ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2008 р.

№ 2-8/258-5020-11/128

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Шаргала В.І.,

суддів:

Мачульського Г.М.,

Рогач Л.І.

За участю представників сторін:

позивача

не з’явився

відповідача

Скорик Н.В. дов. б/н від 29.09.2008 р.,

Хімікус М.С. дов. б/н від 18.02.2008 р.,

прокурора

Попенка О.С. –прокурора відділу Генпрокуратури України

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційне подання

Першого заступника прокурора Автономної Республіки Крим

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.07.2008 р.

у справі

№2-8/258-5020-11/128 господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом

Заступника прокурора м. Ялта в інтересах держави в особі Республіканського комітету Автономної Республіки Крим з охорони навколишнього природного середовища

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Югсевморсервіс"

про

стягнення 8 481,20 грн.

В С Т А Н О В И В:

Заступник прокурора м. Ялта звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом в інтересах держави в особі Республіканського комітету Автономної Республіки Крим з охорони навколишнього природного середовища до Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) "Югсевморсервіс" ВАТ "Севморзавод" в особі структурного підрозділу "Дитячий оздоровчий комплекс "Берегове" про стягнення 8 481,20 грн. шкоди, заподіяної внаслідок порушення природоохоронного законодавства у вигляді самовільного користування підземними водами з двох джерел без оформлення дозволу на спецводокористування у 2006 році.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив заявлену суму шкоди стягнути з ТОВ "Югсевморсервіс" (відповідача).

Доповідач: Шаргало В.І.

Рішенням господарського суду від 27.05 2008 року (суддя Дмитрієв В.Є.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.07.2008 року (судді: Лисенко В.А., Прокопанич Г.К., Фенько Т.П.), в позові відмовлено з тих підстав, що відповідач мав дозвіл на спеціальне водокористування №262 від 26.08.2005 року, який діяв до 01.01.2007 року, тобто був чинним і в 2006 році. Розрахунку збитків за період з 01.01.2007 року до 18.04.2007 року позивачем не надано.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішенням та постановою, Перший заступник прокурора Автономної Республіки Крим вніс до Вищого господарського суду касаційне подання, в якому посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема ст. ст. 19, 21 Кодексу України про надра, ч. 2 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову. Касатор наголошує на тому, що наявності одного лише дозволу на спецводокористування недостатньо, необхідно мати також відповідний дозвіл на користування надрами.

У відзиві на касаційне подання ТОВ "Югсевморсервіс" вважає прийняті у справі рішення законними та обґрунтованими, а доводи касаційного подання –безпідставними.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників відповідача та прокурора, розглянувши та обговоривши доводи касаційного подання, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду вважає, що касаційне подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що на території структурного підрозділу "Дитячий оздоровчий комплекс "Берегове" ТОВ "Югсевморсервіс", розміщеного за адресою: м. Ялта, смт. Санаторне, вул. Південна, 1, знаходяться три джерела прісної води, а саме: №149 "Біюк-Барлар"(391/31), №150 "Мшатка-Чокрак" (396/39), №151 "Менеіз" 9401/40, з яких названим комплексом здійснюється забір води для пиття та побутових потреб.

18.04.2007 року Управлінням екології інспекції Південно-Кримського регіону проведено планову перевірку дотримання норм природоохоронного законодавства Дитячим оздоровчим комплексом "Берегове", за результатами якої складений акт №211-50, в якому зафіксовано порушення вимог природоохоронного законодавства у вигляді самовільного, без відповідного дозволу у 2006 році, забору води з двох джерел - №№150,151, а також скидання забруднюючих речовин з перевищенням затверджених концентрацій у Чорне море.

За порушення природоохоронного законодавства - скидання забруднюючих речовин посадова особа притягнута до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, господарським судом встановлено, що відповідач має дозвіл на спеціальне водокористування УКР-КРИ №262, виданий Рескомекоресурсів Криму від 20.12.2002 року строком до 01.09.2005 року, який продовжено до 26.08.2005 року, потім - до 01.01.2007 року і далі –до 01.01.2008 року.

Таким чином спростовано посилання прокурора на те, що відповідач у вказаний період здійснював самовільний забір води з вищезазначених джерел.

Статтею 17 Водного кодексу України встановлено, що до відання спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань геології та використання надр у галузі управління і контролю за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів належить, зокрема, видача спеціальних дозволів на користування надрами для розробки родовищ підземних вод за погодженням з державними органами охорони навколишнього природного середовища, охорони здоров'я та нагляду за охороною праці.

Цим Кодексом визначено поняття спеціального водокористування, а саме - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

За визначенням ст. 46 Кодексу не належать до спеціального водокористування:

пропуск води через гідровузли (крім гідроенергетичних);

подача (перекачування) води водокористувачам у маловодні регіони;

усунення шкідливої дії вод (підтоплення, засолення, заболочення);

використання підземних вод для вилучення корисних компонентів;

вилучення води з надр разом з видобуванням корисних копалин;

виконання будівельних, днопоглиблювальних і вибухових робіт;

видобування корисних копалин і водних рослин;

прокладання трубопроводів і кабелів;

проведення бурових, геологорозвідувальних робіт;

інші роботи, які виконуються без забору води та скидання зворотних вод.

За правилами ст.16 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" забір води підприємством для питного водопостачання провадиться на підставі таких документів: дозволу на спеціальне водокористування або дозволу на користування надрами (у разі використання підземних вод).

З вищенаведеного вбачається, що законодавством не вимагається наявності у підприємства одразу двох вищеназваних документів при здійсненні спеціального водокористування.

З урахуванням норм наведеного законодавства та встановлених господарськими судами попередніх інстанцій обставин справи стосовно того, що відповідач протягом названого періоду мав виданий уповноваженим органом дозвіл на спеціальне водокористування з усіх перерахованих в акті перевірки джерел, суд касаційної інстанції вважає, що господарські суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність з боку відповідача порушень природоохоронного законодавства у вигляді самовільного забору води, а відтак правомірно відмовили в задоволенні позову.

В силу вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що під час розгляду справи господарськими судами фактичні обставини справи встановлено на основі повного і об'єктивного дослідження матеріалів справи, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, тому у касаційної інстанції відсутні підстави для скасування прийнятих у справі рішень.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання Першого заступника прокурора Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.07.2008р. у справі №2-8/258-5020-11/128 залишити без змін.

Головуючий суддя

Шаргало В.І.

Суддя

Мачульський Г.М.

Суддя

Рогач Л.І.