ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2008 р.                                                                      Справа №9/156

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський експериментальний завод підйомно-транспортного машинобудування"

до Відкритого акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод"

про стягнення 74646 грн. 91 коп. (з врахуванням заяви позивача від 24.09.08р.)

Суддя Тимошенко К.В.

Представники:

від позивача: Селіванов М.В., дов. № б/н від 26.02.08р.

від відповідача: Талегазій В.І., дов. № 1/16--2817 від 06.05.08р.

Рішення прийняте після перерви оголошеної в судовому засіданні 30.10.2008 р., згідно ст.77 ГПК України.

Розглядається позовна заява про стягнення 74646,91 грн., з них 37013,00 грн. заборгованість по договору № 362 від 29.01.07р., 7800,26 грн. пеня, 1368,97 грн. 3% річних, 10171,17 грн. сума інфляції, 18293,51 грн. витрати на зберігання (з врахуванням заяви позивача від 24.09.08р.).

Відповідач позовні вимоги позивача з врахуванням заяви від 24.09.08р. визнав частково в сумі 51484,57 грн., в т.ч. 37013,00 грн. боргу, 2931,43 грн. пені, 1368,97 грн. річних, 10171,17 суми інфляційних. В решті стягуваної суми позов заперечує, посилаючись на неправомірність вимог і на сплив позовної давності.

В судовому засіданні 30.10.08р. суд оголосив вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, встановив:

Сторонами був укладений договір №362 від 29.01.07р. на поставку крана мостового електричного однобалочного опорного в загально промисловому виконанні, відповідно до якого позивач зобов"язувався здійснити поставку, а відповідач зобов"язувався прийняти та оплатити продукцію в сумі 80000,00 грн.

Листом від 27.02.07р. №988/27/02 позивач повідомив відповідача про зменшення ціни крана. Загальна ціна крана встановлена в розмірі 74026,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідач погодився зі змінами договірної ціни, шляхом здійснення передплати, що підтверджується копією виписки банку від 04.05.07р. на суму 37013,00 грн.

Відповідно до п. 2.3 умов договору №362 від 29.01.07р. оплата решти 50% вартості крану здійснюється протягом 5 днів з моменту повідомлення покупця про готовність до відвантаження.

05.07.07р. позивачем були направлені відповідачу зміни до комплектації крана з одночасним повідомленням про можливість відвантаження крана 09.07.07р.

Відповідач погодився з зазначеними змінами, про що повідомив позивача листом від 09.07.07р. № 1/37-4298.

11.07.07р. відповідно до п. 2.3 умов договору позивач повідомив відповідача про готовність продукції за даним договором до відвантаження.

19.12.07р. позивач повторно повідомив відповідача про необхідність виконання договору у добровільному порядку.

28.12.07р. відповідач визнав прострочення своїх зобов"язань та повідомив про їх добровільне виконання у січні 2008 року.

Виходячи з цього вимога позивача про стягнення суми боргу в розмірі 37013,00 грн. правомірна.

Наявність боргу підтверджена матеріалами справи і визнана відповідачем.

Відповідно до ст.78 ГПК України у разі визнання позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову. Дії відповідача (визнання позову) не суперечать законодавству, не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, отже в частині стягнення заборгованості в сумі 37013,00 грн. позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Відповідно до вищезазначеної норми позивач просить стягнути з відповідача суму інфляції в розмірі 10171,17 грн. за період з серпня 2007р. по червень 2008р. включно (а.с. 23,73), 3% річних в розмірі 1368,97 грн. за період з 17.07.2007р. по 10.10.2008р. (а.с. 73). Вимоги в цій частині обґрунтовані нормативно і документально визнані відповідачем і підлягають задоволенню з врахуванням того, що визнання позову в цій частині не суперечить законодавству і не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб.

Відповідно до п. 2.3 договору відповідач зобов"язувався провести оплату в розмірі50% вартості партії - протягом 5 днів з моменту підписання договору, а решту 50% - протягом 5 днів з моменту готовності продукції до відгрузки.

Відповідно до п.5.2 умов договору за порушення строків оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки.

На підставі цього позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 7800,26 грн. (а.с. 73).

Відповідно до п.6 ст.232 Гоподарського кодексу України , нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов"язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов"язання мало бути виконано.

Згідно позовної заяви та доданих до неї документів зобов"язання по сплаті 37013 грн. мало бути виконано відповідачем до 16.07.08р.

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов"язано його початок .

З врахуванням цього право на стягнення пені виникло 17.07.2007р. і, відповідно, визначений п.6 ст.232 Господарського кодексу України строк закінчується 17.01.2008р. За позовом (з врахуванням заяви позивача від 24.09.2008р.) пеня стягується з 10.10.2007р. Виходячи з викладеного пеня підлягає стягненню за період з 10.10.2007р. по 17.01.2008р. в сумі 1690 грн. 50 коп.

Відповідач визнав позовні вимоги по стягненню пені в сумі 2931,43 грн. Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України визнання позову відповідачем є підставою для задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству. Визнання позову в частині стягнення 1240,93 грн. пені суперечить законодавству, в зв"язку з чим суд враховує визнання позову лише в частині 1690,50 грн. пені .

Посилання представника позивача в судовому засіданні на те, що п. 5.2 договору встановлено інше, ніж передбачено п. 6 ст. 232 ГПК України, судом не може бути враховане, оскільки п. 5.2 договору визначає розмір пені, а не період за який вона може бути стягнута.

Таким чином, позов в частині стягнення пені підлягає задоволенню частково в сумі 1690,50 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на зберігання товару в розмірі 18293,51 грн. (а.с. 73), посилаючись на те, що згідно з ч.1 ст. 667 Цивільного кодексу України, якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов"язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Необхідні для цього витрати покупець зобов"язаний відшкодовувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором.

Зазначена позивачем норма Цивільного кодексу України пов"язує передбачені нею наслідки з переходом права власності.

Згідно ст. 334 ЦКУ право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна , якщо інше не встановлено законом або договором. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Передання майна, в розумінні статті 334 Цивільного кодексу України, не відбулося, отже право власності до відповідача не перейшло. Укладеним між сторонами договором інший момент переходу права власності на майно не передбачений.

Посилання позивача на п.4.1 договору не може бути враховане виходячи з наступного:

Відповідно до п.4.1.Договору № 362 від 29.01.2007 року Продавець поставляє продукцію на умовах EXW, смт. Золочів Харківської області.

Умовами EXW п.1 Базисних умов поставки товару передбачено, що моментом переходу права власності є передача товару покупцю на складі.

Зобов"язання продавця вважаються виконаними після того, як він надав товар покупцю на своєму підприємстві передавши відповідні документи, про що отримав від покупця свідоцтво про поставку товару. Відповідні документи відповідачу (покупцю) не передавались, отже передачі товару покупцю за вказаними вище умовами поставки не було.

Не може бути враховане і посилання позивача на ст.664 Цивільного кодексу України, оскільки вказана стаття не визначає момент переходу права власності.

Отже, оскільки право власності на предмет вищезгаданого договору не переходило до відкритого акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод", то відшкодування витрат, понесених позивачем на зберігання товару, не має правового обґрунтування і задоволенню не підлягає.

Крім того, розмір стягуваної за позовом суми витрат на зберігання товару позивачем не підтверджено належними доказами.

Зокрема позивач не обґрунтував підстави віднесення до витрат на зберігання витрат на відвантаження (а.с. 81, 82), не обґрунтував необхідність при зберіганні, експлуатації машин і механізмів, переміщення крану, обробки поверхні крану і т.п. (а.с. 83, 86, 87, 90 і ін.); не надав доказів проведення зазначених у позові витрат по бухгалтерському обліку і т.д.

Виходячи з викладеного, позов підлягає задоволенню в сумі 50243,64 грн.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 78, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" (вул. Зіньківська, 6, м. Полтава, 36029, ідентифікаційний код 00110792, п/р 3160 в Полтавському обласному філіалі АКБ "Укрсоцбанк", МФО 331014) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський експериментальний завод підйомно-транспортного машинобудування" (пр-т Московський, б. 144, оф. 704/2, м. Харків, 61082; адреса для листування: вул. Якіра, 12, м. Харків, 61068, ідентифікаційний код 32868567, п/р 124 АКБ "Правекс-банк" м. Київ, МФО 321983, ОКПО 73) - 50243,64 грн., в т.ч. 37013,00 грн. заборгованості, 1368,97 грн. річних, 1690,50 грн. пені, 10171,17 грн. суми інфляції, а також судові витрати - 502,44 грн. державного мита та 79,41 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Суддя                                                                      Тимошенко К.В.

Повний тест рішення складено і підписано 03.11.08р.