СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

03.11.08
Справа№ 3/196

Суддя    Н.Березяк   при секретарі І. Торській
розглянула матеріали справи

за позовом  ТзОВ „Ідеал-Д”, м.Львів

до
відповідача : фізичної особи підприємця
„ОСОБА_1”, м.Рава-Руська

Про
оплату вартості зіпсованого товару та відшкодування збитків

За участю представників:

Від
позивача:
Очеретько Р.М. - представник

Від
відповідача:
ОСОБА_2, ОСОБА_3- представники

Представникам сторін роз'яснено  права та обов'язки , передбачені ст.22 ГПК
України.

Суть спору: ТзОВ
„Ідеал-Д”  подано позов до фізичної особи
підприємця „ОСОБА_1”  про стягнення
25712,49 грн. вартості зіпсованого товару, 4998,92 грн. завданих збитків ,
307,12 грн. сплаченого державного мита, 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В ході судового розгляду позивачем
було подано уточнення позовних вимог в якому він просить стягнути з відповідача
21911,99 грн. вартості зіпсованого товару, 4998,92 грн. завданих збитків ,
307,12 грн. сплаченого державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу та 2500,00 грн. витрат сплачених за проведення
експертизи.

Відповідач  позовні вимоги визнає частково з підстав і
мотивів, викладених у відзиві на позов та
додаткових поясненнях.

Розгляд справи неодноразово
відкладався з метою витребування додаткових доказів.

В судовому засіданні 03.11.2008 року
оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали  справи, та
оцінивши  докази в їх сукупності ,
встановив наступне:

11.07.2008 року між фізичною особою -
підприємцем „ОСОБА_1” (Перевізником) та ПП „Сантехторг” (Замовником) було
укладено договір багаторазового перевезення вантажу за умовами якого перевізник
зобов'язувався доставити ввірений йому Замовником вантаж до пункту призначення
і видати його вантажоодержувачу.

На виконання договору перевезення
11.07.2008 року за товарно-транспортною накладною №02АБ3  відповідачем було прийнято до перевезення
радіатори та сантехніку на загальну суму 190464,53 грн. для доставки її
вантажоодержувачу ТзОВ „Ідеал-Д”. Внаслідок ДТП ввірений до перевезення вантаж
було зіпсовано, чим завдано позивачу збитки в розмірі вартості зіпсованого
вантажу -25712,49 грн., та додатково понесених витрат в розмірі 4998,92 грн. в
зв'язку із перевантаженням та транспортуванням товару до місця призначення.

Відповідач не вжив жодних заходів для
зменшення розміру завданих збитків та відшкодування вартості зіпсованого товару,
що стало підставою звернення позивача для стягнення завданих збитків в судовому
порядку.

Проаналізувавши всі обставини та
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд прийшов до
висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

При
прийнятті  рішення,  суд
виходив  з наступного :

Позов заявлений про відшкодування
збитків підлягає розгляду відповідно до ст. ст. 314, 315 Господарського кодексу
України, ст. 63 Закону України "Про автомобільний транспорт", ст. ст.
133 - 134 Статуту автомобільного транспорту УРСР (в разі внутрішнього
перевезення).

Відповідно до ст.314 ГК України
перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого
до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження
сталися не з його вини. Аналогічні положення містяться в ст.924 ЦК України ,
якими передбачено, що перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або
пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної
шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст. 47 Статуту
автомобільного транспорту в УРСР вантажовідправник повинен подати
автотранспортному підприємству або організації на вантажі товарного характеру,
що пред'являються до перевезення, товарно-транспортні накладні, а на вантажі
нетоварного характеру, по яких не ведеться складський облік
товарно-матеріальних цінностей, але організовано облік шляхом заміру,
зважування, геодезичного заміру, - акти заміру (зважування).
Товарно-транспортні накладні і акти заміру (зважування) є основними
транспортними документами, які визначають взаємовідносини між
вантажовідправниками, вантажоодержувачами та автотранспортними підприємствами і
організаціями.

Згідно з п. 2 ст. 307, п. 5 ст. 308
Господарського кодексу України перевезення здійснюється за належним перевізним
документом. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання договору
перевезення, 11.07.2008 року за товарно-транспортною накладною серія 02 АБЗ №052097
було відвантажено радіатори та сантехніку на загальну суму 190464,53 грн.
Перевезення вантажу виконував водій ОСОБА_4 автомобілем марки DAF д.н.НОМЕР_1,
що належить відповідачу на праві приватної власності та підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу номер НОМЕР_2 виданого РЕВ 3-го
МВ ДАІ при УМВС України у Львівській області за маршрутом  м.Київ
-  м.Львів.

11.07.2008 року близько 23 години на
510 км автодороги Київ-Чоп в с.Дідилів Кам'янка -Бузького району Львівської області
сталася дорожньо-транспортна пригода за участі зазначеного вище автомобіля, що
підтверджується довідкою органів ДАІ.
ДТП сталося внаслідок порушення водієм правил дорожнього руху, а саме
-водій допустив перевищення швидкості руху транспортного засобу та не
зорієнтувався в дорожній ситуації, що призвело до ДТП.

Вина водія ОСОБА_4 підтверджується
постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 02.09.2008 року про
притягнення його до адміністративної відповідальності (а.с.137).

Внаслідок ДТП, ввірений до перевезення товар
було пошкоджено, що підтверджується актом від 12.07.2008 року про кількість та
вартість зіпсованого товару, підписаним представниками вантажовідправника,
вантажоодержувача,  та інспектора
Буського взводу ДПС Галія В.Я.. Представник перевізника  водій ОСОБА_4 від підписання акту пошкодження
вантажу відмовився, про що було складено акт про відмову від підпису (а.с.
12-13).

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується безпосередній причинний зв'язок між ДТП, яка трапилась по вині
водія (перевізника) та пошкодженням вантажу.

Не заслуговують на увагу суду доводи
відповідача про те, що пошкодження вантажу трапилося через неправильне
упакування товару вантажовідправником. Як вбачається з матеріалів справи, товар
був завантажений в упаковці заводу виробника, якість вантажу підтверджується
сертифікатом відповідності.

Положеннями частиною 3 статті 917 ЦК
України передбачено, що перевізник має право відмовитись від прийняття вантажу,
що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам,
а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу. Як вбачається
з  товарно-транспортної накладної серії
02 АБЗ №052097 від 11.07.2008 року (а.с.9) , товар був прийнятий до перевезення
без жодних застережень.

Оскільки відповідач не довів
відсутність власної вини у частковому пошкодженні вантажу прийнятому до
перевезення від позивача, у позивача є правові підстави для відшкодування
збитків у повному обсязі.

Що стосується доводів
відповідача про те, що позивачем не доведено розмір завданих збитків, то слід
зазначити наступне:

В обґрунтування своїх заперечень
відповідач посилається на відсутності підпису відповідача, та незалучення його
до участі у складені акту від 12.07.2008. Одночасно відповідач посилається на
відсутність товарознавчої експертизи  для
визначення характеру пошкодження  та суми
на яку зменшилась вартість вантажу, та інших доказів, якими засвідчено реальні
збитки позивача внаслідок автотранспортної аварії.

Згідно зі ст. ст. 43, 33,
34, 43, 84, 105 ГПК України реальні збитки підлягають доведенню стороною, якій
такі збитки завдані, а відповідач - перевізник зобов'язаний довести фактичну
наявність вантажу при отриманні від вантажовідправника та фактичну наявність
вантажу після аварії, кількість пошкодженого вантажу та придатного вантажу для
подальшого використання.

Відповідно до Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в Україні товарно-транспортні накладні та
дорожні листи є складовими товарно-транспортної документації - комплекту
юридичних документів, на підставі яких здійснюються облік, приймання,
передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між
учасниками транспортного процесу.

Відповідно до п.13.1.-13.3 Правил
перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні Перевізник здає вантажі
у пункті призначення вантажоодержувачу згідно з товарно-транспортною накладною.
Здача вантажів вантажоодержувачу у пункті призначення по масі і кількості місць
провадиться у порядку і способом, за якими вантажі були прийняті від
вантажовідправника (зважуванням на вагах, обмірюванням, підрахунком місць та
ін.). Вантажі, які прибули у непошкоджених кузовах автомобілів (причепах,
окремих секціях автомобіля, контейнерах і цистернах) та з непошкодженими
пломбами вантажовідправника, видаються вантажоодержувачу без перевірки маси,
стану вантажів і кількості вантажних місць. Пунктом 13.4. Правил передбачено,
що у пунктах призначення вантажоодержувач має право при прийманні вантажів
перевірити їх масу, кількість місць і стан у випадках: прибуття вантажів у
пошкоджених кузовах автомобілів (причепах, окремих секціях автомобіля,
контейнерах і цистернах) або з пошкодженими пломбами вантажовідправника.

Під час розгляду справи суд вимагав у
відповідача подати докази здачі вантажу вантажоодержувачу по кількості та
якості, що відповідає прийнятому до перевезення . Витребуваних доказів
відповідач суду не подав, посилаючись , при цьому, на доводи позовної заяві в
тій частині, що вантаж був одержаний позивачем.

Однак, слід зазначити, при
відсутності належних доказів перевезення всієї партії вантажу і здачі її
вантажоодержувачу ,відповідач свої заперечення підтверджує  викладеними в позовній заяві обставинами. В
той же час, не погоджуючись із вартістю пошкодженого вантажу, відповідач не
надав суду жодних доказів, які б спростовували доводи позивача щодо кількості і
вартості пошкодженої продукції.

В обґрунтування доводів щодо вартості
пошкодженого вантажу позивачем надано суду: товарно-транспортну накладну
(а.с.9),  видаткові накладні
(а.с.86-87),  акт від 12.07.2008 року
(а.с.12); наказ на призначення комісії та списання матеріальних цінностей
(а.с.11), акт списання товарно-матеріальних цінностей (а.с.112); договір
№641/09-08 м від 02.09.2008 року та закупівельний акт № 713697 від 10.09.2008
р. (а.с.113-114), висновок незалежної оцінки вартості майна від 01.09.2008
року.

Не заслуговують на увагу суду
посилання відповідача на порушення позивачем п.13.6 Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні , якими передбачено, що „у разі, якщо при
виявленні недостачі, ушкодження або зіпсування вантажів, Перевізник і
вантажовідправник або вантажоодержувач не дійшли згоди у визначенні їх причин і
суми, на яку зменшилась вартість вантажу, на вимогу Перевізника,
вантажовідправника чи вантажоодержувача проводиться експертиза в бюро товарних
експертиз або іншими компетентними організаціями чи фізичними особами”.
Відповідно до положень цього пункту саме на особу, яка не погоджується із сумою
на яку зменшилась вартість вантажу, покладається обов'язок ініціювання
проведення такої експертизи, а відповідач, як перевізник не тільки не ініціював
проведення експертизи, але й відмовився підписати акт від 12.07.2008 року про
кількість і вартість пошкодженого товару, чим порушив положення п.15.45 Правил,
яким передбачено, що „жодна із сторін не має права відмовитись від підписання
акта. У разі незгоди зі змістом акта кожна із сторін має право викласти в ньому
свою думку в рядку "Особливі відмітки" і засвідчити її підписом.”

Крім відшкодування вартості
пошкодженого вантажу , позивач просить відшкодувати йому збитки , пов'язані із
розвантаженням, перевантаженням товару
та транспортуванням вантажу до місця призначення. Згідно положень ст.623
ЦК України боржник, який порушив зобов'язання , має відшкодовувати кредиторові
завдані цим збитки.          Розмір
понесених витрат складає 4998,92 грн., що підтверджується  матеріалами справи договорами підряду та
актами здачі приймання робіт, договором перевезення вантажів актами наданих
послуг, рахунок фактурою та податковою накладною ( а.с.117-130). Крім того
позивач просить стягнути з відповідача сплачені платіжним дорученням №375 від 03.11.2008
року (а.с.164) кошти за проведеного незалежного оцінювання вартості зіпсованого
товару в розмірі 2500,00 грн.

Відповідач жодних дій для зменшення
розміру завданих збитків не вчинив, що є підставою для задоволення позовних
вимог в частині стягнення понесених витрат на транспортування вантажу та
проведення його оцінки.

Згідно зі ст. 4-2 та 4-3 ГПК України
- правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України -
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, однак жодних доказів в підтвердження своїх
заперечень, викладених у відзиві на позов ФОП „ОСОБА_1” до суду не надав.

Разом з тим, доводи ТзОВ „Ідеал-Д”
викладені у позовній заяві обґрунтовані, підтверджені наявними у справі
матеріалами, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню.

З урахуванням положень чинного
законодавства України, матеріалів та обставин справи, керуючись ст.ст. 12,32-38,
43, 49, 80, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И
В:

1.Уточнені позовні вимоги
задоволити.

2.Стягнути з фізичної
особи-підприємця „ОСОБА_1”  на користь
ТзОВ „Ідеал-Д” 21911,99 грн. вартості зіпсованого товару, 4998,92 грн. завданих
збитків , 307,12 грн. сплаченого державного мита, 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 2500,00 грн. витрат
сплачених за проведення експертизи.

3. Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення виготовлений і
підписаний 07.11.2008 року.

Суддя
Березяк Н.Є.