кодексу
України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44, 46, 47, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Фізичну особу - підприємцяОСОБА_2(АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, відомості про р/р відсутні, відомості про дату
і місце народження відсутні) звільнити земельну ділянку  поАДРЕСА_2, площею 0,0400 Га,зайняту самочино
розміщеними двома металевими кіосками, привести її у придатний для подальшого
використання стан, в тому числі шляхом демонтажу двох металевих кіосків та
звільнити від будь-якого іншого майна; повернути цю земельну ділянку
територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради.

Стягнути з Фізичної особи - підприємцяОСОБА_2(АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, відомості про р/р відсутні, відомості про дату
і місце народження відсутні) на користь державного бюджету України (відділення
державного казначейства м. Харкова, , рахунок НОМЕР_2в
Управління державного казначейства у Харківський області, МФО 851011, код
бюджетної класифікації 22090200, символ звітності 095) - 85,00 грн. державного
мита.

Стягнути з Фізичної особи - підприємцяОСОБА_2(АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, відомості про р/р відсутні, відомості про дату
і місце народження відсутні на користь державного бюджету України (одержувач
коштів  -
УДК у м. Харкові, № рахунку НОМЕР_3, , код бюджетної
класифікації 22050000,символ звітності банку 259, банк одержувача - ГУДКУ у
Харківській обл., МФО 851011) - 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 01.09.2008 року

Суддя