ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.12.08 р.                     Справа № 21/168

Позивач: Державне підприємство “Донецька залізниця” м. Донецьк

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” м. Маріуполь

про стягнення 707,20грн.

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

позивача: Ніколаєв О.С. – юр.

відповідача: Сукач Т.В. – юр.

Державне підприємство “Донецька залізниця” звернулося з позовом про стягнення з Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” 707,20грн. штрафу за невиконання планів перевезень вантажів на експорт №№ 6, 569 (облікові картки відповідно №№ 777, 569) у березні 2008р. по станції Маріуполь-Сортувальна.

В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем експортних планів перевезень по залізницям призначення (залізницям, які передають вантаж за кордон).

Відповідач позов не визнав і вважає його безпідставним з посиланням на те, що нарахування штрафу на закордонні залізниці призначення, зазначені в планах перевезень, так само як і нарахування штрафу за невиконання плану перевезень по залізницях, які передають вантажі за кордон, згідно українського законодавства є неправомірним.

Розгляд справи закінчено 25.11.2008р.

Для підготовки та оголошення повного тесту рішення у засіданні оголошувалась перерва до 15-00 год. 01.12.2008р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

На березень 2008р. ВАТ “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” по станції Маріуполь-Сортувальний було заплановано до перевезень на експорт:

- 47 260 т вантажів (шлаки гранульовані) у 695 напіввагонах (залізницею план перевезень відповідача прийнято до виконання з наданням йому номеру 6, а у обліковій картці він зазначений під № 777);

- 3 150 т вантажів (чорні метали) у 50 напіввагонах (залізницею план перевезень відповідача прийнято до виконання з наданням йому номеру 569 і у обліковій картці він також зазначений під № 569).

Плани перевезень стосуються експортних перевезень в прямому міжнародному залізничному сполученні. В них вантажовідправником у розділі “Назва залізниці та станції призначення” зазначені станції і залізниці призначення, які знаходяться за межами України, наприклад: Горьківська залізниця, станція Починки, Російська Федерація; Білоруська залізниця, станції Рось, Крічев, Білорусія. Декадні заявки під вказані плани відповідачем залізниці не подавались.

Згідно облікової картки невиконання плану перевезення № 777 у березні 2008р. залізницею на відповідача нарахований штраф за невиконання плану перевезень по залізницям призначення у розмірі 665,60грн. у 1-й декаді (32 вагони).

Згідно облікової картки невиконання плану перевезення № 569 у березні 2008р. залізницею на відповідача нарахований штраф за невиконання плану перевезень по залізницям призначення у розмірі 41,60грн. у 3-й декаді (2 вагони).

Штрафи стосуються невиконання планів перевезень на залізниці, які знаходяться за межами України, зокрема, на Білоруську і російські залізниці (станції переходу Тополі, Хоробичі, Квашино). При цьому у обліковій картці позивачем у розділі “Завантажено на залізниці призначення вагонів” зазначені не залізниці призначення, зазначені відповідачем у планах перевезень і які знаходяться за межами України, а залізниці, які передають вантаж за кордон, як це передбачено п.6.7 Правил планування перевезень вантажів.

Відповідач від сплати штрафу за невиконання у березні 2008р. вищезазначених планів перевезень по залізницям призначення відмовився у повному обсязі з посиланням на те, що нарахування штрафу за невиконання планів перевезень по залізницям призначення в міжнародному сполученні Донецькою залізницею здійснене на залізниці станцій-прикордонпереходів, які не є залізницями призначення.

Причиною виникнення спору є різне тлумачення сторонами законодавства, яке встановлює відповідальність за невиконання плану перевезень по залізницям призначення. Залізниця наполягає на тому, що вантажовідправники мають сплачувати штраф за невиконання плану експортних перевезень по залізницям призначення і залізницею призначення по такому плану вважає залізницю, яка передає вантаж за кордон. Відповідач вважає, що українська залізниця призначення у плані експортних перевезень не зазначається, а залізниці, які передають вантаж за кордон і в межах якої є передатна прикордонна станція на території України, не є залізницею призначення.

Зважаючи на те, що:

·          за невиконання плану перевезень по залізницям призначення ч.4 ст.106 Статуту залізниць України передбачена відповідальність – сплата вантажовідправником штрафу за вагон у розмірі однієї добової ставки за користування вагоном;

·          Статут залізниць України не містить тлумачення терміну „залізниця призначення”, але аналіз статей Статуту, які містять цей термін, у тому числі ст.ст.21, 131, а також статей, які містять терміни „станція призначення”, „пункт призначення”, зокрема ст.ст.6, 22, 23, 29, 33, 41, 43-45, 48, 52, 53, 62, 95, 119,125, 130, дає підстави для твердження, що залізниця призначення є залізницею, в межах якої знаходиться станція (пункт), куди перевізник має доставити ввірений йому вантаж і видати його одержувачу;

·          за експортними планами перевезень залізниці призначення знаходяться за межами України,

господарський суд вважає, що Статут залізниць України, зокрема ст.106, не встановлює відповідальність за невиконання плану перевезень по залізницям призначення, які знаходяться за межами України і за невиконання плану перевезень по залізницям, які передають вантаж за кордон і, як наслідок, правових підстав для задоволення позову не має.

Посилання залізниці на Правила планування перевезень вантажів, зокрема п.6.7, яким передбачено, що для експортних вантажів у обліковій картці вказуються залізниці, які передають вантаж за кордон, є безпідставним, оскільки:

- терміни (поняття) „залізниці, які передають вантаж за кордон” і „залізниці призначення” не є тотожними;

- зазначення у обліковій картці залізниць, які передають вантаж за кордон, не є підставою для стягнення штрафу, який не передбачений Статутом залізниць України;

- відповідно до ст.6 Статуту залізниць України Правила перевезення вантажів мають конкретизувати положення, передбачені Статутом, а не розширювати (змінювати) значення термінів, наведених у Статуті.

Судові витрати покладаються на позивача.

Беручи до уваги викладене та керуючись ч.4 ст.106 Статуту залізниць України ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

Відмовити Державному підприємству “Донецька залізниця” у задоволенні позову до Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” про стягнення 707,20грн. штрафу за невиконання у березні 2008р. планів перевезень №№ 6, 569 (облікові картки відповідно №№ 777, 569) по залізницям призначення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя

Надруковано примірників:

1 – до справи;

1 – позивачу;

1 – відповідачу.

Виконала:

Тел.381-91-18