СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29.10.08
Справа№ 16/395

Господарський суд Львівської
області в складі судді Довга О.І.

При секретарі    Яремчук
С.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за первісним позовом: Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Стебник Львівської області

до відповідача: Товариства
з обмеженою відповідальністю «Енергосвіткомплект», м. Дрогобич Львівської
області

за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Тернопільської
міської ради, м. Тернопіль

про:
стягнення заборгованості в сумі 1900,00 грн.

та за зустрічним позовом: Товариства
з обмеженою відповідальністю «Енергосвіткомплект», м. Дрогобич Львівської
області

до відповідача: Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Стебник Львівської області

про:
зобов'язання виготовити технічну документацію із землеустрою

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_2.
-представник;

від відповідача: Шабан
В.Г. -представник;

від третьої особи: не
з'явився.

Представникам сторін роз'яснено
права і обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України, в тому числі право
заявляти відводи. У відповідності до ст. 81-1 ГПК України технічна фіксація
судового процесу не здійснювалась, про що сторони подали відповідне клопотання.

Суть спору: Розглянувши
матеріали справи, суд визнав представлені документи достатніми для прийняття до
провадження позовної заяви Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Стебник Львівської
області, надалі -позивач, до Товариства з обмеженою відповідальністю
«Енергосвіткомплект», м. Дрогобич Львівської області, надалі -відповідач, про
стягнення заборгованості в сумі 1900,00 грн. Первісні позовні вимоги позивач
мотивує укладенням між позивачем і відповідачем 08.08.2007 р. договору на
виконання проектно-вишукувальних робіт, згідно якого позивач взяв на себе
зобов'язання виготовити технічну документацію із землеустрою по складенню
проекту відведення земельної ділянки для розміщення готельно-розважального
комплексу з торговим пасажем та елементами соцкультпобуту у м. Тернополі по
вул. Микулинецькій, 116, а відповідач зобов'язався проводити оплату виконаних
робіт, в тому числі сплатити авансовий платіж в розмірі 20 відсотків вартості
виконаних робіт, що вказана в п. 3.1 договору від 08.08.2007 р. Ухвалою від
26.11.2007 р. порушено провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 25.12.2007 р.
продовжено строк вирішення спору згідно вимог ст. 69 ГПК України.

25.12.2007 р. відповідачем за
первісним позовом подано зустрічну позовну заяву, в якій він просить суд
зобов'язати позивача за первісним позовом виготовити для відповідача технічну
документацію із землеустрою по складенню проекту відведення земельної ділянки
для розміщення готельно-розважального комплексу з торговим пасажем та
елементами соцкультпобуту у м. Тернополі по вул. Микулинецькій, 116. Ухвалою
суду від 26.12.2007 р. зустрічна позовна заява прийнята судом до провадження у
даній справі.

Згодом 07.02.2008 р. позивачем за
зустрічним позовом подана заява про уточнення зустрічних позовних вимог, в якій
відповідач за первісним позовом просить суд додатково до заявлених вимог
визнати за ним право на виготовлення проекту відведення земельної ділянки
площею до 3,5 га для розміщення готельно-розважального комплексу з торговим
пасажем та елементами соцкультпобуту у м. Тернополі по вул. Микулинецькій, 116.

Ухвалою суду від 11.03.2008 р. за
клопотанням відповідача до участі в даній справі залучено третьою особою, яка
не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача за первісним
позовом Тернопільську міську раду, надалі -третя особа. У поданому суду
письмовому поясненні третя особа зустрічні позовні вимоги вважає безпідставними,
оскільки третьою особою не приймалось рішення про надання дозволу відповідачеві
на складання проекту відведення земельної ділянки. У вказаному поясненні третя
особа також зазначила, що на звернення відповідача у даній справі до третьої
особи про надання дозволу на виготовлення проекту відведення начальником
відділу використання земельних ресурсів повідомлено відповідача про зняття його
звернення з розгляду.

08.07.2008 р. відповідачем на
виконання вимог ухвал суду долучено до матеріалів справи ряд документів,
зокрема, копію розрахунку потреби площі земельної ділянки та копію статуту ВАТ
«Цукровий завод «Поділля».

26.08.2008 р. позивачем за
первісним позовом подано заяву, в якій він просить суд припинити провадження у
справі за первісним позовом у зв'язку зі сплатою відповідачем авансового
платежу. ВІдповідачем теж подано аналогічне клопотання. Також відповідачем у
справі подано нормативно-правове обґрунтування зустрічних позовних вимог.

Розпорядженням голови
господарського суду Львівської області від 23.10.2008 р. дану справу у зв'язку
з перебуванням судді Іванчук С.В. у відпустці передано судді Довгій О.І.

В судовому засіданні 29.10.2008 р.
представник позивача за первісним позовом просив припинити провадження у справі
в частині первісних позовних вимог та заперечив зустрічні позовні вимоги, а
представник відповідача за первісним позовом зустрічні позовні вимоги просив
суд задовольнити, навівши доводи аналогічні викладеним у зустрічній позовній
заяві, заяві про уточнення зустрічних позовних вимог та нормативно-правовому
обґрунтуванні зустрічних позовних вимог. Також представник відповідача за
первісним позовом зазначив, що позовні вимог не суперечать нормам Закону
України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо сприяння
будівництву». Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча
належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Також
суд дійшов висновку щодо відмови третій особі в задоволенні клопотання,
наведеного у письмовому поясненні, щодо залучення до участі в даній справі
третьою особою РВ ФДМ України по Тернопільській області, оскільки третя особа
за допомогою належних і допустимих доказів не довела, яким чином рішення у
даній справі вплине на права та обов'язки вказаної особи зважаючи на предмети первісного
та зустрічного позову в даній справі. Визнання чи відмова судом у визнанні
права на виготовлення проекту відведення земельної ділянки не може порушувати
чиїх-небудь прав, в тому числі і РВ ФДМ України по Тернопільській області, так
як лише погоджений компетентними державними органами та землекористувачем
проект відведення земельної  ділянки є
підставою для надання відповідним органом місцевого самоврядування земельної
ділянки в користування, в тому числі в оренду.

Суд вважає за можливе розглянути справу
за наявними в ній матеріалами згідно ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 29.10.2008 р.
за згодою сторін судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення виготовлений,
оформлений та підписаний 03.11.2008 р.

Розглянувши документи і матеріали,
подані учасниками процесу, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно
та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги
і заперечення, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив:

Між позивачем і відповідачем за
первісним позовом 08.08.2007 р. укладено договір на виконання
проектно-вишукувальних робіт, згідно якого відповідач як замовник доручив, а
позивач як виконавець взяв на себе зобов'язання по виготовленню технічної
документації із землеустрою по складенню проекту відведення земельної ділянки
для розміщення готельно-розважального комплексу з торговим пасажем та
елементами соцкультпобуту у м. Тернополі по вул. Микулинецькій, 116. Пунктом
1.2 вказаного договору передбачено обов'язок відповідача сплатити на користь
позивача протягом десяти календарних днів авансовий платіж в розмірі двадцяти
відсотків від вартості робіт, що відповідно становить 1900,00 грн.

Згідно зі ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст. 193
Господарського кодексу України. Нормами ст. 525 Цивільного кодексу України і ч.
7 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або
законом.

Як вбачається з матеріалів справи
станом на час подання позивачем первісного позову відповідач прострочив сплату
авансового платежу, який ним був згодом сплачений, про що свідчить банківська
квитанція № 11 та не заперечується сторонами.

У відповідності до п. 1-1 ч. 1 ст.
80 ГПК України суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Зважаючи на вищевикладене
клопотання сторін цього спору про припинення провадження у справі в частині
первісних позовних вимог про стягнення авансового платежу підлягає задоволенню.

Нормами ст.ст. 13, 41 Конституції
України визначено, що від імені Українського народу права власності здійснюють
органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених
Конституцією і усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Кожен має
право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст.ст. 142 - 145
Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування,
крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні
громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття
рішень. Права органів самоврядування захищаються у судовому порядку.

Статтею 116 Земельного кодексу
України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та
права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної
власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. У відповідності
до ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі
рішення відповідного органу виконавчої влади або відповідного органу
місцевого  самоврядування шляхом
укладення договору оренди земельної ділянки. При цьому передача в оренду
земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового
призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами
відведення. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних
торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою ст. 134
Земельного кодексу. Згідно ж ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу не підлягають
продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної
чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних
ділянках об'єктів нерухомого, що перебувають у власності громадян, юридичних
осіб.

У відповідності до п. 12 Перехідних
положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і
комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель,
переданих у приватну власність, тощо) в межах населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів -
відповідні органи виконавчої влади. Аналогічна норма міститься і в п. 1
Прикінцевих положень Закону України «Про оренду землі».

Аналіз ст. 151 Земельного кодексу
України свідчить, що юридичні особи, зацікавлені у вилученні (викупі) земельних
ділянок, звертаються з клопотанням про погодження місць розташування об'єктів
до відповідної сільської, селищної, міської ради, місцевої державної
адміністрації, які зобов'язані в строки, встановлені вказаною статтею Земельного
кодексу, розглянути відповідне клопотання та прийняти рішення про погодження
місця розташування об'єкта або мотивоване рішення про відмову.

При дослідженні матеріалів даної
справи судом встановлено, що позивач за зустрічним позовом звертався до третьої
особи із зверненням про надання земельної ділянки в оренду і вказане звернення
третьою особою розглянуте по суті не було, рішення про погодження місця
розташування об'єкта або мотивоване рішення про відмову прийняте не було, що
суперечить нормам земельного законодавства та порушує права й охоронювані
законом інтереси відповідача, зокрема, як власника об'єкта нерухомості, що
знаходиться на вказаній земельній ділянці.

Як встановлено ст. 16 Цивільного
кодексу України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є
визнання права. У відповідності до ст. 20 Господарського кодексу України кожний
суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів.
Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема,
визнання наявності або відсутності прав.

Згідно з п. 3 Порядку розроблення
проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затв. постановою
Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 р. за № 677, проект відведення
земельної ділянки розробляється, зокрема, на підставі судового рішення.

Проаналізувавши вказані вище норми
чинного законодавства та вивчивши матеріали справи, в тому числі договір
купівлі-продажу від 05.05.2007 р., розрахунок потреби площі, ескізний проект
готельно-розважального комплексу з торговим пасажем та елементами
соцкультпобуту у м. Тернополі по вул. Микулинецькій, 116, погоджений
управлінням містобудівного та архітектурного комплексу, лист відділу
використання земельних ресурсів від 03.03.2008 р. за № 751/14, суд дійшов
висновку, що зустрічні позовні вимоги відповідача про визнання за ним права на
виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею до 3,5 га для
розміщення готельно-розважального комплексу з торговим пасажем та елементами
соцкультпобуту у м. Тернополі  по вул.
Микулинецькій, 116 є підставними, обґрунтованими й відповідно підлягають
задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач має право на проведення землевпорядних робіт, про що свідчить ліцензія
серії АБ № 349483, видана Державним комітетом України по земельних ресурсах
20.07.2006 р. Зважаючи на викладене та беручи до уваги укладений між позивачем
та відповідачем договір на виконання проектно-вишукувальних робіт від
08.08.2007 р. зустрічні позовні вимоги про зобов'язання позивача за первісним
позовом виготовити для відповідача технічну документацію із землеустрою теж
підлягають задоволенню.

У відповідності до норми ст. 49 ГПК
України суд вважає за необхідне судові витрати, понесені позивачем за первісним
позовом, покласти на відповідача, а судові витрати, понесені відповідачем за
зустрічним позовом, - на позивача за первісним позовом.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 4-7, 32,
33, 34, 43, 49, 68, 80, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          В частині первісних позовних вимог
провадження у справі № 16/395 припинити.

2.          Стягнути з ТзОВ
«Енергосвіткомплект»(82100, вул. Трускавецька, 94, м. Дрогобич Львівської
області; ) на користь Приватного підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) державне мито в сумі 85,00 гривень та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00
гривень.

3.          Зустрічний позов задовольнити
повністю.

4.          Визнати за ТзОВ
«Енергосвіткомплект»право на виготовлення проекту відведення земельної ділянки
площею до 3,5 га для розміщення готельно-розважального комплексу з торговим
пасажем та елементами соцкультпобуту у м. Тернополі по вул. Микулинецькій, 116.

5.          Зобов'язати Приватного підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) виготовити для ТзОВ
«Енергосвіткомплект»(82100, вул. Трускавецька, 94, м. Дрогобич Львівської
області; ) технічну документацію із землеустрою по складенню
проекту відведення земельної ділянки для розміщення готельно-розважального
комплексу з торговим пасажем та елементами соцкультпобуту у м. Тернополі по
вул. Микулинецькій, 116.

6.          Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ТзОВ
«Енергосвіткомплект»(82100, вул. Трускавецька, 94, м. Дрогобич Львівської
області; ) державне мито в сумі 85,00 гривень.

7.          Накази видати згідно ст.ст. 116, 117
Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                      Довга
О.І.

Суддя