ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 жовтня 2008 р.

№ 2/54н

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - судді
Кривди Д.С.,

суддів
Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у
відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від
позивача:        не з'явився

від
відповідача:    не з'явився

розглянувши
касаційну скаргу  Приватного
підприємця ОСОБА_1

на постанову
Луганського апеляційного господарського суду від 03.07.2008р.

у справі №  2/54н Господарського суду Луганської області

за позовом
Приватного підприємця ОСОБА_1

до  Луганської міської ради

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець ОСОБА_1
звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом до Луганської
міської ради про визнання недійсним рішення Луганської міської ради від
31.03.2008р. № 32/13.

Ухвалою Господарського суду
Луганської області від 29.04.2008р. порушено провадження у справі, прийнято
заяву до розгляду та призначено розгляд справи.

Ухвалою Господарського суду Луганської
області від 03.06.2008р. (суддя О.О.Седляр), залишеною без змін постановою
Луганського апеляційного господарського суду від 03.07.2008р. (судді:
С.С.Єжова, Т.М.Баннова, К.І.Бойченко), провадження у справі припинено.

Не погодившись з прийнятими у даній
справі судовими рішеннями, приватний підприємець ОСОБА_1 подав до Вищого
господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
Господарського суду Луганської області від 03.06.2008р. та постанову
Луганського апеляційного господарського суду від 03.07.2008р. та  направити справу до господарського суду
першої інстанції для розгляду по суті. Свою вимогу  приватний підприємець ОСОБА_1 мотивує тим, що
господарським судом першої та апеляційної інстанції порушено норми
процесуального права.

Сторони не скористались правом,
наданим ст. 22 ГПК України щодо участі їх представників у судовому засіданні.
Про час і місце розгляду касаційної скарги були повідомлені.

Розглянувши касаційну скаргу,
перевіривши правильність застосування господарським судом попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України
дійшов висновку, що касаційна скарга приватного підприємця ОСОБА_1 підлягає
задоволенню.

Припиняючи провадження по справі,
господарський суд попередніх інстанції виходив з того, що оскільки відповідач
по справі є органом місцевого самоврядування, який здійснює владні управлінські
функції то даний спір є публічно-правовим, а тому не підлягає вирішенню в
господарських судах України в порядку господарського судочинства.

Проте, з таким висновком
господарського суду першої та апеляційної інстанції погодитися не можна  з огляду на таке.

Позивач просить визнати недійсним
рішення Луганська міська рада від 31.03.2008р. № 32/13 "Про розгляд
протеста прокурора на рішення Луганської міської ради від 28.02.2006р. № 41/14
"Про передачу громадянину ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки під
будівництво та розміщення будівлі магазину і кафе та благоустрій прилеглої
території за адресою: Новий городок заводу ОР (біля будинку № 1)",
посилаючись на те, що даним рішенням визнано таким, що втратило чинність
рішення відповідача, на підставі якого між позивачем та відповідачем було
укладено договір оренди земельної ділянки.

За визначенням понять, що даються у
статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України: справа адміністративної
юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного
суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1
частини першої); суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1). Таким чином,
згідно положень статті 3 цього Кодексу, справою адміністративної юрисдикції,
яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник
між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у
правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений керувати
поведінкою іншого (інших) суб'єкта, а цей суб'єкт, відповідно, зобов'язаний
виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень. У тому ж
випадку, коли суб'єкт, у тому числі орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа, не здійснюють у спірних
правовідносинах владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, з яким
виник спір, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного
судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції та не повинен
вирішуватись адміністративним судом.

Згідно ч. 2 ст. 4. Закону України
"Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у
комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень,
визначених законом.

Згідно ч. 2 ст. 16 України
"Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із
земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця,
прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за
результатами аукціону. Таким чином, укладенню договору оренди землі комунальної
форми власності передує прийняття рішення щодо цього органом місцевого
самоврядування. Із чого випливає, що прийняття органом місцевого самоврядування
рішення щодо передачі в оренду землі не здійсненням владних управлінських
функцій.

Отже, у даній справі спірні
правовідносини, які є предметом судового розгляду, виникли у зв'язку з
передачею за спірним рішенням Луганської міської ради земельної ділянки у
довгострокову оренду. Позивач, як орендар, оспорює рішення відповідача від
31.03.2008р., яким визнано рішення відповідача від 28.02.2006р. про передачу
позивачу в оренду земельної ділянки, таким, що втратило дію. Тобто, предметом
спору у справі є право користування спірною земельною ділянкою, що виключає
його розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 111-10
Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або
зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови
апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права. Оскільки господарським судом першої та
апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, щодо підвідомчості
справ, то прийняті ними рішення підлягають скасуванню, а справа передачі на
розгляд  господарського суду першої
інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.
ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111,
11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного
підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду
Луганської області від 03.06.2008р. та
постанову Луганського апеляційного господарського суду від 03.07.2008р.
у справі № 2/54н скасувати, а справу передати до Господарського суду Луганської
області.

Головуючий - суддя
Кривда Д.С.

судді                                                                              Жаботина
Г.В.

Уліцький А.М.