АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем
України

02.09.2008  року
Справа № 2/59

Луганський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого                              Семендяєвої
І.В.

суддів
Баннової Т.М.

Якушенко Р.Є.

за
присутністю секретаря

судового
засідання
Антонової І.В.

та
представників сторін:

від
позивача                               -
ОСОБА_1., юрисконсульт, довіреність б/н

від
24.03.08;

від
відповідача
- ОСОБА_2., довіреність НОМЕР_1 від 16.07.08,

розглянувши
у відкритому

судовому
засіданні

апеляційну
скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Луганськ

на
рішення

господарського
суду           Луганської області

від
01.08.08 (підписано 04.08.08)

у
справі
№ 2/59 (суддя -Седляр О.О.)

за
позовом                                        товариства з
обмеженою відповідальністю

„Торгова
фірма „Сота”, м. Луганськ

до
відповідача
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Луганськ

про
стягнення 155 536 грн. 00 коп.

В С Т А Н О В
И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Торгова фірма „Сота” (далі за текстом -ТОВ „ТФ „Сота”,
позивач) звернулося до господарського суду Луганської області з позовною заявою
про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі за текстом -ФОП
ОСОБА_3., відповідач) суми попередньої оплати в розмірі 155 536 грн. 00 коп.
згідно договору купівлі-продажу № 17 від 17 серпня 2007 року, а також судових
витрат.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 01.08.08 у справі № 2/59 позовні вимоги задоволено
частково, стягнуто з відповідача на користь позивача суму передоплати у розмірі
130 000 грн. 00 коп., судові витрати, в решті позовних вимог відмовлено.

Дане рішення було мотивовано ст.
ст. 530, 693 Цивільного кодексу України, умовами договору купівлі-продажу № 17
від 17.08.07 та тим, що відповідач не забезпечив поставку обладнання у термін,
зазначений у вимозі № 56 від 03.03.08, а тому позивач відмовився від виконання
зобов'язання та відповідно до ст. 693 Цивільного кодексу України просив
відповідача повернути передоплату. Твердження позивача про перерахування суми
25 536 грн. відповідачу згідно договору купівлі-продажу від 17.08.07
спростовано матеріалами справи, тому позовні вимоги у вказаній сумі заявлені безпідставно.

Не погоджуючись з винесеним судом
першої інстанції рішенням, відповідач звернувся до Луганського апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою № 18 від 11.08.08, якою просить
скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову
відмовити.

В обґрунтування своїх апеляційних
вимог заявник вказує на те, що висновки, зроблені судом у рішенні, не
відповідають фактичним обставинам справи; що у рішенні відсутнє посилання на
клопотання про виклик працівників підприємства для дачі пояснень від 01.08.08,
а клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи від 28.07.08
відхилено без зазначення того, в чому саме полягає його необґрунтованість; що
судом під час вирішення спору не було прийнято до уваги лист позивача № 21 від
28.01.08, згідно якому позивач визнав поставку товару на суму 158668 грн.; що
ТОВ „ТФ „Сота” не має права посилатися на ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу
України, тому що строк виконання зобов'язання продавця, пов'язаний з передачею
товару, ще не настав; що порушень умов договору з боку відповідача не було.

Луганський апеляційний
господарський суд на підставі ст. 98 Господарського процесуального кодексу
України ухвалою від 13.08.08 прийняв до провадження апеляційну скаргу
відповідача.

Розпорядженням першого заступника
голови суду від 13.08.08 для розгляду вказаної вище апеляційної скарги на
рішення місцевого господарського суду призначено судову колегію у складі:
головуючий суддя -Семендяєва І.В., судді -Баннова Т.М., Якушенко Р.Є.

Відзивом № 246 від 02.09.08 позивач
відхилив доводи апеляційної скарги через їх безпідставність.

Судове засідання 02.09.08
фіксувалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч. 2 ст. 99
Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими
суду першої інстанції.

За змістом ст. 101 вказаного
Кодексу у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у
справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє
законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному
обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування судом попередньої інстанції норм
матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції
дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Місцевим господарським судом надана
належна оцінка обставинам справи, на підставі яких позов ТОВ „ТФ „Сота” до ФОП
ОСОБА_3. про стягнення суми попередньої оплати в розмірі 155 536 грн. 00 коп.
згідно договору купівлі-продажу № 17 від 17 серпня 2007 року обґрунтовано був
задоволений частково.

Так, між сторонами у справі
укладено договір купівлі-продажу № 17 від 17 серпня 2007 року (в оригіналі
відповідача номер договору відсутній), за умовами якого постачальник
(відповідач у справі) зобов'язався поставляти та передати у власність покупцеві
(позивачу у справі) обладнання, а останній зобов'язується його прийняти та
оплатити.

Пунктом 2.1 договору передбачено,
що загальна сума поставляємого обладнання за даним договором складає 207 600
грн. 00 коп., а пунктом 3.2 договору був передбачений строк поставки -три дні з
моменту оплати.

Як зазначає позивач у листі № 56
від 03.03.08, спрямований на адресу відповідача (а. с. 141), у момент укладання
договору сторони домовились про те, що поставка товару буде проводитися
частками (партіями) після кожного отримання попередньої оплати за цю частку
(партію) товару.

Викладене підтверджується тим, що
позивач дійсно виставив рахунок -фактуру № ЧП-100 від 04.09.07 (а. с. 19), у
якому зазначив „оплата за матеріали згідно договору № 17 від 17.08.07”. Докази
того, коли саме цей рахунок був направлений позивачу, в матеріалах справи
відсутні, але саме за цим рахунком у подальшому позивач перерахував частину
попередньої оплати. 07 вересня 2007 року платіжним дорученням № 56 (а. с. 10)
та 14 вересня 2007 року платіжним дорученням № 4528 ( а. с. 9) позивач
перерахував відповідачу 70 000 грн. та 60 000 грн. відповідно, зазначивши у
платіжному дорученні № 4528 договір № 17 від 17.08.07 та рахунок № 100 від
04.09.08 у платіжному дорученні № 56. Інші платіжні доручення - № 5050 від
07.11.07 на суму 17875 грн. 20 коп. (а. с. 7) та № 4847 від 18.10.07 на суму
7660 грн. 80 коп. ( а. с. 8) не містять посилання на договір № 17 від 17.08.07
або рахунок № ЧП -100 від 04.09.08.

Так, у зазначених платіжних
дорученнях № 5050 та № 4847 у графах „призначення платежу” вказано „попередня
платня за буд. матеріали (насос) згідно рахунку № 3386 від 03.10.07”. Рахунок-фактура
№ ЧП-3386 від 03.10.07 на суму 25536 грн. не містить посилання на договір № 17
від 17.08.07. Таким чином, по умовам вказаного договору була здійснена
попередня оплата в сумі 130 000 грн., а не 155536 грн., як зазначено у позові.

Аналізуючи умови договору
купівлі-продажу від 17.08.07 № 17, слід зазначити про те, що визначений у п.
2.2 договору порядок розрахунків ”попередня оплата в розмірі 100%” суперечить
п. 1.1 договору, у якому зазначено, що постачальник (відповідач) зобов'язується
на умовах, передбачених договором, поставити та передати у власність покупця
(позивача), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити постачальнику
обладнання згідно відвантаженому товару за накладними.

Крім того, як зазначив суд першої
інстанції у рішенні, що оскаржується, відповідно до умов договору
купівлі-продажу від 17.08.07 № 17 (на оригіналі відповідача б/н) сторонами не
досягнуто домовленості щодо строку поставки товару, оскільки в оригіналі
позивача та відповідача маються розбіжності, а саме: у п. 3.2 оригіналу
договору позивача дописано від руки (мовою оригіналу) „3.2. Строк поставки три
дня с момента оплати”, у той час як на оригіналі договору відповідача ця запис
відсутня.

Таким чином, сторонами не був чітко
узгоджений ні порядок розрахунків, ні строк поставки товару.

Оскільки позивач на вимогу
відповідача (рахунок-фактура № ЧП-100 від 04.09.07 ) здійснив попередню оплату
в сумі 130 000 грн., листом від 03.03.08 № 56, який був надісланий
відповідачеві у відповідності до вимог п. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України,
позивачем було запропоновано відповідачеві виконати зобов'язання за договором
купівлі-продажу щодо поставки товару протягом 7 календарних днів.

У зв'язку з невиконанням
відповідачем зобов'язань позивач листом від 12.03.08 № 62/1 відмовився від виконання
зобов'язань у натурі та запропонував відповідачеві у відповідності з вимогами
ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України протягом 3-х банківських днів повернути
передоплату у сумі 155 536 грн. на розрахунковий рахунок підприємства.

Відповідач заперечує проти
невиконання свого зобов'язання по поставці товару та посилається на проведену
поставку обладнання за накладними від 31.08.07 № ТТЦ-0000179, від 07.09.07 №
ТТЦ-000375, від 07.09.07 № ТТЦ-000374, від 14.09.07 № ТТЦ-000596, але у
підтвердження здійснення поставок за договором купівлі-продажу від 17.08.07 №
17 спростовуються самими ж документами, оскільки у наданих відповідачем
видаткових накладних та податкових накладних, які були ним оформлені, не
вбачається посилань на даний договір, а існують посилання на окремі рахунки, у
яких теж відсутнє посилання на підставу здійсненої поставки.

Так, у розхідній накладній №
ТТЦ-0003114 від 04.12.07 на суму 25536 грн. (а. с. 29) зазначена підстава
поставки -рахунок-фактура № ЧП-3386 від 03.10.07; у розрахунковій накладній №
ТТЦ-000596 від 14.09.07 (а. с. 30) на суму 60000 грн. підставою поставки
зазначений рахунок-фактура № ЧП-1002 від 14.09.07; у розрахунковій накладній №
ТТЦ-000375 від 07.09.07 на суму 44566 грн. 88 коп. (а. с. 31) та № ТТЦ -000374
від 07.09.07 на суму 25 433 грн. 12 коп. (а. с. 32) графа „підстава поставки”
заповнена так „підстава не вказана”; у розхідній накладній № ТТЦ-0000179 від
31.08.07 на суму 50000 грн. (а. с. 33) вказана підстава поставки
”рахунок-фактура № ЧП-100 від 31.08.07” (рахунок, за яким здійснювалась
передоплата (а. с. 19), має дату 04.09.07 та номер ЧП-100 ). Викладене свідчить
про те, що між сторонами існували інші взаємовідносини по поставкам. При цьому
проведені платежі по платіжним дорученням № 4528 на суму 60 000 грн. (а. с. 9)
14.09.07 та № 56 від 07.09.07 на суму 70 000 грн. (а. с. 10) мають чітке
посилання на договір № 17 від 17.08.07 (платіжне доручення № 4528) та на
рахунок № 100 від 04.09.07 (платіжне доручення № 56).

Про те, що між сторонами існували
інші взаємовідносини свідчить лист позивача № 21 від 28.01.08 (а. с. 74),
спрямований на ім'я відповідача, у якому йдеться про те, що відповідачем (його
фірмою) поставлені будматеріали та виконані роботи по монтажу системи опалення,
але виконання будь-яких робіт не передбачено договором № 17 (або б/н) від
17.08.07. Про виконання робіт зазначає і відповідач у наданих ним документах
(а. с. 40-52).

Те, що у платіжному дорученні № 56
зазначений рахунок № 100, а не № ЧП-100 (а. с. 10) не є свідченням того, що
проведена оплата за іншим, ніж ЧП-100 від 04.09.07 рахунком, оскільки не
доведена наявність рахунку № 100 від 04.09.07. Про те, що ця оплата в сумі 70
000 грн. проведена саме за договором
свідчить і те, що у призначенні платежу зазначено „попередня часткова
оплата” (саме на частину суми договору виставлений рахунок-фактура № ЧП-100 від
04.09.07, у якому зазначено: „оплата за матеріали згідно договору № 17 від
17.08.07”).

У зв'язку з відсутністю поставки у
термін, вказаний у вищезазначеному листі, позивач вимогою від 12.03.08 № 62/1
відмовився від виконання зобов'язання та у відповідності до вимог ст. 693
Цивільного кодексу України просив повернути суму передоплати.

Суд першої інстанції підставно не
прийняв до уваги доводи позивача про те, що сума 25 536 грн. за платіжними дорученнями
від 07.11.07 № 5050 та від 18.10.07 № 4847 на суму 7660 грн. 80 коп. була також
перерахована відповідачеві згідно договору купівлі-продажу від 17.08.07 № 17 та
підлягає поверненню, оскільки вони спростовуються самими ж документами,
рахунком від 03.10.07 № 3386 та накладною від 04.12.07 № ТТЦ-0003114.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 693
Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої
оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право
вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідач порушив свої договірні
зобов'язання та не поставив обладнання після вимоги позивача поставити таке
обладнання (лист № 56 від 03.03.08, квитанція про відправлення цього листа від
03.03.08, а. с. 141-142).

Отже, сума попередньої оплати
130000 грн. підлягає поверненню позивачу. Суд першої інстанції обґрунтовано
задовольнив позов частково в сумі 130000 грн. та відмовив у задоволенні решти
позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги
відхиляються судом апеляційної інстанції у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Так, місцевий господарський суд
підставно відмовив у проведенні судово-бухгалтерської експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41
Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що
виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає судову експертизу.

У клопотанні про призначення
судово-бухгалтерської експертизи (а. с. 107) відповідач поставив такі питання,
вирішення яких не потребує спеціальних пізнань:

- чи підтверджується документально
і чи обґрунтована господарська операція по відвантаженню товарно-матеріальних
цінностей фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3. на адресу ТОВ „Торгівельна марка
„Сота” та на яку суму?

- чи підтверджується документально
поставка товарно-матеріальних цінностей фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3. на
адресу ТОВ „Торгівельна марка „Сота” у розумінні Закону України „Про податок на
додану вартість”?

- чи підтверджується документально
сума податкового кредиту з податку на додану вартість ТОВ „Торгівельна марка
„Сота” за взаєморозрахунками з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3. на у якому
розмірі?

Для вирішення даного спору має
суттєве значення те, чи виконав відповідач свої договірні зобов'язання по поставці
обладнання.

Згідно зі ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які
мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, доказом виконання
договірних зобов'язань відповідачем згідно п. 1.1 договору та Закону України
„Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” (ст. 9) є належним
чином оформлені накладні, котрі мають посилання на укладений сторонами договір.

З тих же підстав була відсутня
необхідність у виклику працівників підприємства позивача (клопотання
відповідача від 27.06.08, а. с. 35). До того ж письмові пояснення двох
працівників -ОСОБА_4. та ОСОБА_5. (а. с. 45-48) маються в матеріалах справи.

Таким чином, відповідно до ст. 43
Господарського процесуального кодексу України рішення місцевого господарського
суду, що оскаржується у даному випадку, ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді всіх обставин та відповідає вимогам матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України державне мито за апеляційною скаргою в сумі 650
грн. слід покласти на заявника, а зайве сплачене державне мито в сумі 7 грн. 00
коп. повернути відповідачу із Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 811,
85, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу
України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О
В И В:

1. Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, м. Луганськ № 18 від 11.08.08 на рішення
господарського суду Луганської області від 01.08.08 у справі № 2/59 залишити
без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Луганської області від 01.08.08 у справі № 2/59 залишити без змін.

3. Повернути фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_2, із Державного бюджету України, рахунок 0006, код бюджетної
класифікації 22090200, МФО 804013, банк УДК у м. Луганську ГУ ДКУ у Луганській
області, зайве сплачене державне мито в сумі 7 грн. 00 коп. згідно оригіналу
квитанції № К7/8/20 від 08.08.08, що знаходиться в матеріалах справи, на
підставі даної постанови, яка скріплена гербовою печаткою суду.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 105
Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та надсилається сторонам у справі в п'ятиденний строк з дня її
прийняття.

Головуючий суддя                                                            І.В.
Семендяєва

Суддя
Т.М. Баннова

Суддя
Р.Є. Якушенко