ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________________________________
Тел. 698-166, факс 77-44-62
РІШЕННЯ

10 листопада 2008
р.
Справа № 6/185а

за
позовом:                першого заступника прокурора  міста Чернігова, вул. Шевченка, 1,

м. Чернігів,   в інтересах держави в особі:

позивача:            Управління з контролю за використанням та охороною
земель у

Чернігівській
області,  вул. П'ятницька, 11а, м.
Чернігів,

до відповідачів:

1-го:                      Чернігівської міської ради, вул.
Магістрацька, 7, м. Чернігів,

2-го                       Новозаводської районної в м.
Чернігові ради, вул. Щорса, 19, м. Чернігів,

за
участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні першого
відповідача: ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про                        визнання недійсними
рішень,

суддя Блохіна Ж.В.

Представники сторін:

прокурор: Курило Я.М. -в.о. помічника прокурора
м. Чернігова, посв. №82 від 07.12.2006р.

від
позивача: не
з'явився

від
відповідача 1-го: Прокопович
Т.Г. -головний спеціаліст юридичного відділу, довіреність №3-16/139 від
05.02.2008р.,

від
відповідача 2-го: Сергієчко
Т.І. -завідувач відділу, довіреність №1-34/182 від 02.06.08р.,

третя
особа на стороні першого відповідача: не
з'явився.

У
судовому засіданні 10.11.2008р. судом було оголошено вступну та резолютивну
частини рішення на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу
України.

СУТЬ  СПОРУ:

Першим
заступником прокурора м. Чернігова в інтересах держави в особі Управління з
контролю за використанням та охороною земель в Чернігівській області подано
позов до першого відповідача: Чернігівської міської ради; другого відповідача:
Новозаводської районної в м. Чернігові ради про:

-
визнання недійсним рішення виконавчого комітету Новозаводської районної ради
народних депутатів м. Чернігова від 25.10.1993 року №201 “Про індивідуальне
будівництво”, яким громадянину ОСОБА_1виділено земельну ділянку для
індивідуального будівництва житлового будинку площею 700 кв. м. АДРЕСА_1

-
визнання недійсним рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від
21.02.1994 року №21, яким затверджено площу земельної ділянки, наданої в
користування ОСОБА_1.

В
судовому засідання 16.10.2008р. прокурор надав заяву, в якій просить:

-
визнати недійсним п. 1.2 рішення виконавчого комітету Новозаводської районної
ради народних депутатів м. Чернігова від 25.10.1993 року №201 “Про
індивідуальне будівництво”, яким гр. ОСОБА_1виділено земельну ділянку для
індивідуального будівництва житлового будинку площею 700 кв. м.АДРЕСА_1

-
визнати недійсним п. 17 рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради
від 21.02.1994 року №21, яким затверджено площу земельної ділянки, наданої в
користування ОСОБА_1.

Прокурор
в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити.

Позивач
в судове засідання не з'явився, представника не направив, хоча був повідомлений
належним чином про час і місце його проведення.

Нез'явлення
представника позивача не перешкоджає вирішенню спору в даному засіданні.

Обґрунтовуючи
позовні вимоги, прокурор та позивач у письмових поясненнях посилаються на
наступне.

Рішенням
виконавчого комітету Новозаводської районної ради народних депутатів м.
Чернігова від 25.10.1993 року № 201 „Про індивідуальне будівництво” гр.
ОСОБА_1виділено земельну ділянку для індивідуального будівництва житлового
будинку площею 700 кв.м.АДРЕСА_1
Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 21.02.1994
року № 21 затверджено площу земельної ділянки, наданої в користування ОСОБА_1.

Вищевказані
рішення прийнято при відсутності проекту відведення земельної ділянки по
АДРЕСА_1, як то передбачено статтею 19 Земельного кодексу України від 18.12.1990
року. Крім того, на даний час  ОСОБА_1. у
встановленому законом порядку не оформив права постійного користування вказаною
земельною ділянкою шляхом отримання держаного акту на право постійного
користування земельною ділянкою.

За
таких обставин, на думку прокурора та позивача, вказані рішення виконавчих
комітетів прийнято з порушенням вимог земельного законодавства, а тому мають
бути визнані недійсними.

Представник
першого відповідача в судовому засіданні заперечує стосовно позовних вимог і
просить у позові відмовити.

У
відзиві на позов перший відповідач -Чернігівська міська рада позовні вимоги не
визнає, просить у позові відмовити, посилаючи на те, що спірні рішення були
прийняті в межах наданих їм повноважень. Також перший відповідач зазначає про те,
що прокурор подав дану позовну заяву в інтересах Управління з контролю за
використанням та охороною земель в Чернігівській області, проте не зазначив, в
чому полягають порушення прав та інтересів позивача внаслідок прийняття
Чернігівською міськрадою спірного рішення та які потребують захисту визначеним
шляхом. Законодавством не встановлено часових рамок щодо звернення особи за
отриманням документа, що посвідчує право власності або користування земельною
ділянкою.

Перший
відповідач вказує на пропуск позивачем строку позовної давності на звернення до
суду за захистом своїх прав або інтересу, передбачений ст. 257 Цивільного
кодексу України, і просить його застосувати.

Представник другого відповідача також
заперечив стосовно позовних вимог і просить у позові відмовити. Вказує на
пропуск позивачем строку позовної давності на звернення до суду за захистом
своїх прав або інтересу, передбачений ст. 257 Цивільного кодексу України, і
просить його застосувати.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні першого відповідача в судове засідання не
з'явилась, хоча була повідомлена належним чином про час та місце його
проведення. Третьою особою -ОСОБА_1. направлені до суду письмові пояснення, в
яких він вважає позовні вимоги безпідставними, в зв'язку з тим, що позивач не
може бути позивачем у даній справі, оскільки його права не порушені; оформлення
права користування земельною ділянкою є похідним від прийняття спірних рішень,
а тому не може бути підставою для визнання їх недійсними в момент прийняття;
прокурором та позивачем пропущено строк позовної давності у три роки, а тому
відсутні підстави для задоволення позову.

Вислухавши
прокурора, представників відповідачів, дослідивши надані сторонами докази,
з'ясувавши обставини, які мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно
п. 1.2 рішення виконавчого комітету Новозаводської районної ради народних
депутатів м. Чернігова від 25.10.1993 року № 201 „Про індивідуальне
будівництво” гр. ОСОБА_1 , працівнику виробничо-торгівельного
текстильно-швейного об'єднання, проживаючого по АДРЕСА_2 з сім'єю в складі 3-х
чоловік, виділено земельну ділянку для індивідуального будівництва житлового
будинку по АДРЕСА_1, площею 700 кв.м.

Зобов'язано
гр. ОСОБА_1 . після закінчення будівництва житлового будинку квартиру звільнити
в установленому порядку.

Згідно
п. 17 рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 21.02.1994
року № 21 затверджено рішення Новозаводського райвиконкому від 25.10.1993р. №
201 в частині надання в постійне користування земельних ділянок для
індивідуального будівництва житлових будинків, зокрема, громадянину
ОСОБА_1поАДРЕСА_1(п.1-2).

Суд
дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Згідно
із ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у
спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та
Законами України.

Відповідно
до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України „Підприємства,  установи,
організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі
- підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також
для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання
правопорушенням.

У
випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право
також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами
підприємницької діяльності.”

Таким
чином Управління з контролю за використанням та охороною земель у  Чернігівській області, як юридична особа, має
право звертатись до господарського суду за захистом  саме своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів або у випадках, передбачених законодавчими
актами України.

Управління
з контролю за використанням та охороною земель у  Чернігівській області не надало суду
будь-яких доказів, що підтверджують
порушення  його прав і інтересів:
прийнятим Новозаводською районною радою народних депутатів  пунктом 1.2 рішення від 25.10.1993 року №201
“Про індивідуальне будівництво”, яким гр. ОСОБА_1виділено земельну ділянку для
індивідуального будівництва житлового будинку площею 700 кв. м. по АДРЕСА_1 ;
прийнятим Чернігівською міською радою пунктом 17 рішення від 21.02.1994 року
№21, яким затверджено площу земельної ділянки, надану в користування ОСОБА_1.

Прийняття
Новозаводською районною радою народних депутатів та Чернігівською міською радою
спірних рішень не позбавляє позивача можливості здійснювати його функції як
контролюючого органу, а відтак, не порушує і не може порушувати його права та
інтереси.

Постановою
Кабінету Міністрів України  від 19
березня 2008 р. N 224 затверджено
Положення про Державний комітет України із земельних ресурсів (далі
-Положення), згідно пункту 1 якого Державний комітет із  земельних
ресурсів  (Держкомзем)  є центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів, діяльність якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони навколишнього природного
середовища.

Відповідно до п. 7 Положення Держкомзем
здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому
порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві
та Севастополі і затверджує положення про них.

Повноваження щодо здійснення державного
контролю за використанням та охороною земель Держкомзем здійснює через Державну
інспекцію з контролю за використанням і охороною земель та її територіальні
органи.

Відповідно
до свого Положення Головне управління земельних ресурсів у Чернігівській
області є територіальним органом Держземагентства, йому підзвітне і
підконтрольне.

Згідно
статті 5  Закону України „Про державний
контроль за використанням  та охороною
земель”  від 19 червня 2003 року N 963-IV
( далі -Закон №963) державний контроль
за   використанням  та
охороною  земель здійснює
спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів, а
у ст. 9 цього ж Закону визначено, що
Державний контроль  за  використанням
та  охороною  земель у системі центрального органу
виконавчої влади з питань земельних ресурсів здійснює Державна інспекція з
контролю за використанням та охороною земель і її територіальні органи.

Відповідно
до свого Положення Управління з контролю за використанням та охороною земель у
Чернігівській області є територіальним органом Державної інспекції з контролю
за використанням і охороною земель (Держінспекція України), яка діє у складі
Державного комітету України по земельних ресурсах (Держкомзем України).

Відтак,
позивач, як державний орган, має право звертатися до господарського суду у
випадках,  передбачених
законодавчими  актами  України.

У
пункті 4 Положення передбачено, що Держкомзем відповідно до покладених на нього
завдань, зокрема:

здійснює
державний контроль за використанням
та  охороною земель відповідно до
Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною
земель" та інших законів ( п.п.7);

здійснює    координацію   діяльності
місцевих   органів виконавчої
влади з питань землеустрою ( п.п.27);

порушує в установленому
законодавством порядку клопотання про зупинення дії або скасування актів
місцевих держадміністрацій та органів місцевого самоврядування з питань, що
належать до його компетенції, а також про притягнення осіб, винних у порушенні
земельного законодавства, до передбаченої законом відповідальності ( п.п.41);

розглядає відповідно до законодавства
справи про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення
(п.п.42) та інше.

Таким
чином, вищевказане законодавство чітко визначає повноваження державного
органу  при здійсненні державного
контролю за використанням  та  охороною земель та шляхи реалізації цього
контролю, до яких не відноситься право на звернення до суду  з вимогами про скасування рішень органів
місцевого самоврядування договорів.

Отже,
Управління з контролю за використанням та охороною земель у Чернігівській
області, виступаючи в якості позивача, діє не у спосіб та поза межами
повноважень, передбачених Конституцією та
вищевказаним законодавством.

За
таких обставин суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Стосовно
заяв сторін про застосування судом строку позовної давності, слід зазначити
наступне.

Відповідно
до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду
за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у
спосіб, визначений у частині 2 цієї статті, зокрема, шляхом визнання
незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових
і службових осіб.

При
цьому строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист
цивільного права або інтересу, встановлений ст. 257 Цивільного кодексу України
у три роки.

Відповідно
до статті 267 Цивільного кодексу України позовна  давність
застосовується  судом  лише
за  заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд
визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає
захисту.

Суд
враховує, що правила про позовну давність, відповідно до ст. 267 ЦК України,
мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого
суб'єктного права. У випадках відсутності такого права або коли воно ніким не
порушено, позовна давність не застосовується.

За
таких обставин суд приходить до висновку про те, що перший заступник прокурора
м. Чернігова звернувся з даним позовом за захистом інтересів держави в особі
Управління з контролю за використанням та охороною земель у Чернігівській
області, тобто особи, яка не має суб'єктивного права на звернення з таким  позовом; права та інтереси якої спірними
рішеннями не порушені, тобто позов є необґрунтованим, а тому позовна давність в
даному випадку не застосовується.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст. 84
Господарського процесуального кодексу України рішення оформлено та
підписано  суддею 14.11.2008р.

Суддя                                                                                                               Ж.В.
Блохіна

18.11.08