ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2008 р.

№
33/66

Вищий господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючий
суддя:

Першиков
Є.В.

судді

Данилова
Т.Б., Муравйов О.В.

розглянувши  матеріали касаційної скарги

товариства
з обмеженою відповідальністю "СавВАТС"

на
постановуКиївського
апеляційного господарського суду від 26.05.2008р.

у
справі господарського
суду

№33/66
міста Києва

за
позовом

товариства
з обмеженою відповідальністю "СавВАТС"

до
третя особа

державного
територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"
товариство з обмеженою відповідальністю "Леман Україна"

про
за участю представників сторін
позивача -                                     відповідача - третьої особи -
стягнення 40 481,35грн.   ОСОБА_1 дов.
б/н від 14.09.2008 ОСОБА_2 дов. № 504 -НЮ від 15.02.2008 не з'явився

Розпорядженням № 02-12.2/ 352  від 17.09.2008. у зв'язку з відпусткою судді
Ходаківської І.П. змінено склад  колегії
суддів у справі №33/66 призначеної до розгляду у складі - головуючий суддя
-Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Ходаківська І.П., утворено колегію суддів
в наступному складі: головуючий суддя -Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б.,
Муравйов О.В.

В С
Т А Н О В И В:

У січні 2008 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "СавВАТС" звернулось до господарського
суду м. Києва з позовом до Державного територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця" про стягнення 40481,35 грн. вартості
недостачі металопродукції, що перевозилась
за залізничною накладною № 49878641 у напіввагоні № 66864802.

Ухвалою господарського суду м.
Києва  від 28.01.2008 до участі у справі
в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача, було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю
"Леман-Україна" -постачальника за договором поставки.

Рішенням господарського суду м.
Києва від 04.03.2008 (суддя Мудрий С.М.) позовні вимоги були задоволені
частково, стягнуто з ДТГО "Південно-Західна залізниця" на користь
позивача 39585,91 коп. вартості недостачі металопродукції (за мінусом 0,5%
норми втрати при перевезенні) та судові витрати по справі.

Рішення суду обґрунтоване посиланням
на ст.924 Цивільного кодексу, ст.314 Господарського кодексу України, п.110
Статуту залізниць України, згідно з якими перевізник несе відповідальність за
збереження вантажу від часу його прийняття до перевезення  і до моменту видачі одержувачу.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 26.05.2008( головуючий суддя Капацин Н.В., судді
Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф.) за апеляційною скаргою ДТГО "Південно-Західна
залізниця" рішення суду скасоване та прийнято нове, яким в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Постанова апеляційного суду
обґрунтована посиланням на п.111 Статуту залізниць України та матеріали справи,
за якими апеляційним судом встановлена відсутність втрати вантажу під час
перевезення .

Не погоджуючись із Постановою
апеляційного суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "СавВАТС"
звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій
посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить
постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2008 скасувати
та залишити в силі Рішення господарського суду м. Києва від 04.03.2008.

Заявник обґрунтовує касаційну скаргу
неправильною оцінкою апеляційним судом обставин справи, а саме - комерційного
акту, який засвідчив недостачу вантажу, неправильним застосуванням  ст.909, 920, 924 Цивільного кодексу України,
п.110 та 113  Статуту залізниць України.

Заслухавши
присутніх представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет
правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в
рішенні та постанові і доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Переглядаючи
у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі
встановлених фактичних обставин перевіряє застосування судом першої чи апеляційної
інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Як
встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, що
18.01.2007. між позивачем та Державним територіально-галузевим об'єднанням
„Південно-Західна залізниця ” укладено договір № 2004973 про організацію
перевезень вантажів  і проведення
розрахунків за перевезення та наданні залізницею послуги. Відповідно до умов
договору відповідач надає позивачу послуги, які пов'язані з перевезенням та
проведенням розрахунків за ці послуги.

13.06.2007.
між Товариством з обмеженою відповідальністю
„Леман-Україна” та  Товариством з
обмеженою відповідальністю „СавВАТС” укладено договір постачання №
07/06-126-49/1, відповідно до умов якого
Товариство з обмеженою відповідальністю „Леман-Україна”  зобов'язане поставити, а Товариство з
обмеженою відповідальністю „СавВАТС” прийняти металопродукцію на умовах,
передбачених в даному договорі.

03.09.2007р.
позивач отримав на свою адресу вагон № 66864802 з вантажем прокату чорних
металів за накладною 49878641 від 27.08.2007, вантажовідправником якого є
Закрите акціонерне товариство "Макеєвський металургійний комбінат".

02.09.2007.
на станції Дарниця Південно-Західної залізниці складено комерційний акт № БК
844373, де зазначено, що при перевірці виявилося : вантаж прокату чорних
металів, оглянутий вантаж зв'язаний у в'язки 6 мм дротом в трьох місцях у 2
нитки, в'язкі  цілі не порушені, доступу
до вантажу немає. Завантаження зв'язок навалом, щільна, в два штабелі. В
зв'язку з щільністю  завантаження кількість
в'язок прорахувати неможливо. Зверху на вантажі наявне маркірування червоною
фарбою, переривчасте. При переважуванні вагова недостача металу становила
10950кг.

Відповідно
до ст.307 Господарського кодексу України, яка кореспондується із ст.908  Цивільного кодексу України, умови перевезення
вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів
господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. В пункті 2
Статуту залізниць України передбачено, що обов'язки, права і відповідальність
залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які
користуються залізничним транспортом, визначає Статут залізниць України.

В силу ст.307 Господарського
кодексу  України, яка кореспондуються із
ст.909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною
(вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений
законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання
вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується  сплатити за перевезення вантажу встановлену
плату.

Згідно ч.1 ст.924 Цивільного кодексу
України, ч.1 ст.314 Господарського кодексу України,  п.110, п.113 Статуту залізниць України
залізниця  (перевізник) несе
відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення
і до моменту видачі вантажу одержувачу, поки не доведе, що втрата, недостача,
псування або пошкодження вантажу сталося внаслідок обставин, яким залізниця не
могла запобігти та усунення яких від неї не залежало.

Пункт
111 Статуту залізниць України встановлює, що залізниця звільняється від
відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі,
коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженим  пломбами відправника чи без пломб, коли таке
перевезення дозволене Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому
відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає
ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Відповідно
до п.24 Статуту залізниць України
вантажовідправники  несуть
відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти
відомостей, зазначених у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність
цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що
зазначаються у накладній.

Апеляційним
судом встановлено, що згідно залізничної накладної №49878641
вантажовідправником являється Закрите акціонерне товариство „Макіївський
металургійний завод ”. Маса вантажу визначена вантажовідправником  на 100т вагах; вантаж завантажено до
напіввагона №66864802 навалом, засобами
вантажовідправника, із чого апеляційний суд дійшов висновку, що всі дії
щодо навантаження вантажу та визначення загальної маси вантажу проводилась
вантажовідправником.

Докази
перевірки залізницею маси вантажу у напіввагоні №66864802 на станції
відправлення під час приймання вантажу до перевезення по накладній
№49878641   в матеріалах справи відсутні.

П.129
Статуту залізниць України визначає, що обставини, які можуть бути  підставою для матеріальної відповідальності
залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного
перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які
складають станції залізниць. Порядок складання комерційних актів та актів
загальної форми встановлюється Правилами перевезень вантажів.

Як
вбачається апеляційним судом зі змісту комерційного акта № БК 844373/33/5 від
02.09.07р. станції Дарниця, посвідченого станцією призначення Петро Кривонос
Південно-західної залізниці, при перевірці виявилось, що з'єднання зв'язок
металу цілі не порушені, доступу до вантажу немає, що дало змогу зробити суду
висновок про те, що вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі,
завантаженому засобами відправника, без ознак втрати, псування або пошкодження
вантажу під час перевезення, що і засвідчено комерційним актом.

За
таких обставин апеляційний суд обґрунтовано застосував при вирішенні спору
п.111 Статуту залізниць України, відповідно до якого залізниця  звільняється від відповідальності, якщо  вантаж надійшов у непошкодженому вагоні
(контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке
перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому
відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає
ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.  Зазначене положення Статуту узгоджується з
обставинами, що засвідчені комерційним актом.

В
пункті 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу , затверджених
наказом Міністерства транспорту України від 20 серпня 2001 № 542 ,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за № 796/5987  (в редакції Наказу Міністерства транспорту та
зв'язку України від 12.09.2005 № 540) зазначено, що з метою  забезпечення збереженості всіх вантажів, що
перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься
захисне маркування.

Апеляційним
судом встановлено, що   в графі 4 „Заяви
і відмітки відправника ” зворотної сторони залізничної накладної №49878641 не
зазначено щодо застосування вантажовідправником нанесення на поверхню вантажу у
напіввагоні №66864802 захисного маркування, а тому наявність у комерційному
акті відомостей, що на вантажу наявне переривчасте  маркірування червоною фарбою, не свідчить про
незбереження вантажу при перевезенні вантажу залізницею, оскільки вантаж завантажено
засобами вантажовідправника. Переривчасте
маркування червоною фарбою, про що зазначено в комерційному акті, не
свідчить і про виїмку вантажу, а є лише підтвердженням наявності на вантажі
захисного маркування.

Крім
того, оскільки договір перевезення вантажу укладається між вантажовідправником
та залізницею, відповідно до пункту 115 Статуту залізниць України вартість
вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документу
вантажовідправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого
вантажу. За таких умов апеляційним судом обґрунтовано не було прийнято для
визначення вартості вантажу видаткова накладна № ЛУ-0006261 від 27.08.2007р.,
яка видана  не  відправником вантажу, а третьою особою ТОВ
„Леман-Україна”.

Пункт
114 Статуту залізниць встановлює, що
недостача вантажу, за  яку
відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного
розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час
перевезення.

У
відповідності із ст.99 та 101 Господарського процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у
першій інстанції. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.
Апеляційний господарський  суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги(подання) і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, в тому
числі і щодо оцінки доказів по справі.

Відповідно
до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду дійшла висновку, що позивачем не доведена
відповідальність залізниці за незбереження вантажу як перевізника.

Статтею
1117 Господарського процесуального кодексу України
передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна
інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і
процесуального права.

Касаційна
інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За
таких обставин та враховуючи, що Київським апеляційним господарським судом
досліджені всі наявні у справі матеріали,
їм дана належна правова оцінка, судова колегія не вбачає підстав для
скасування винесеної по справі постанови.

Враховуючи
наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117,
1119, 11111 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну
скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "СавВАТС" залишити без
задоволення.

Постанову
Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2008. у справі № 33/66
господарського суду м. Києва залишити в силі.

Головуючий
Є. Першиков

Судді
Т. Данилова

О.
Муравйов