КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________
№ 13/090-08
міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:
судді:                    Агрикової  О.В.
(доповідач по справі),
суддів:
секретарі судового засідання Шумко І.А.,
позивача: представник
за дов. №136 від 22.01.2008 року Шевель С.М.,
судовому засіданні апеляційну скаргу Української міської ради Обухівського
району Київської області на рішення господарського суду Київської області від
02.06.2008 року (підписане 09.06.2008 року),
у справі                    №13/090-08 (суддя Наріжний С.Ю.),
за позовом                    Української міської ради Обухівського
району Київської області, м. Українка Обухівського району Київської області,
до                              громадського об'єднання «Поштовх», м.
про                              спростування недостовірної
року Українська міська рада Обухівського району Київської області (позивач)
звернулась до господарського суду Київської області з позовом до громадського
об'єднання «Поштовх»(відповідач) про спростування недостовірної інформації
Рішенням
господарського суду Київської області від 02.06.2008 року у справі №13/090-08
позов Української міської ради Обухівського району Київської області до
громадського об'єднання «Поштовх»про спростування недостовірної інформації
задоволено частково. Визнано недостовірними та такими, що не відповідають
дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову
репутацію позивача відомості, опубліковані у статті «Чи то ж буде
Українка-2?»та поширені відносно позивача в жовтні 2007 року
політично-інформаційним виданням «Поштовх»у №10. Стягнуто з громадського
об'єднання «Поштовх»на користь Української міської ради Обухівського району
Київської області 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині вимоги про
зобов'язання відповідача спростувати відомості, поширені ним в жовтні 2007 року
у статті «Чи то ж буде Українка-2?»у спосіб, найбільш близький до способу їх
поширення, провадження у справі припинено (а.с. 43-46).

При
прийнятті рішення, місцевий господарський суд, визнавши відомості, опубліковані
у статті «Чи то ж буде Українка-2?»та поширені відносно позивача в жовтні 2007
року політично-інформаційним виданням «Поштовх»у №10 недостовірними та такими,
що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь,
гідність, ділову репутацію позивача, та встановивши факт спростування вказаної
інформації відповідачем, керуючись ст. 12 Земельного Кодексу України, ст. 277
Цивільного Кодексу України та ст. ст. 21 та 37 Закону України «Про друковані
засоби масової інформації», задовольнив позов частково.

Не
погодившись з прийнятим рішенням, позивач, Українська міська рада Обухівського
району Київської області, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати
рішення господарського суду Київської області від 02.06.2008 року у справі
№13/090-08 в наступній частині: «В частині вимоги про зобов'язання відповідача
спростувати відомості, поширені ним в жовтні 2007 року у статті «Чи то ж буде
Українка-2?»у спосіб, найбільш близький до способу їх поширення, провадження у
справі припинити»та зобов'язати відповідача спростувати відомості, поширені ним
в жовтні 2007 року у статті «Чи то ж буде Українка-2?», яка була опублікована
політично-інформаційним виданням «Поштовх»у №10 у спосіб, найбільш близький до
способу їх поширення шляхом публікації офіційного вибачення перед позивачем
керівника відповідача про те, що ними поширена недостовірна та така, що не
відповідає дійсності, порушує права, свободи, ганьбить честь, гідність, ділову
репутацію Української міської ради, інформація, яка була опублікована у статті
«Чи то ж буде Українка-2?»та розповсюджена в жовтні 2007 року
політично-інформаційним виданням «Поштовх»у №10, не пізніше 15 днів з дня
набрання рішенням суду законної сили.

Мотивуючи
апеляційну скаргу позивач стверджує, що висновок місцевого господарського про
припинення провадження у справі в частині спростування відповідачем відомостей,
опублікованих у статті «Чи то ж буде Українка-2?»та поширені відносно позивача
в жовтні 2007 року політично-інформаційним виданням «Поштовх»у №10 є невірним,
оскільки саме спростування надруковано в іншому засобі масової інформації,
набрана утричі меншим шрифтом ніж інформація, яка спростовується, та без
зазначення автора статті, що ,на переконання скаржника, суперечить ст. 277 ЦК
України та ст. 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації».

Відповідач
не скористався своїм правом відповідно до ст. 96 ГПК України щодо подання
відзиву на апеляційну скаргу. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не
перешкоджає перегляду рішення місцевого господарського суду.

Ухвалою
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 11.09.2008 року
апеляційну скаргу Української міської ради Обухівського району Київської
області на рішення господарського суду Київської області від 02.06.2008 року у
справі №13/090-08 прийнято до провадження та призначено розгляд справи у
судовому засіданні.

В
судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі. Представники відповідача в судове засідання не з'явились,
про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання
повідомлені належним чином.

Дослідивши
наявні в справі матеріали, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представника позивача, колегією суддів Київського міжобласного
апеляційного господарського суду встановлено наступне.

У
жовтні 2007 року політично-інформаційним виданням «Поштовх»у №10 надруковано
статтю «Чи то ж буде Українка-2?»(а.с. 6).

У
вказаній статті містились наступні відомості: цитата «Одразу відповідаємо: у
списку юридичних та фізичних осіб, який ми подаємо нижче, зазначені всі
«щасливчики», яким Українська міська рада за сприяння попередньої районної
влади роздала землі, на яких тепер обіцяють будувати «Українку-2».

Доказів
на підтвердження відомостей, опублікованих у статті «Чи то ж буде Українка-2?»в
жовтні 2007 року політично-інформаційним виданням «Поштовх»у №10 щодо позивача,
відповідачем не надано.

В
рішенні від 26.12.2007 року Української міської ради 21 сесії 5 скликання щодо
систематичного розповсюдження газетою «Поштовх»недостовірної інформації
стосовно діяльності Української міської ради зазначено, що інформація,
надрукована на 4 арк. №10 газети «Поштовх»під назвою «Чи то ж буде
Українка-2?»є недостовірною, та вирішено (п. 5 зазначеного рішення) звернутись
до суду за захистом порушених прав (а.с. 7).

Матеріали
справи містять друковане видання «Дніпровський проспект»№21 (256) від
30.05.2008 року, на сторінці 3 якого міститься стаття «Спростування
недостовірної інформації», змістом якої є визнання автором статті відомостей,
опублікованих у статті «Чи то ж буде Українка-2?»в жовтні 2007 року
політично-інформаційним виданням «Поштовх»у №10, такими, що не перевірені, не
відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію
Української міської ради з принесенням позивачеві вибачень (а.с. 33).

Колегією
суддів апеляційного господарського суду встановлено, що спростування
відомостей, опублікованих у статті «Чи то ж буде Українка-2?»в жовтні 2007 року
політично-інформаційним виданням «Поштовх»у №10, надруковано у виданні
«Дніпровський проспект»№21 (256) від 30.05.2008 року, тобто у іншому
друкованому виданні, ніж оспорювані відомості.

Колегія
суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи
у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши
на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення,
дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а
оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає частковому
скасуванню з наступних підстав.

Статтею
101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення
місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія
суддів апеляційного господарського суду, задовольняючи апеляційну скаргу
Української міської ради Обухівського району Київської області на рішення
господарського суду Київської області від 02.06.2008 року у справі №13/090-08,
виходить з наступного.

Причиною
виникнення даного спору стало питання про наявність підстав для спростування
поширених відповідачем відомостей, які позивач вважає недостовірними та такими,
що принижують його честь та гідність, а також ділову репутацію.

Задовольняючи
позовні вимоги в частини визнання недостовірними та такими, що не відповідають
дійсності, порушують права свободи, гноблять честь, гідність, ділову репутацію
позивача відомості, опубліковані у статті «Чи то ж буде Українка-2»та поширені
відносно позивача в жовтні 2007 року політично-інформаційним виданням
«Поштовх»у №10, суд першої інстанції вірно по суті вирішив даний спір.
Погоджуючись з висновками суду першої інстанції колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Згідно
зі ст. 47 Закону України «Про інформацію»порушення законодавства України про
інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або
кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність
за порушення законодавства про інформацію несуть особи, винні у вчиненні таких
порушень, як, зокрема, поширення відомостей, що не відповідають дійсності,
ганьблять честь і гідність особи.

Відповідно
до частини першої ст. 37 Закону України «Про друковані засоби масової
інформації (пресу) в Україні»громадяни, юридичні особи і державні органи, а
також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого
засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них
відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність.

Відповідачем
у справі про захист честі і гідності може бути фізична або юридична особа, яка
поширила відомості, що порочать позивача.

При
опублікуванні вказаних відомостей без зазначення автора (наприклад, в
редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск
масової інформації. (Постанова Пленуму Верховного Суду УРСР від 28.09.1990 року
№7 «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і
ділової репутації громадян та організацій»). Таким чином, у даному спорі
відповідачем у справі повинна бути сама редакція політично-інформаційного
видання «Поштовх».

У
пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.09.1990 року №7 «Про
застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової
репутації громадян та організацій»визначено, що під поширенням відомостей слід
розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з
використанням інших засобів масової інформації, викладення в характеристиках,
заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а
також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині. До
відомостей, що порочать особу, слід відносити ті з них, які принижують честь і
гідність громадянина або організації в громадській думці чи думці окремих
громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та
принципів людської моралі.

За
приписами ст. 277 ЦК спростування недостовірної інформації здійснюється особою,
яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у
такий же спосіб, у який вона була поширена. Під «недостовірною»інформацією слід
розуміти таку, що не відповідає дійсності. Під поняттям
«спростування»розуміється доведення неправильності, помилковості, хибності
будь-чого, будь-чиїх тверджень, переконань. Спростування недостовірної
інформації як спеціальний захист особистих немайнових прав особи застосовується
незалежно від того, чи була в діях заподіювача вина чи ні ( ч. 6 ст. 277 ЦК
України).

Частиною
3 ст. 277 ЦК України закріплена презумпція, за якою вважається, що, якщо про
особу поширена негативна інформація, то така інформація є недостовірною. Тобто
обов'язок доведення достовірності інформації, що поширена про особу, яка вважає
цю інформацію негативною, покладається на особу, яка поширює таку інформацію.

Матеріали
справи не містять документального обґрунтування відповідачем достовірності
опублікованої ним інформації.

Як
правомірно було встановлено судом першої інстанції, безпідставність
надрукованої у статті під назвою «Чи то ж буде Українка-2»інформації
підтверджується тим, що в судовому засіданні 02.06.2008 року представником
відповідача надано газету «Дніпровський проспект», у №21(265) якої розміщена
стаття про спростування недостовірної інформації, що була розміщена у жовтні
2007 року політично-інформаційним виданням «Поштовх»у №10. Так, в даному
оголошенні відповідач повідомляє читачів, що у №10 від жовтня 2007 року
опублікована не перевірена та така, що не відповідає дійсності інформація, яка
принижує честь, гідність та ділову репутацію Української міської ради.
Відповідач спростовує опубліковану у вищезазначеному номері газети інформацію і
приносить вибачення.

Однак,
при цьому суд першої інстанції безпідставно припинив провадження у справі в
частині позовних вимог щодо зобов'язання спростувати відомості опубліковані у
статті «Чи то ж буде Українка-2»та поширені відносно позивача в жовтні 2007
року політично-інформаційним виданням «Поштовх»у №10, посилаючись на наявність
спростування відповідачем вищезазначених відомостей у газеті «Дніпровський
проспект»№21(256).

З
таким висновком суду колегія суддів неможе погодитися з наступних підстав.

Частиною
7 ст. 277 ЦК України встановлено, що спростування недостовірної інформації
здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до ст. 37
Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні»якщо
редакція не має доказів того, що опубліковані нею відомості відповідають
дійсності, вона зобов'язана на вимогу заявника опублікувати спростування їх у
запланованому найближчому випуску друкованого засобу масової інформації або
опублікувати його за власною ініціативою. Спростування повинно бути набрано
тим же шрифтом і поміщено під заголовком «Спростування»на тому ж місці шпальти,
де містилося повідомлення, яке спростовується. Обсяг спростування не може
більше ніж удвічі перевищувати обсяг спростовуваного фрагменту опублікованого
повідомлення або матеріалу. Забороняється вимагати, щоб спростування було
меншим, ніж половина стандартної сторінки машинописного тексту.

Зі
змісту вищенаведених норм чинного законодавства вбачається, що спростування
повинно відбуватися в ідентичній до поширення формі та обов'язково повинно бути
проведено особою, яка поширила неправдиву інформацію і порушила права позивача.
Тобто, стаття під назвою «Спростування», яка була надрукована в іншому засобу
масової інформації -газеті «Дніпровський проспект», не відповідає нормам
чинного законодавства і не може бути сприйнята судом в якості доказу
спростування недостовірної інформації в розумінні ст. 277 ЦК України та ст. 37
Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні».

За
таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для
припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України, оскільки
відповідачем не надано суду беззаперечних доказів спростування недостовірної
інформації, яка згідно чинного законодавства повинна бути опублікована в тому
же самому засобі масової інформації, тим же шрифтом на тому ж місці шпальти, де
містилося повідомлення, яке спростовується.

Таким
чином, колегія суддів на підставі ст. ст. 103, 104 ГПК України скасовує рішення
суду першої інстанції у справі №13/090-08 від 02.06.2008 року в частині
припинення провадження щодо вимоги про зобов'язання відповідача спростувати
відомості, поширені ним у жовтні 2007 року у статті «Чи то ж буде Українка-2»у
спосіб найбільш близький до способу їх поширення та приймає нове рішення.

Скасовуючи
в частині припинення провадження у справі рішення господарського суду Київської
області колегія суддів бере до уваги п. 8. Постанови Пленуму Верховного Суду
УРСР від 28.09.1990 року №7 «Про застосування судами законодавства, що регулює
захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій». А саме, що
при задоволенні позову суд повинен в резолютивній частині рішення зазначити,
які саме відомості визнано такими, що не відповідають дійсності та порочать
честь і гідність позивача, вказати на спосіб спростування й визначити строк,
протягом якого воно має бути здійснене. В необхідних випадках суд може викласти
текст спростування відомостей. За загальним правилом відомості, що порочать
особу, повинні спростовуватись у спосіб найбільш близький до способу їх
поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню,
оголошення на сході громадян, зборах трудового колективу, заміни документа та
ін.).

Оспорюване
рішення місцевого господарського суду в частині припинення провадження не
відповідає вимогам викладеним вище.

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку про наявність всіх правових
підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача спростувати
відомості, поширені ним у жовтні 2007 року у статті «Чи то ж буде Українка-2»у
спосіб найбільш близький до способу їх поширення.

Керуючись
ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Київський міжобласний апеляційний
господарський суд, -

постановив:

1.                    Апеляційну скаргу Української міської
ради Обухівського району Київської області на рішення господарського суду
Київської області від 02.06.2008 року у справі №13/090-08 за позовом
Української міської ради Обухівського району Київської області до громадського
об'єднання «Поштовх»про спростування недостовірної інформації задовольнити
повністю.

2.                    Рішення
господарського суду Київської області від 02.06.2008 року у справі №13/090-08
за позовом Української міської ради Обухівського району Київської області до
громадського об'єднання «Поштовх»про спростування недостовірної інформації в
частині припинення провадження щодо позовної вимоги про зобов'язання
відповідача спростувати відомості, поширені ним у жовтні 2007 року у статті «Чи
то ж буде Українка-2»у спосіб найбільш близький до способу їх поширення -
скасувати.

3.                    В частині позовних вимог про
зобов'язання Громадського обєднання «Поштовх»спростувати відомості, поширені
ним у жовтні 2007 року у статті «Чи то ж буде Українка-2»у спосіб найбільш
близький до способу їх поширення прийняти нове рішення.

4.                    Зобов'язати Громадське обєднання
«Поштовх» (08700, Київська область, Обухівський район, м. Обухів, вул.
Київська, 162, кв. 19) протягом місяця з дня набрання постановою Київського
апеляційного господарського суду від 29.09.2008 року у справі №13/090-08
законної сили опублікувати у газеті «Поштовх»спростування відомостей,
опублікованих у статті «Чи то ж буде Українка-2»в жовтні 2007 року
Політично-інформаційним виданням «Поштовх»у №10 під заголовком
«Спростування»тим же шрифтом, у тому же форматі і на тому ж місці шпальти, що і
стаття «Чи то ж буде Українка-2».

5.                    В решті рішення господарського суду
Київської області від 02.06.2008 року у справі №13/090-08 залишити без змін.

6.                    Стягнути з Громадського обєднання
«Поштовх»(08700, Київська область, Обухівський район, м. Обухів, вул. Київська,
162, кв. 19, ) на користь Української міської ради
Обухівського району Київської області (08720, Київська область, м. Українка,
пл. Шевченка, 1, ) 42,50 грн. державного мита за розгляд
апеляційної скарги.

7.                    Доручити господарському суду
Київської області видати відповідний виконавчий документ.

8.                    Матеріали справи №13/090-08 повернути
до господарського суду Київської області.

9.          Постанова набирає чинності з дня її прийняття.

Головуючий
суддя:
Агрикова  О.В.

Судді:

Разіна
Т. І

Чорногуз М. Г.

Дата відправки