СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е
М   У К Р А Ї Н И

"19" серпня 2008 р.
Справа №  18/3659

Господарський суд Черкаської
області у складі: головуючого судді -Васяновича А.В.,

секретаря судового засідання
-Буднік А.М.,

за участю представників сторін:

від позивача -представник не
з'явився,

від відповідача -ОСОБА_1.
-особисто,

ОСОБА_2. -адвокат
згідно ордеру на ведення справи,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом     Черкаської міської ради, м. Черкаси

до                    приватного підприємця  ОСОБА_1, м. Черкаси

про                  стягнення 23 728 грн. 97 коп.

ВСТАНОВИВ:

До
господарського суду Черкаської області з позовом звернулась Черкаська міська
рада про стягнення з приватного підприємця ОСОБА_1 23728 грн. 97 коп. збитків
за самовільне зайняття земельної ділянки.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що згідно свідоцтва на право власності на будівлю кафе
"Пельменна" від 25.07.2001 року, зареєстрованого в реєстрі приватного
нотаріуса ОСОБА_3. за НОМЕР_1 до приватного підприємця ОСОБА_1 перейшло право
власності на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1, проте з дати реєстрації
права власності на об'єкт нерухомості відповідач використовує земельну ділянку
без документів, що підтверджують право на землю, тобто, самовільно займає
земельну ділянку площею 524,46 кв.м., не сплачує кошти за використання землі,
чим спричиняє збитки місцевому бюджету.

Позивач був належним чином
повідомлений про час і місце розгляду справи,
однак свого представника в судове засідання не направив,  про причини неявки  суд не повідомив.

Справа розглядається після
відкладення.

Представник позивача в попередньому
судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та просив суд задовольнити позов
повністю.

У відзиві на позовну заяву
відповідач зазначає, що доводи позивача є необґрунтованими та безпідставними,
оскільки факт самовільного зайняття земельної ділянки документально не
підтверджено, на земельній ділянці знаходиться нерухомість приватного
підприємця ОСОБА_1, відповідач неодноразово звертався до позивача з
відповідними клопотаннями про укладання договору оренди землі починаючи з 2001
року, проте, лише 12 листопада 2007 року між сторонами було укладено
відповідний договір оренди. Заборгованість по орендній платі відсутня.

За згодою учасників судового
провадження, в судовому засіданні, яке відбулося 19.08.08 року було оголошено
вступну та резолютивну частини рішення господарського суду Черкаської області
зі справи №18/3659.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників відповідача, та дослідивши докази, суд вважає,
що позовні вимоги Черкаської міської ради задоволенню не підлягають виходячи з
наступного:

Звертаючись до господарського суду,
позивач в обґрунтування своїх вимог посилався на ст. 1166 ЦК України, Закон
України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», а також
на приписи ст.ст. 156, 157 Земельного кодексу України, та просив суд стягнути з
відповідача 23728 грн. 97 коп. збитків за самовільне зайняття земельної ділянки
з 25.07.2001 року по 31.07.2006 року (відповідно до акту а.с.16).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою,
яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Деліктні зобов'язання є
позадоговірними і їх юридичне значення полягає в тому, що форми та розмір
позадоговірної відповідальності визначаються лише законом.

Для застосування деліктної
відповідальності необхідною є наявність складу правопорушення, а саме:
протиправної поведінки; шкідливого результату; причинного зв'язку між
протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду.

Відповідно до ст.1 Закон України
"Про державний контроль за використанням та охороною земель" (в
редакції Закону №271-VІ від 15.04.2008 року) самовільне зайняття земельної
ділянки -це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної
ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування
(оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за
винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Приписами ст.211 Земельного кодексу
України передбачено, що за самовільне зайняття земельної ділянки громадяни та
юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну
відповідальність відповідно до законодавства.

Статтею 531 Кодексу
України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна
відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, а саме: самовільне
зайняття земельної ділянки - тягне за собою накладення штрафу на громадян від
десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на
посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 25.07.2007 року за №963 затверджено методику визначення розміру
шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок,
використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового
покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу (далі - Методика).

Названою Методикою передбачено, що
розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам внаслідок
самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за
цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без
спеціального дозволу, проводиться інспекціями Мінприроди або Державною
інспекцією з контролю за використанням і охороною земель та її територіальними
органами, а розміру шкоди, заподіяної юридичним та фізичним особам, -
територіальними органами Державної інспекції з контролю за використанням і
охороною земель на підставі матеріалів обстежень земельних ділянок, проведених
відповідно до Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на
платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 1 листопада 2000 р. N 1619

В листі Державної інспекції з
контролю за використанням і охороною земель від 16.10.2007 року за
№6-8-1833/1018 зазначено, що згідно з Методикою підставами для здійснення
розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам,
юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок,
використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового
покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи
про адміністративне провадження, які підтверджують факт вчинення правопорушення,
а саме: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про
адміністративне правопорушення; припис (з вимогою усунення порушення земельного
законодавства); акт обстеження земельної ділянки.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 05.08.2008 року було зобов'язано позивача надати суду
матеріали справи про адміністративне провадження стосовно керівника
підприємства-відповідача, які б підтверджували факт вчинення правопорушення
-самовільного зайняття земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1.

Проте, позивач витребувані
документи суду не надав, факт вчинення відповідачем правопорушення, належними
та допустимими доказами в розумінні ст. 34 ГПК України суду не довів.

Крім того, матеріалами справи
підтверджується, що відповідач займає земельну ділянку правомірно, що
підтверджено свідоцтвом про право власності
на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, (а.с.7).

Відповідно до статті 377
Цивільного кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або
споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.
Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір
земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту
частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідна для їх
обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на
земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача
переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони
розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Також матеріалами справи
підтверджується, що відповідач, ще в 2001 році звертався до позивача з
клопотанням про надання в оренду землі на якій розміщена нерухомість, та просив
орган місцевого самоврядування дати дозвіл на розробку проекту відведення
земельної ділянки.

Міськвиконком листом від 05.10.2001
року № 4254-2  надав відповідачу дозвіл
на  організацію комісії міськвиконкому  по обстеженню земельної ділянки, на що у
відповідача не було ні можливості, ні повноважень.

Відповідач звертався до суду зі
скаргою на бездіяльність міського голови,
але  ця скарга була залишена без
розгляду.

18 березня 2004 року був укладений
договір № 20 по відведенню земельної ділянки і складений календарний план
робіт.

12.11.2007 року між сторонами було
укладено договір оренди землі, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Отже, суд приходить до висновку, що
в даному випадку відсутній факт самовільного зайняття земельної ділянки в
розумінні ст.1 Закон України "Про державний контроль за використанням та
охороною земель", та ст.211 Земельного кодексу України, а чинним
законодавством України не передбачено відповідальності за використання земельної
ділянки без правовстановлюючих документів, що дійсно мало місце в даному
випадку з моменту придбання нерухомості відповідачем, і до укладання договору
оренди землі.

Що стосується посилання позивача на
норми Земельного кодексу України, а також на приписи Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, судом враховано
наступне:

Відповідно до ст. 157 Земельного
кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам
здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни
та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи
виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи,
діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість
земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і
радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та
іншими відходами і стічними водами.

Порядок визначення та відшкодування
збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Неодержані доходи за час
тимчасового невикористання земельної ділянки в розумінні ст.156 Земельного
кодексу України, - це доходи, які міг би одержати власник землі,
землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не
одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження
прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для
використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу,
спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян, як це
передбачено Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та
землекористувачам затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 284
від 19.04.1993 року.

Вищенаведеним Порядком встановлено,
що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та
Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими
комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються
представники Київської, Севастопольської міських, районних державних
адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад
(голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким
заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та
громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів
земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і
архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст
районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

У разі, коли збитки заподіяні
погіршенням якості земель або приведенням їх у непридатність для використання
за цільовим призначенням, до складу комісій включаються також представники
санітарно-епідеміологічних і природоохоронних органів.

Результати роботи комісій
оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці
комісії.

Матеріалами справи підтверджується,
що рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.12.2006 року за
№1693 (а.с.14) було затверджено акт про визначення збитків власнику землі від
21.08.2006 року (а.с.15).

З вищезазначеного акту, копія якого
знаходиться в матеріалах справи вбачається, що в ньому немає підпису відповідача,
що є порушенням названого вище Порядку.

За таких обставин, даний письмовий
доказ суд оцінює критично.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Всупереч названій нормі
процесуального Закону під час розгляду даного спору позивачем не було доведено
факту самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки, та наявність складу
правопорушення для застосування деліктної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, та
оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача про стягнення 23728 грн. 97 коп. збитків є необґрунтованими та
безпідставними, в зв'язку з чим в позові слід відмовити повністю.

Судові витрати підлягають розподілу
між сторонами на підставі ст.49 ГПК України з урахуванням вимог абз.2 п.11 ст.4
Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», та п.6.6 Роз'яснення
Вищого арбітражного суду України від 04.03.98 року за №02-5/78.

Оскільки, позивач звільнений від
сплати державного мита, то в результаті залишення позову без задоволення,
державне мито не стягується..

На
підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82-84 ГПК  України суд, -

ВИРІШИВ:

В
позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до
Київського міжобласного апеляційного господарського суду в порядку та строки
передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Суддя
Васянович
А.В.

Повний
текст судового рішення підписано 25.08.08 року.