ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2008 р.

№ 2/192-3061

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Гончарука П. А. (головуючого),

Вовка І.В.,

Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства "Торговий дім Тернопіль" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.02.2008 року у справі № 2/192-3061 за позовом Комунального підприємства "Тернопільміськтеплокомуненерго" до Приватного підприємства "Торговий дім Тернопіль" про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

У липні 2007 року позивач звернувся до господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 16 680,08 грн. та пені в сумі 10 552,99 грн. у зв'язку з неналежним виконанням зобов’язання за договором № 1085 від 05.02.2003 року про постачанні теплової енергії в гарячій воді з оплати за надані послуги з теплопостачання.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 14.08.2007 року позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.02.2008 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано частково та в позові про стягнення заборгованості в сумі 5 116,74 грн. відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняті ним рішення скасувати та в позові відмовити.

Відзив на касаційну скаргу від позивача до суду не надходив.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та прийняті у ній судові рішення, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами було укладено договір № 1085 від 05.02.2003 року, за умовами якого позивач зобов’язався постачати теплову енергію в гарячій воді, а відповідач зобов’язався прийняти та оплачувати одержану теплову енергію за встановленим тарифами в терміни, передбачені цим договором.

Доповідач-Вовк І.В.

П.п. 5.1, 5.5 договору передбачено, що облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку / розрахунковим способом.

За відсутності приладів обліку або виходу їх з ладу кількість теплової енергії, що відпущена споживачу, визначається енергопостачальною організацією, як виняток, розрахунковим способом.

За п.п. 6.1-6.4 зазначеного договору розрахунки за теплову енергію, що споживається,проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів.

Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Споживач за три дні до початку розрахункового періоду сплачує вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Для споживачів, що не мають приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначається згідно з договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури зовнішнього повітря і теплоносія від теплових джерел Енергопостачальної організації та кількості годин (діб) роботи теплоспоживального обладнання споживача в розрахунковому періоді.

П. 7.2.3 договору встановлено, у разі несвоєчасного виконання розрахунків за теплову енергію, відповідач сплачує пеню у розмірі 1 %, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Угодою від 17.07.2008 року сторони внесли зміни до п. 7.2.3 зазначеного договору та узгодили, що у разі несвоєчасного виконання розрахунків за теплову енергію, відповідач сплачує пеню у розмірі 0,5 %, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Предметом даного судового розгляду є вимоги про стягнення з відповідача заборгованості та пені за період з жовтня по червень 2003 року у зв'язку з простроченням виконання зобов'язання за договором № 1085 від 05.02.2003 року з оплати за поставлену теплову енергію.

Відповідно до роз’яснень, викладених у п.п. 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.

Прийняті у даній справі судові рішення цим вимогам не відповідають.

Так, апеляційний господарський суд, скасувавши в частині рішення суду першої інстанції та відмовивши в частині позову про стягнення заборгованості в сумі 5 116,75 грн., в порушення вимог ст. 105 ГПК України, не навів висновків у прийнятій постанові щодо решти вимог і переглянутого судового рішення.

У той же час, як суд першої так і апеляційної інстанції не перевірили обґрунтування розрахунків розміру заявлених до стягнення вимог, і в прийнятих рішеннях не навели розрахунків, з яких виходив суд, задовольняючи грошові вимоги.

Разом з цим, задовольняючи вимоги про стягнення пені в розмірі 1% із суми простроченого платежу, суди не звернули уваги на те, що угодою від 17.07.2003 року сторони внесли зміни до п. 7.2.3 договору та встановили пеню в розмірі 0,5 %, і не навели цим обставинам правової оцінки.

Водночас, судами не було перевірено доводів відповідача щодо не встановлення обсягів теплопостачання та необґрунтованості розрахунків розміру заявлених позивачем до стягнення вимог.

До того ж, в порушення вимог ст. 811 ГПК України, за якою, у судовому засіданні складається протокол, суд першої інстанції, прийнявши рішення 14.08.2007 року, не склав протоколу судового засідання, на що не звернув уваги апеляційний господарський суд.

Отже, висновки попередніх судових інстанцій про встановлені обставини і правові наслідки не є вичерпними, не відповідають дійсності та в порушення вимог ст. 43 ГПК України не ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

За таких обставин, оскаржені судові рішення не можна визнати законними й обґрунтованими, і тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати наведене і вирішити спір з дотриманням вимог закону.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Торговий дім Тернопіль" задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.02.2008 року та рішення господарського суду Тернопільської області від 14.08.2007 року скасувати, і справу № 2/192-3061 передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Головуючий суддя П. Гончарук

Судді І. Вовк

Л. Стратієнко