СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" вересня 2008 р.

Справа № 20/4684

За позовом приватного
підприємства „Транспортно-експедиційна фірма „Вла Та”, м. Суми

до приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький

про стягнення
10467,88 грн.

Суддя              С. В. Гладій

Представники:

Від позивача:       ОСОБА_2 -директор

ОСОБА_3 -за
довіреністю № 104 від 15.09.2008 року

Від відповідача :  Лучковський В. В. -за довіреністю №
627655 від 05.08.2008 року

Суть спору :

Позивач
звернувся з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача 10010 грн.
заборгованості за надані транспортні послуги згідно договору-заявки № 172/1 від
27.05.2008 року, 249,45 грн. пені та 208,43 грн. збитків.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за
договором.

Згідно ст. 22 ГПК України,
позивачем в судовому засіданні збільшено розмір позовних вимог, відповідно він
просить стягнути з відповідача 10010 грн. заборгованості за надані транспортні
послуги, штрафні санкції за невиконання відповідачем зобов'язань за договором в
розмірі 564,46 грн. та збитки завдані позивачу у зв'язку з простроченням
виконання зобов'язання за договором в сумі 3188,06 грн.

Зазначена заява розглянута в
судовому засіданні та прийнята.

Відповідач
у відзиві на позов та в судовому засіданні проти позову заперечує. Посилається
на те, що вантаж позивачем передано не відповідачу а третій особі ТОВ „Донецьк
Сіті Центру”, яка не була зазначена в документах ні як вантажоодержувач, ні як
уповноважена вантажоодержувачем особа. Під час перевезення вантажу, частина
вантажу на суму 2016,99 грн. була пошкоджена про що було складено відповідний
акт. Крім того, зазначає, що позивачем на направлялись до відповідача оригінали
CMR, рахунку, акту виконаних робіт як передбачено п. 3.1 Договору, тому оплата
за надані послуги по перевезенню вантажу останнім не здійснювалась.

Щодо нарахування пені та збитків,
зазначає, що пеня нараховується лише у випадку встановлення сторонами такого
забезпечення у договорі. Оскільки договором № 172/1 від 27.05.2008 року пеня
передбачена, нарахування пені є незаконним. Неправомірним також є нарахування
збитків, так як витрати позивача на оплату своїх зобов'язань перед банківською
установою по оплаті відсотків за отриманими кредитами не пов'язані з
зобов'язаннями які випливають із договору перевезення вантажу. Щодо витрат на
відрядження зазначає, що це є витрати пов'язані із розглядом справи в суді а не
є його збитками, в розумінні ст. ст. 224, 225 ГК України. Просить в позові
відмовити.

Розглядом матеріалів справи
встановлено наступне.

Відповідно до Договору-заявки №
172/1 від 27.05.2008 року позивач зобов'язався надати приватному підприємцю
ОСОБА_1транспортні послуги по перевезенню вантажу по маршруту
Москва-Київ-Донецьк.

Пунктом 2.6 Договору встановлено
адреси розвантаження вантажу : АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 3.1 Договору,
оплата відповідачем транспортних послуг здійснюється протягом 3-х банківських
днів з дня отримання приватним підприємцем оригіналу CMR, рахунку, акту
виконаних робіт.

Понаднормовий час простою
автомобіля під завантаження-розвантаження,
відповідно до п. 4.6 Договору, оплачується п/п ОСОБА_4 в розмірі 250
грн.

На виконання умов договору
позивачем здійснено перевезення вантажу за маршрутом Москва-Київ-Донецьк, що
підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) серії А №
302654, подорожнім листом № 757827, листом завантаження та розвантаження
автомобіля

Рахунок на оплату транспортних
послуг № СчПП-0075 від 09.06.2008 року на суму 10010 грн. та акт
здачі-приймання виконаних робіт від 09.06.2008 року на суму 10010 грн.
позивачем були надіслані приватному підприємцю 14.06.2008 року та отримані
останнім 18.06.2008 року, що підтверджується поштовим повідомленням № 781988.

Взяті на себе зобов'язання по
договору відповідач не виконав, оплату транспортних послуг протягом 3-х днів не
здійснив, у зв'язку з чим позивачем на адресу відповідача була надіслана
претензія з вимогою виконати умови договору шляхом перерахування коштів на
рахунок ТОВ фірми „Вла Та”, яка відповідачем залишена без задоволення.

У зв'язку з невиконанням
відповідачем зобов'язань за договором, позивач звернувся з позовом до суду в
якому просить стягнути на свою користь 10010 грн. заборгованості, 564,46 грн.
штрафних санкцій та 3188,06 грн. збитків.

Аналізуючи надані по справі докази,
оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається наступне :

Відповідно до ст. ст. 908, 909 Цивільного
кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення,
відповідно до умов якого одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити
довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та
видати його особі , яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а
відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем обов'язок доставити вантаж з місця завантаження (Москва) до місця
призначення (Київ, Донецьк) виконано в повному обсязі, натомість, взяті за
договором № 172/1 зобов'язання щодо оплати наданих транспортних послуг
відповідачем не виконані. Залишена без задоволення і претензія позивача з
вимогою сплатити борг в розмірі 10010 грн..

Статтею 526 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно
до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов  та вимог
-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Враховуючи викладене, вимоги
позивача щодо стягнення 10010 грн. заборгованості за надані послуги по
перевезенню вантажу є обгрунтованими, підтвердженими належними доказами у
справі та підлягають задоволенню.

Щодо нарахування позивачем штрафних
санкцій в розмірі 564,46 грн. та збитків розмірі 3188,06 грн. завданих позивачу
простроченням виконання відповідачем зобов'язань судом враховується наступне :

Статтею 920 Цивільного кодексу
України визначено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору
перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю
сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними
кодексами (статутами).

Вимоги позивача про стягнення
штрафних санкцій відповідно до подвійної облікової ставки НБУ є безпідставними,
оскільки договором заявкою № 172/1 пеня, як вид забезпечення зобов'язання не
передбачена.

Відповідно до ст. ст. 548, 611 ЦК
України, відповідальність за порушення зобов'язання настає лише у випадках
передбачених договором чи законом. Пеня, як спосіб забезпечення зобов'язання
нараховується лише у випадку встановлення сторонами такого виду забезпечення у
договорі.

Безпідставним є і нарахування
збитків позивачем, оскільки відповідно до ст. 224 ГК України, учасник
господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені
вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані
цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її
майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі
належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської
діяльності другою стороною. Статтею 225 ГК України встановлено, що до складу
збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське
правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого
або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

-          додаткові витрати (штрафні санкції,
сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених
матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення
зобов'язання другою стороною;

-          неодержаний прибуток (втрачена вигода), на
який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою стороною;

-          матеріальна компенсація моральної
шкоди у випадках, передбачених законом.

Позивачем не підтверджено, що його
витрати на оплату своїх зобов'язань перед банківською установою по сплаті
відсотків за отриманими кредитами, якимось чином пов'язані із зобов'язаннями
ОСОБА_1

В силу ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Доказів, які б підтверджували
нанесення позивачу збитків в розмірі 3188,06 грн. у зв'язку з невиконанням
зобов'язання по договору в судове засідання позивачем не надано.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК
України, судові витрати на відповідача пропорційно сумі задоволених
вимог, при цьому, відшкодуванню підлягають витрати які документально
підтверджуються наявними у справі платіжними дорученнями та звітом на
використання коштів наданих на відрядження або підзвіт.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 21, 22,
33, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, СУД-

ВИРІШИВ:

Позов приватного
підприємства „Транспортно-експедиційної фірми „Вла Та”, м. Суми до фізичної
особи підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький про стягнення 13762,52 грн.
заборгованості задоволити частково.

Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь приватного підприємства
„Транспортно-експедиційної фірми „Вла Та” (м. Суми, Білопільський шлях, 11, код
30174988) 10010 грн. (десять тисяч десять гривень 00 коп.) заборгованості,
349,94 грн. (триста сорок дев'ять гривень 94 коп.) витрат пов'язаних з
розглядом справи, 102,00 грн. (сто дві гривні 00 коп.) витрат по оплаті
державного мита та 118 грн. (сто вісімнадцять гривень 00 коп.) витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Суддя
С.В. Гладій

Віддрук. 3 прим.:

1 -до справи,

2 -позивачу,

3
-відповідачу.