Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2008
р.
Справа № 21/124-08

Колегія  суддів
у складі:

головуючий
суддя Погребняк В.Я., суддя  Бухан
А.І.,  суддя   Шевель О.В.

при
секретарі  Цвірі Д.М.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1., ОСОБА_2., доручення від
22.05.2008 р.,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду у м.
Харкові апеляційну скаргу фізичної особи -підприємця  ОСОБА_1, м. Харків,  (вх.№ 2363Х/3-9 від 08.10.2008 р.) на
рішення господарського суду Харківської області від 09.09.08 р. у справі №
21/124-08

за позовом
ФОП ОСОБА_1, м. Харків

до  Диканівської виправної колонії №12, м. Харків

про
стягнення 136758,99 грн.,

встановила:

У липні 2008 р. ФОП ОСОБА_1
звернувся  до  господарського суду Харківської області з
позовною заявою  про стягнення  з відповідача - Диканівської виправної колонії
№12, м. Харків -  21984,00 грн. основного
боргу, вартість  харчових  продуктів
з урахуванням цін  станом  на 01.06.2008 р.  в сумі 96740,00 грн.,  інфляційних в сумі 2879,90 грн., штрафу в
сумі 1538,88 грн.,  пені в сумі 3341,56
грн., 3% річних в сумі 274,65грн., моральної
шкоди  в сумі 10000,00 грн.  та судових витрат,  посилаючись
на те, що  відповідач не виконав
своїх зобов'язань щодо оплати продукції за договором купівлі-продажу № 267 від
01.11.2007р.

09.09.2008 р.
позивач надав  до суду  уточнену
позовну  заяв,  в якій
зменшив  позовні вимоги, а саме
просив суд стягнути з відповідача
20284,0грн., вартість
харчових  продуктів  з урахуванням цін  станом
на 01.06.2008 р.  в сумі 96740,00
грн.,  інфляційні в сумі 2657,20 грн.,
штраф в сумі 1419,80 грн.,  пеню в сумі
3083,16 грн., 3% річних в сумі 253,41 грн., моральну  шкоду в сумі 10000,00 грн.,  витрати на державне мито в сумі 1724,00 грн.,
витрати на інформаційно технічне
забезпечення судвового процесу
118грн.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 09.09.2008 р.(суддя Пелипенко Н.М.)    позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь позивача 20284,00 грн. основного боргу,
інфляційні в сумі 2657,20 грн., 3% річних в сумі 253,65 грн., пені в сумі 3083,16
грн., штраф в сумі 1419,80 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі
279,99 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в
сумі 118,00 грн. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача
моральної шкоди в сумі 10000 грн. та вартості харчових продуктів з урахуванням
цін станом на 01.06.08 в сумі 96740,00 грн. відмовлено.

Позивач з  зазначеним рішенням   від 09.09.2008 р. не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення
засновано  на неправильному
застосуванні  норм матеріального права,
просить оскаржуване рішення скасувати  та
задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою  Харківського апеляційного господарського суду
від 09.10.2008 р.  апеляційну скаргу було
прийнято до провадження, призначено до розгляду на 03.11.2008 р.

Відповідач відзив на апеляційну
скаргу не надав, в судове засідання 03.11.2008 р.  свого представника не  направив, хоча був  належним чином повідомлений про час та місце
розгляду справи, про що свідчить
корінець повідомлення  про
вручення  рекомендованого поштового
відправлення   за №46351 (а.с.80), про
причину  неявки представника суд не
повідомив.

Колегія суддів, вислухавши думку
представників позивача,   вважає за
можливе розгляд справи здійснити у відсутність
представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши доводи апеляційної
скарги та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про
залишення без задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2007 р. між позивачем та
відповідачем укладено договір  купівлі-
продажу № 267, відповідно до умов якого
продавець зобов'язується  передати
товар (м'ясо, сало) у власність  покупцю,
а покупець зобов'язується  прийняти
товар  (м'ясо, сало) і здійснити
повний  розрахунок (п.1.2.). Загальна
сума договору  складає  25000,00 грн. (п.2.1.).

Відповідно
до
пункту 2.2 договору
покупець  зобов'язується  перерахувати
суму за договором   на
розрахунковий  рахунок  продавця ( позивача) на протязі  десяти
банківських днів  після
отримання  продукції.

На виконання вимог  договору позивач за накладними №09 від
13.12.2007р.  на суму 14340,00 грн., №08
від 26.11.2007р. на суму  7644,00 грн.
передав відповідачеві   м'ясо  свинини
у кількості  1572 кг за ціною 12
грн. за кілограм, сало  у кількості  1040 кг за ціною  3 грн.
кілограм, а всього на загальну суму
21984, 00 грн.

Як встановлено судом першої інстанції,
відповідач  продукцію прийняв,  однак
в порушення п.2.2  договору   свої договірні зобов'язання в зазначений
термін здійснив частково, відповідно до акту звірки взаєморозрахунків станом на
01.09.2008 р. ним було сплачено за продукцію 1700,00 грн.,  отже його
заборгованість  перед позивачем
склала 20284,00 грн. (а.с.36).

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням   є правовідношення,
в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь  другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати  роботу,
надати   послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися  від певної дії, а
кредитор має право вимагати  від боржника
виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 526 ЦК України  зобов'язання повинно виконуватись належним
чином  відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно  до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив  виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний  сплатити суму  боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції та трьох  відсотків
річних  з простроченої суми, якщо
законом або договором  не встановлено
інший розмір відсотків.

Господарським судом Харківської
області визнано обґрунтованими надані позивачем розрахунки  інфляційних в розмірі 2657,20 грн. та   3% річних в розмірі  253,65 грн.

Оскільки відповідач до зазначеного
строку не  сплатив  повністю суму
боргу, позивач відповідно до норм чинного законодавства нарахував на  несплачену частину суми  пеню на час звернення  до господарського суду в розмірі 1795,32 грн.

Згідно з вимогами ч.2 ст.231 ГК
України  у  разі
якщо   порушено  господарське
зобов'язання, в якому  хоча б
одна   сторона   є суб'єктом
господарювання, що належить  до
державного сектора  економіки, або
порушення  пов'язане   з виконанням
державного контракту, або виконання
зобов'язання  фінансується  за рахунок Державного бюджету  України
чи  за  рахунок
державного кредиту, штрафні
санкції  застосовуються, якщо
інше  не передбачено  законом
чи  договором, за порушення  строків
виконання  зобов'язання  стягується
пеня  у розмірі 0,1 відсотка  вартості товарів (робіт, послуг), з яких
допущено  прострочення  виконання
за кожний  день прострочення, а за
прострочення  понад  тридцять
днів  додатково  стягується
штраф у розмірі  семи  відсотків вказаної суми.

Враховуючи вищезазначене та те, що
відповідач не надав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної
інстанції будь-яких доказів належного виконання зобов'язань за договором  купівлі-продажу №267 від 01.11.2007 р.,   колегія суддів вважає, що місцевий  господарський суд  правомірно визнав вимоги позивача щодо
стягнення основної заборгованості в сумі 20284,00 грн.   інфляційних в розмірі 2657,20 грн. та   3% річних в розмірі  253,65 грн., а також штрафу в сумі 1538,88
грн. та пені в розмірі 3341,56 грн.
обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в
частині стягнення з відповідача збитків, а саме вартості  харчових продуктів  з урахуванням
цін  станом  на
01.06.2008 р.  в сумі 96740,00
грн.  колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22 Цивільного
кодексу України  збитками є втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 623 Цивільного
кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням  зобов'язання, доказується кредитором.

При цьому притягнення до
цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності певних,
передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного
правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності.

Одним з елементів складу цивільного
правопорушення, який вимагається законом для настання відповідальності у формі
відшкодування збитків, є об'єктивна сторона, яку утворюють наявність збитків у
майновій сфері кредитора, протиправні дії, які виражені у невиконанні або
неналежному виконанні боржником взятого на себе зобов'язання; причинний зв'язок
між протиправними діями боржника та збитками.

В обґрунтування  вищезазначеної частини позову  (стягнення збитків)   позивач надав до матеріалів справи висновок
Харківської  торгово-промислової палати
№240  від 11.06.2008 р. , за  яким
ціни на  продовольчі  товари
станом  на 01.06.2008 р.  складають: м'ясо  свинини
за   1кг    -
45,00 грн., сало   за 1кг  - 25,00 грн. (а.с.16). Але, як
вбачається  з матеріалів справи,  він передавав
відповідачеві  товар за накладними
№09 від 13.12.2007р. та  №08 від 26.11.2007
р., а саме :   м'ясо  свинини
у кількості  1572 кг за ціною 12
грн. за кілограм, сало  у кількості  1040 кг
за ціною  3 грн.  за кілограм , не зазначивши    їх індивідуальних  ознак -
сортності  та якості товару.  Також позивачем  не надано
доказів  щодо  ринкової
вартості  зазначеного  товару
на час  передачі  товару (листопад, грудень 2007 р.).

В
судове засідання  суду апеляційної
інстанції позивач надав  копії
договорів  закладу №6/26289 від 05.06.2008
р., №6/26287 від 05.06.2008 р., № 6/26286 від 05.06.2008 р., №6/26277 від
05.06.2008 р., укладених  між ним та КП
«Харківський міський  ломбард»»та
фіскальні чеки про отримання  з КП
«Харківський міський  ломбард»»ссуд,
копію рахунку за послуги
теплозабезпечення  за травень 2008
р., відомості нарахувань та оплати за теплову енергію з врахуванням періоду
платежу,  позову заяву КП «Харківські
теплові мережі» до позивача про стягнення заборгованості за послуги
теплопостачання,  попередження  КП «Жилкомсервіс»про необхідність сплати суму
боргу за послуги утримання  житлових
приміщень, копію договору застави автотранспорту від 25.07.2003 року,
копію   акту прийому в заклад автомобіля
від 06.02.08 р.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи та додатково надані позивачем
документи та проаналізувавши їх,
зазначає, що  позивач не довів
причинного зв'язку між   його збитками та
протиправними діями відповідача. Отже,
колегія суддів погоджується з висновком
суду першої  інстанції  про відмову в задоволенні  позовних вимог в частині стягнення з відповідача
на користь позивача збитків в сумі
96740,00 грн.

Стосовно позовних вимог в
частині  стягнення  моральної шкоди в сумі  10000,00 грн. колегія суддів зазначає, що  позивач в порушення вимог ст. 33 ГПК України,
яка свідчить, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається  як на  підставу
своїх вимог та заперечень,  не надав  в обґрунтування  цієї частини вимог жодного доказу, а  викладені
в апеляційній скарзі  заперечення
та висновки,  не можуть слугувати
підставами для скасування рішення в цій частині

Враховуючи викладене, колегія  суддів вважає, що оскаржуване   позивачем
рішення господарського суду Харківської області від 09.09. 2008 р.
прийнято при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у відповідності
до норм чинного матеріального права, викладені в рішенні суду висновки
відповідають обставинам справи, тому рішення підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга позивача  -залишенню
без задоволення.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 99, п.1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України ,   колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу  фізичної особи -підприємця  ОСОБА_1, м. Харків,     залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від  09.09.2008
р.  у справі №  21/124-08 залишити без змін.

Головуючий суддя
В.Я. Погребняк

суддя
А.І.Бухан

суддя
О.В.Шевель