ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2008 р.

№
3636-5/0

Вищий господарський суд Укрїни у складі колегії суддів:

головуючого

Губенко
Н.М.

суддів

Барицької
Т.Л.

Подоляк
О.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ОСОБА_1

на
ухвалу

господарського
суду Сумської області

від

06.05.2008

та на
постанову

Харківського
апеляційного господарського суду

від

02.07.2008

у
справі

№
3636-5/0

за
позовом

ОСОБА_1

до

1.
Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Суми-Реєстр-Консалтінг»,
м. Суми; 2. ОСОБА_2, м. Суми

третя
особа

Арбітражний
керуючий -Козін Дмитро Васильович -ліквідатор ЗАТ «Охтиркашляхбуд», м. Суми

про

усунення
перешкод у користуванні та розпорядженні власністю

в
судовому засіданні взяли участь представники:

позивача

не
з'явився;

відповідача

1. не
з'явився; 2. не з'явився;

третьої
особи

не
з'явився;

Відповідно
до розпорядження заступника Голови Вищого господарського суду України від
14.10.2008 № 449 розгляд справи № 3636-5/0 здійснюється колегією суддів Вищого
господарського суду України у складі: Губенко Н.М. -головуючого судді, суддів
Барицької Т.Л., Подоляк О.А.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою
господарського суду Сумської області від 06.05.2008 у справі      № 3636-5/0 позивачу повернуті позовні
матеріали на підставі пунктів 4, 10 статті 63 ГПК України у зв'язку з
неподанням доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу та доказів сплати державного мита у встановленому законодавством
порядку та розмірі.

Постановою
Харківського апеляційного господарського суду від 02.07.2008 зазначену ухвалу
суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу позивача без
задоволення.

Не
погоджуючись з винесеними судами першої та апеляційної інстанцій рішеннями,
позивач подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій
просив скасувати зазначені ухвалу та постанову, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи
підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник посилається на те, що суди не
взяли до уваги його клопотання про звільнення його від сплати державного мита
на підставі статті 4 Декрету Кабінету Міністрів від 21.01.1993. Скаржник
вважає, що оскільки його вимоги щодо визнання протоколу загальних зборів ЗАТ
«Охтиркашляхбуд»від 24.11.2006 підробленим, за допомогою якого виявились
ошукані акціонери -кредитори по зарплаті є позовними вимогами, направленими на
виконання рішень судів по стягненню заборгованості по заробітній платі за
рахунок майна товариства, то на нього розповсюджується пільга щодо сплати
державного мита.

Ознайомившись
з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими
інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин,
дотримання норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач
подав до господарського суду Сумської області позов, в якому просив визнати
підробленим протокол загальних зборів акціонерів ЗАТ «Охтиркашляхбуд»від
24.11.2006, скасувати висновки мандатної комісії та визнати всі договори по
продажу майна статутного фонду ЗАТ «Охтиркашляхбуд»до 04.12.2006.

Відповідно
до пунктів 3-31 статті 57 ГПК України до позовної заяви додаються
документи, які підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і
розмірі; сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Як
встановлено судами першої та апеляційної інстанцій позивачем не дотримано
вищенаведених вимог Господарського процесуального кодексу України, оскільки ним
не було додано до позовної заяви доказів про сплату державного мита у
встановлених порядку і розмірі та витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Відповідно
до статті 45 ГПК України позовні заяви, заяви про вжиття запобіжних заходів і
заяви про оскарження рішень, ухвал, постанов господарського суду оплачуються
державним митом, крім випадків, встановлених законодавством.

Статтею
4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 «Про державне
мито»визначено перелік осіб, на яких поширюються пільги щодо сплати державного
мита, який є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно
до пункту 1 зазначеної статті Декрету від сплати державного мита звільняються
позивачі -робітники та службовці -за позовами про стягнення заробітної плати й
за іншими вимогами, що випливають з трудових правовідносин.

-Згідно
зі статтею 471 ГПК України розмір витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу визначається Кабінетом Міністрів України за
поданням Вищого господарського суду України.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 № 1258 розмір витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу у господарських судах встановлено для позивачів,
у встановленому порядку звільнених від сплати державного мита, - за нульовою
ставкою; для всіх інших позивачів -за ставкою 118 грн.

Отже,
з урахуванням наведених норм, колегія суддів Вищого господарського суду України
вважає обґрунтованим та правомірним висновок суду апеляційної інстанції про те,
що позивач з вимогами, зазначеними у позовній заяві, не відноситься до переліку
осіб, на які поширюються пільги щодо сплати державного мита.

Оскільки
позивач, звертаючись з позовом до господарського суду, не надав докази про
сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, суд першої інстанції
правомірно виніс ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі пунктів
4, 10 статті 63 ГПК України, яку суд апеляційної інстанції обґрунтовано залишив
без змін.

Згідно
із статтею 108 Господарського процесуального кодексу України Вищий
господарський суд України переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення
місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно
до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України
переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно
до роз'яснень, викладених у пунктах 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно
перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності -
на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для
даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна
частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення
для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких
суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і
відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.

Враховуючи
викладене, Вищий господарський суд України прийшов до висновку, що судові
рішення попередніх судових інстанцій вказаним вимогам відповідають.

Керуючись
ст.ст. 1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу
господарського суду Сумської області від 06.05.2008 та постанову Харківського
апеляційного господарського суду  від
02.07.2008 у справі № 3636-5/0 без змін.

Головуючий,
суддя                                                                      Н.М.
Губенко

Судді:
Т.Л. Барицька

О.А.
Подоляк