ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2008 р.

№
17/300-07

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
- судді
Грек Б.М.,

суддів
Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому
засіданні за участю представників сторін:

від позивача:        Могиленко Ю.В.

від відповідача:   Дурицький О.П.

розглянувши  касаційну скаргу  Закритого
акціонерного товариства “Європейський страховий альянс”

на постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 13.06.2008р.

у справі №  17/300-07 Господарського суду Київської
області

за позовом
Закритого акціонерного товариства “Європейський страховий альянс”

до  Товариства з обмеженою відповідальністю
“Бровариавтопас”

до Відкритого акціонерного товариства
“Українська страхова компанія “Дженералі Гарант”

третя особа, без
самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Відкрите акціонерне
товариство “Райффайзен Банк Аваль”

третя особа, без
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -1 ОСОБА_1.

про стягнення 71857,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Закрите
акціонерне товариство “Європейський страховий альянс” звернулося до
Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю “Бровариавтопас” та Відкритого акціонерного товариства
“Українська страхова компанія “Дженералі Гарант” про стягнення шкоди у розмірі
71857грн.

Рішенням
Господарського суду Київської області від 13.02.2008р. (суддя В.Г.Суховий),
залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського
суду від 13.06.2008р. (судді: О.В.Агрикова, І.М.Фаловська, Т.І.Разіна),  в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не
погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, Закрите акціонерне
товариство “Європейський страховий альянс” подало до Вищого господарського суду
України касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду
Київської області від 13.02.2008р. та постанову Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 13.06.2008р. та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги. Свою вимогу Закрите акціонерне товариство
“Європейський страховий альянс” мотивує тим, що господарським судом першої та
апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши
касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом
попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий
господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Закритого
акціонерного товариства “Європейський страховий альянс” підлягає задоволенню
частково.

Господарським
судом встановлено:

28.05.2004р.
на вул. Київській в м. Бровари Київської області сталася дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля “Мітсубіші”, реєстраційний НОМЕР_1 (далі -
автомобіль Мітсубіші), що належить ОСОБА_2. на підставі свідоцтва про
реєстрацію НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3., та автомобіля “Богдан”,
реєстраційний НОМЕР_3 (далі - автомобіль Богдан), що належить ОСОБА_4. на
підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1.

Автомобіль
“Мітсубіші”, застрахований у Позивача по договору страхування № 004077 від
13.10.2003р., в результаті даної ДТП отримав значні механічні пошкодження.

25.06.2004р.
постановою Броварського міськрайонного суду Київської області винним у скоєнні
ДТП було визнано ОСОБА_1. та притягнуто його до адміністративної
відповідальності за порушення ст. 124 КпАП України.

05.08.2004р.
приватним підприємцем ОСОБА_5. видано акт виконаних робіт, за якиим вартість
відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля “Мітсубіші” в результаті ДТП
склала 71857грн.

Позивач
виплатив страхове відшкодування страхувальнику по договору страхування -
ОСОБА_2. - у розмірі 71857грн.

Згідно
преамбулі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів" цей Закон
регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового
страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при
експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Забезпечення
обов'язковості страхування цивільно-правової відповідальності Визначено ст. 21
Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів", п. 21.1 якої
встановлено: "З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті забороняється
експлуатація транспортного засобу на території України без поліса обов'язкового
страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України,
або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової
відповідальності, укладеного в іншій країні, з уповноваженою організацією з
страхування цивільно-правової відповідальності якої МТСБУ уклало угоду про
взаємне визнання договорів такого страхування. Стосовно транспортних засобів,
які не беруть участі в дорожньому русі, укладання договору страхування є
необов'язковим. Договір обов'язкового страхування цивільно-правової
відповідальності має бути укладений протягом трьох робочих днів з дня державної
реєстрації транспортного засобу." Таким чином, приписами даної правової
норми встановлено, що експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового
страхування цивільно-правової відповідальності заборонена.

Господарським
судом встановлено:

15.03.2004р.
між відповідачем - ТОВ “Бровариавтопас” та ОСОБА_4. було укладено договір № 5
оренди автобусів. За договором ОСОБА_4. зобов'язався передати Відповідачу-1 в
оренду автобус Богдан.

24.03.2004
року між ВАТ “УСК “Гарант-АВТО”, правонаступником якого є ВАТ “Українська
страхова компанія “Дженералі Гарант” та ТОВ “Бровариавтопас”  було укладено договір обов'язкового
страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів на
території України № Б/2151363. У відповідності з цим договором була
застрахована відповідальність відповідача-ТОВ “Бровариавтопас” як володільця
(орендаря) автомобіля Богдан.

21.05.2004
року між відповідачем - ТОВ “Бровариавтопас” та ОСОБА_4. був укладений договір
підряду, відповідно до п. 9.2 якого сторони домовились про припинення договору
оренди автобусів № 5 від 15.03.2004р. Крім того, умовами даного договору було
передбачено, що ОСОБА_4. зобов'язаний надавати Відповідачу- ТОВ
“Бровариавтопас”  послуги по перевезенню
пасажирів та вантажу на власних або ж залучених транспортних засобах.

з
21.05.2004р. Відповідач- ТОВ “Бровариавтопас” перестав бути володільцем
автомобіля Богдан в розумінні вимог ст. 1187 ЦК України в зв'язку з припиненням
договору оренди автобусів від 15.03.2004р. № 5.

Згідно
ст. 18 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів" 18.1. Дія
договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності може бути
достроково припинена: 18.1.1. за письмовою вимогою страхувальника, про що він
зобов'язаний повідомити страховика не пізніше ніж за 30 днів до дати припинення
дії договору страхування та надати оригінал поліса страховику; 18.1.2. у разі
виходу транспортного засобу з володіння страхувальника проти його волі або
знищення транспортного засобу; 18.1.3. з інших підстав, передбачених законом
або договором. 18.2. У разі дострокового припинення договору обов'язкового
страхування цивільно-правової відповідальності страховик, за умови відсутності
виплат страхового відшкодування за цим договором, повертає страхувальнику
частку страхового платежу, яка обчислюється пропорційно періоду страхування, що
залишився до закінчення терміну дії договору, з утриманням, у передбачених
законом випадках, понесених витрат на ведення справи, але не більше 20
відсотків цієї частки, вилучає страховий поліс та анулює його.

Проте,
встановивши обставини щодо припинення договору страхування між відповідачами,
господарський суд не досліджував обставини щодо того чи було припинено договір
страхування цивільно-правової відповідальності відповідача - ТОВ
“Бровариавтопас”.

Господарським
судом встановлено, що 21.05.2004р. між ОСОБА_4. та ОСОБА_1. було укладено договір
субпідряду, відповідно до якого ОСОБА_1. зобов'язався здійснювати перевезення
за вказівками ОСОБА_2  Відповідно до
зазначеного договору субпідряду перевезення здійснюються на автомобілі Богдан,
який передається у володіння ОСОБА_1. ОСОБА_4. для здійснення перевезень.

Із
даної обставини випливає, що ОСОБА_1. укладено договір, на підставі якого
ОСОБА_1. мав здійснювати підприємницьку діяльність.

Згідно
ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на
власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Принципи
підприємницької діяльності визначені ст. 44 ГК України, згідно якої
підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів
підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми
діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється,
залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів,
використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги
відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного
розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження
прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та
інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем
зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки
валютної виручки на свій розсуд.

Поняття
суб'єкта господарювання визначено ст. 55 ГК України, згідно п. 2 ч. 2 якої
суб'єктами господарювання є, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без
громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані
відповідно до закону як підприємці.

Проте,
вирішуючи даний спір, господарський суд попередніх інстанцій не звернув уваги
на приписи вищенаведених правових норм та не дів правової оцінки факту щодо
укладення ОСОБА_1. договору субпідряду.

Згідно
п. 21.3 ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів" при використанні транспортного засобу у дорожньому русі особа,
яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).
Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті
21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Згідно
п. 21.4 ст. 21 вищезгаданого Закону у разі експлуатації транспортного засобу на
території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності, з урахуванням норм абзацу третього пункту
21.1 цієї статті, водій такого транспортного засобу несе відповідальність,
встановлену законом.

Проте,
вирішуючи даний спір, господарський суд попередніх інстанцій не досліджував
обставини щодо наявності у третьої особи на момент скоєння ДТП страхового
полісу та чи притягувалася третя особа до відповідальності за відсутності
відповідного поліса.

Наведене
свідчить про неповне з'ясування судами першої та апеляційної інстанцій
фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору,
а, отже, і порушення вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу
України  щодо всебічного, повного та
об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно
до ч. 2 ст. 111-5 Господарського процесуального кодексу України касаційна
інстанція перевіряє юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення
у рішенні або постанові господарського суду.

Оскільки
відповідно до ч. 2 ст. 111-7 Господарського процесуального кодексу України
касаційна інстанція не наділена повноваженнями щодо встановлення обставин
справи, а останні встановлені неповно, справа підлягає передачі на новий
розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під
час нового розгляду справи господарському суду першої інстанції слід взяти до
уваги викладене, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного
та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін і, в
залежності від встановленого та відповідно до вимог чинного законодавства,
вирішити спір.

Керуючись
ст.ст. 111-5, 111-7, п. 3 ст. 111-9, 111-10, 111-11, 111-12 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну
скаргу Закритого акціонерного товариства “Європейський страховий альянс”  задовольнити частково.

Рішення
Господарського суду Київської області від 13.02.2008р. та постанову Київського
міжобласного апеляційного господарського суду від 13.06.2008р. у справі №
17/300-07  скасувати, а справу передати
на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Головуючий
- суддя
Грек Б.М.

судді
Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.