ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"19" серпня 2008 р.
Справа № 9/420-08

Господарський суд Київської області
в складі судді Євграфової Є.П., розглянувши справу

за позовом

Прокурора м. Біла Церква в
інтересах держави в особі Управління за використанням та охороною земель у м.
Києві  та Київській області, м. Київ,

до

1. Виконавчого комітету
Білоцерківської міської ради, м. Біла Церква, 2. Білоцерківської міської
ради, м. Біла Церква, 3. Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи
ОСОБА_1, м. Біла Церква,

про

визнання недійсними рішень,
договору купівлі продажу земельної ділянки та державного акту на право
власності на земельну ділянку.

за участю представників:

прокурора:

не з'явились,

позивача:

Бондаренко І.П.,  довіреність №0845528 від 22.05.08 р.

відповідача1:

Пишна С.Ю., довір. №1-7-1844 від
08.05.2008р.,

відповідача2:

Пишна С.Ю., довір. №1-7-1842 від
08.05.2008р.,

відповідача3:

ОСОБА_2, довір №5866 від
07.08.2008р.

обставини справи:

Прокурор м. Біла Церква (далі
-прокурор) в інтересах держави в особі Управління за використанням та охороною
земель у м. Києві  та Київській області
(далі -Управління, позивач), звернувся до господарського суду Київської області
з позовом до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради (далі
-відповідач1, виконком), Білоцерківської міської ради (далі -відповідач2,
міськрада), Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 (далі
-відповідач3, СПД ОСОБА_1) про визнання недійсним рішення виконавчого комітету
Білоцерківської міської ради №70 від 27.02.04 «Про попереднє погодження місця
розташування об'єкту, надання земельних ділянок в оренду та у власність»,
згідно якого затверджено проект відведення земельної ділянки Приватному
підприємцю ОСОБА_1 під реконструкцію власних нежитлових будівель під цех по
виробництву меблів, склад-магазин по продажу промислових товарів з влаштуванням
платної стоянки автотранспорту на земельній ділянці загальною площею 4,8320 га
по вул. Київській, 33, за рахунок земель Білоцерківської міської ради; визнання
недійсним рішення двадцять третьої сесії Білоцерківської міської ради
четвертого скликання №232 від 21.04.05 «Про продаж: земельних ділянок
несільськогосподарського призначення»; визнати недійсним з моменту укладення
договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 4,8320 га, від 16.05.05 між
Білоцерківською міською радою та СПД ОСОБА_1 ; визнання недійсним Державний акт
на право власності на земельну ділянку, виданий СПД ОСОБА_1  27.02.07 серії ЯЕ№101527; застосувати правові
наслідки недійсності правочину.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що висновок державної землевпорядної експертизи складений
26.05.04, а проект відведення земельної ділянки Відповідачу3 був затверджений
рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради 27.02.04 за № 70, що
є порушенням вимог ст. 123 ЗК України. В порушення вимог ст. 29 Закону України
«Про землеустрій» технічне завдання № 977 на виконання робіт по виготовленню
проекту відведення земельної ділянки в оренду замовником не затверджене. Стверджує,
що виконавчий комітет прийнявши рішення № 70 від 27.02.04 «Про попереднє
погодження песця розташування об'єкту, надання земельних ділянок в оренду та у
власність», вийшов за межі своєї цивільної дієздатності. Однак, незважаючи на
те, що рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 70 від
27.02.04 прийняте в порушення вимог ст. 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», ст. 92 ЦК України, ст. 123 ЗК України та ст. 29
Закону України «Про землеустрій», на засіданні сесії Білоцерківської міської
ради рішенням №132 від 21.04.05 «Про продаж земельних ділянок
несільськогосподарського призначення», було затверджено Звіт про експертну
оцінку продажу земельних ділянок Відповідачу 3 та прийняте рішення про продаж
СПД ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 4,8320 га по вул. Київській,
25-6.

Позивач, Управління, позов
прокурора не підтримує. У заяві про відмову від позову зазначає, що Управлінням
не проводилась перевірка дотримання вказаним у позові органом місцевого
самоврядування вимог земельного законодавства України та встановленого порядку
набуття і реалізації права на землю, а отже, на думку Управління, прокуратура
м. Біла Церква Київської області помилково вказала позивачем по вищезазначеній
справі Управління.

Відповідач1 та відповідач2 відзиву
на позов не подали, проте в судових засідання представник проти позову
заперечував, з тих підстав що договір купівлі продажу укладено відповідно до
вимог чинного законодавства, права позивача не порушені, а при зверненні до
суду прокурором пропущено строк позовної давності.

Відповідач 3 позов заперечує. У
відзиві на позов зазначає, що прокурор, пред'являючи позов в інтересах держави
в особі Управління з контролю за використанням та охороною земель у м. Києві та
Київський області, вийшов за межі наданих йому законом повноважень. Стверджує,
що Білоцерківська міська рада, приймаючи рішення №70 від 27.02.2004 р. та №232
від 21.04.2005 р., діяла в межах повноважень, визначених Конституцією України
та із дотриманням норм земельного законодавства, що регулюють дані
правовідносини. Зазначає, що рішенням 25 сесії Білоцерківської міськради 4
скликання № 285 від 09.06.2005 р. «Про затвердження рішень виконавчого комітету
Білоцерківської міської ради, які прийняті з перевищенням повноважень»було
затверджено рішення № 70 від 27.02.2004 р. На думку відповідача3 укладений
договір не суперечить актам цивільного законодавства та вчинений у встановленій
законом формі, а умови договору виконані. Вважає, що оскільки позивач не є
стороною укладеного договору або зацікавленою особою, він не мав права
звертатися до суду з вимогою про визнання договору купівлі-продажу недійсним.
Окрім наведено, стверджує, що позов поданий зі спливом позовної давності, а

Прокурор в судові засідання
11.08.2008р. та 19.08.2008р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив,
про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 19.08.2008р.
представник позивача пояснив, що позов прокурора не підтримує, про що подав
заяву про відмову від позову. Проте, враховуючи відсутність прокурора, яким
позов подано в інтересах держави, відмова судом не прийнята, продовжено розгляд
справи по суті.

Представник відповідача1 та
відповідача2 позов заперечив з тих підстав, що договір купівлі продажу укладено
відповідно до вимог чинного законодавства, права позивача не порушені, а при
зверненні до суду прокурором пропущено строк позовної давності.

Представник відповідача3 позов
заперечив з підстав викладених у відзиві на позов.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, дослідивши докази
та оцінивши їх в сукупності, суд встановив:

Відповідно до договору
купівлі-продажу нежитлового приміщення незакінченого будівництвом від
29.07.2003р., що посвідчений нотаріально, СПД ОСОБА_1 придбав у Київського
обласного комунального підприємства 13254 незакінчені будівництвом приміщення
готовністю 67 % по вул. Київській 33, що складаються з відкритої стоянки,
мийки, профілакторію та очисних споруд.

Розпорядженням  виконкому №526Р від 07.08.2003 р.
відповідачу3 надано дозвіл на проведення проектно-вишукувальних робот з
реконструкції власних нежитлових будівель по вул. Київській, 33 під цех по
виробництву меблів, склад-магазин по продажу промислових товарів з влаштування
платної стоянки автотранспорту.

Відповідно до підпункту 2.16
рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 70 від 27.02.04
«Про попереднє погодження місця розташування об'єкту, надання земельних ділянок
в оренду та у власність»затверджено проект відведення земельної ділянки
Приватному підприємцю ОСОБА_1 під реконструкцію власних нежитлових будівель під
цех по виробництву меблів, склад-магазин по продажу промислових товарів з
влаштуванням платної стоянки автотранспорту на земельній ділянці загальною
площею 4,8320 га по вул. Київській, 33, за рахунок земель Білоцерківської
міської ради. Відповідно до пункту 7 зазначеного рішення Відповідачу 3 надано
земельну ділянку в оренду на п'ять років та відповідно до пункту 9
землевпорядним організаціям доручено винести проект відведення в натурі.

Як свідчать матеріали справи,
29.04.2004р. між міськрадою та СПД ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної
ділянки, що зареєстрований Київській регіональній філії №4 ДП Центр ДЗК
29.04.2004р. за №216.

Відповідно до висновку державної землевпорядної
експертизи №2а-157 від 26.05.04 року проект відведення відповідає вимогам
земельного законодавства та оцінюється позитивно, при умові виконання зауважень
вказаних в пункті 3.

Відповідно до п. 3 зазначеного
висновку технічне завдання згідно ст. 29 Закону «Про землеустрій»затверджує
замовник і погоджує Київське обласне управління земельних ресурсів. Проте,
враховуючи, що замовником виготовлення технічної документації є безпосередньо
СПД ОСОБА_1, висновок експерта ним, а бо іншою зацікавленою особою, не
оспорений у вставленому законодавством порядку, суд не приймає до уваги
твердження прокурора, що державна землевпорядна експертиза вважається не
проведеною.

Відповідно до ст. 35 Закону України
«Про державну експертизу землевпорядної документації»якщо об'єкт державної
експертизи підготовлений згідно з вимогами законодавства, встановленими
стандартами, нормами і правилами, то він позитивно оцінюється та погоджується.
Позитивні висновки державної експертизи щодо об'єктів обов'язкової державної
експертизи є підставою для прийняття відповідного рішення
органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування, відкриття
фінансування робіт з реалізації заходів, передбачених відповідною
документацією. Висновки державної експертизи після їх затвердження спеціально
уповноваженим органом виконавчої влади у сфері державної експертизи є
обов'язковими для прийняття до розгляду замовником і врахування при прийнятті
відповідного рішення щодо об'єктів державної експертизи.

В силу приписів ч. 6 ст. 123
Земельного кодексу України погоджений проект відведення земельної ділянки із
землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної
спадщини  після одержання висновку
державної землевпорядної експертизи подається до відповідної державної
адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які зобов'язані
розглянути його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим
Кодексом, прийняти рішення про надання земельної ділянки.

Як свідчать матеріали справи,
висновок експертизи, складено вже після прийняття виконкомом рішення про
затвердження проекту відведення.

Проте, прокурором залишеного поза
увагою, що рішенням 25 сесії Білоцерківської міськради 4 скликання № 285 від
09.06.2005 р. «Про затвердження рішень виконавчого комітету Білоцерківської
міської ради, які прийняті з перевищенням повноважень»було затверджено
рішення виконкому  №70 від
27.02.2004 р., яким затверджено проект відведення земельної ділянки Приватному
підприємцю ОСОБА_1у Анатолію Миколайовичу під реконструкцію власних нежитлових
будівель під цех по виробництву меблів, склад-магазин по продажу промислових
товарів з влаштуванням платної стоянки автотранспорту на земельній ділянці
загальною площею 4,8320 га по вул. Київській, 33, за рахунок земель
Білоцерківської міської ради.

Отже, надання земельної ділянки в
оренду погоджено органом (міськрадою) до повноважень якого відповідно о
законодавства віднесено розпорядження землями в межах населеного пункту,
а за таких обставин - вимоги прокурора щодо визнання недійсним рішення
виконкому №70 від 27.02.2004 р. є необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Як також підтверджується
матеріалами справи, рішенням двадцять третьої сесії Білоцерківської міської ради
четвертого скликання № 232 від 21.04.05 «Про продаж земельних ділянок
несільськогосподарського призначення»затверджено Звіт про експертну оцінку
продажу земельних ділянок у відповідності до розроблених звітів про експертну
оцінку в розмірі 1022934 грн. 40 коп. для земельної ділянки площею 4,8320 га по
вул. Київській, 25-6, під розміщення цеху по виробництву меблів,
складу-магазину по продажу промислових товарів з влаштуванням платної стоянки
автотранспорту покупцю Відповідачу 3 без урахування ПДВ.

Підпунктом 2.9 пункту 2 прийняте
рішення про продаж у власність Приватному підприємцю ОСОБА_1 земельної ділянки
площею 4,8320 га по вул. Київській, 25-6, під розміщення цеху по виробництву
меблів, складу-магазину по продажу промислових товарів з влаштування платної
стоянки автотранспорту.

В пункті 3 рішення зазначено, що
продаж здійснити з розстрочкою платежу з оплатою щомісячно в рівних частинах
вартості земельних ділянок від моменту підписання договору купівлі-продажу на
протязі двадцяти чотирьох місяців.

Пунктом 4 рішення передбачено
укладення міським головою договору купівлі-продажу земельної ділянки, а також
оформлення інших необхідних для вчинення цієї угоди документів.

Відповідно до рішення цієї ж сесії
Білоцерківському міському відділу земельних ресурсів необхідно відвести
земельну ділянку в натурі (на місцевості) в строк, визначений договором
купівлі-продажу земельної ділянки та видати акт на право власності на землю.

На підставі зазначеного рішення
сесії міської ради між Білоцерківською міською радою (продавець) та Суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 16.08.05 укладено договір
купівлі-продажу земельної ділянки площею 4,8320 га, яка розташована за адресою:
м. Біла Церква, вул. Київська, 25-6.

На підставі договору
купівлі-продажу Суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1
27.02.07 виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№ 101527.

За думкою прокурора земельна
ділянка набута у власність незаконно, оскільки виконком не мав права погоджувати
проект відведення земельної ділянки в оренду, що в свою чергу унеможливлює
можливість її продажу.

Проте з таким погодитись не можна з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 128 ЗК України
продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної та комунальної
власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними
адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами
місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Громадяни та юридичні особи,
зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву
(клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної,
міської ради. У заяві зазначаються бажане місце розташування земельної ділянки,
цільове призначення та її розмір. До заяви додається: а) державний акт на право
постійного користування землею або договір оренди землі; б) план земельної
ділянки та документ про її надання у разі відсутності державного акта; в)
свідоцтво про реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності.

Особам, які подали заяви
(клопотання) про придбання (купівлю) земельної ділянки, що не перебуває у їх
користуванні, продаж цієї ділянки здійснюється не пізніше 30 днів після
розроблення землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки.

Отже, зазначеною нормою
передбачалась можливість продажу ділянок як тих, що оформлені в користування
(оренду), так і тих, що не перебувають в користуванні.

Відповідно до ст.125 ЗК України
право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і
його державної реєстрації.

Отже, продаж земельної ділянки може
бути вчинено, зокрема, за наявності саме договору оренди, а не рішення про
надання земельної ділянки в оренду, оскільки в останньому випадку право
користування не можна вважати оформленим відповідно до вимог законодавства.

Як встановлено судом між міськрадою
та СПД ОСОБА_1 29.04.2004р. було укладено договір оренди земельної ділянки, що
зареєстрований Київській регіональній філії №4 ДП Центр ДЗК 29.04.2004р. за
№216.

Станом на час погодження СПД
ОСОБА_1 продажу земельної ділянки, договір оренди був чинний, у встановленому
законодавством порядку не оспорювався та не визнавався недійсним.

Зазначені обставини прокурором
також не враховані, а отже твердження про незаконність прийняття рішення про продаж
земельної ділянки та недійсність договору купівлі-продажу  є безпідставними.

Крім наведеного, суд вважає за
необхідне зазначити, що самостійною підставою для відмови в задоволенні позову
є пропущення прокурором строків для звернення до суду, оскільки з моменту
прийняття оспорюваних рішень та укладання договору купівлі-продажу пройшло
більш ніж три роки до звернення прокурора із позовом.

За таких обставин, позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті державного мита
та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
розподіляються відповідно до ст. 49 ГПК України.

На підставі наведеного, керуючись
ст.124 Конституції України, ст. ст. 1, 49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В
:

В позові відмовити повністю.

Суддя