СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

27.10.08
Справа№ 21/270

за позовом:                Стрийська
міська рада, м. Стрий, Львівська область

до відповідача - 1: Товариства
з обмеженою відповідальністю “Джентрі”, м. Володимир-Волинський

до відповідача - 2: фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1, с. Братківці, Львівська область

про визнання недійсним договору
купівлі-продажу цілісного майнового комплексу готелю “Прикарпаття” в м. Стрий,
вул. Шевченка, 32, укладеного 08.05.2003 р. між товариством з обмеженою
відповідальністю “Джентрі” та ОСОБА_1; та розірвання договору купівлі-продажу
№60 готелю “Прикарпаття”, укладеного 09.08.1996 р. між Стрийською міською радою
та товариством з обмеженою відповідальністю “Джентрі”

Суддя Масловська Л.З.

Представники:

від
позивача          - Дармонук Р.М.
-представник

від
відповідача - 1 -не з'явився

від
відповідача -2 -ОСОБА_2. - представник

Суть спору: Стрийська міська рада,
м. Стрий, Львівська область, звернулась із позовом до відповідача -1 -
товариства з обмеженою відповідальністю “Джентрі”, м. Володимир-Волинський,
відповідача -2 - фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, с. Братківці, Львівська
область про визнання недійсним договору купівлі-продажу цілісного майнового
комплексу готелю “Прикарпаття” в м. Стрий, вул. Шевченка, 32, укладеного
08.05.2003 р. між товариством з обмеженою відповідальністю “Джентрі” та
ОСОБА_1; та розірвання договору купівлі-продажу №60 готелю “Прикарпаття”,
укладеного 09.08.1996 р. між Стрийською міською радою та товариством з
обмеженою відповідальністю “Джентрі”.

Зазначену справу із супровідним
листом №8051 від 11.09.2007 р. направлено до господарського  суду за підвідомчістю Стрийським
міськрайонним судом. Ухвалою господарського суду Львівської області від
18.09.2004 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд на 16.10.2007
р.. Розгляд справи неодноразово відкладався з мотивів, зазначених в ухвалах
суду від 16.10.2007 р., 13.11.2007 р., 27.11.2007 р., 21.12.07р., 16.09.08р.,
21.10.08р..

Представникам сторін роз'яснено їх
права згідно зі ст. 22 ГПК України. У відповідності до ст. 75 ГПК України
справа слухається за наявними у ній матеріалами.

Представник позивача у судових
засіданнях позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердив,
зокрема, що за договором №60 купівлі-продажу комунального майна готелю
“Прикарпаття” від 09.08.1996 р. ТзОВ “Джентрі” придбало цілісний майновий комплекс
готелю “Прикарпаття” в м. Стрий, вул. Шевченка, 32. У відповідності до п. 5.3.
договору покупець зобов'язався зберегти спеціалізацію готелю і утримувати
прилеглу територію в належному санітарному стані, не відчужуючи об'єкт без
збереження попередніх умов. Однак, відповідач -1 порушив ці вимоги, що, у
відповідності до п. 7.2., 11.2. договору тягне його розірвання. ТзОВ “Джентрі”
не забезпечивши збереження попередніх умов відчужило приміщення готелю
“Прикарпаття” відповідачу -2 за договором купівлі-продажу від 08.05.2003 р..
Крім того, такий продаж вчинено без попереднього повідомлення інших осіб
-колективного підприємства громадського харчування “Прикарпаття” та орендаря з
правом викупу -фізичної особи -підприємця ОСОБА_3.. Просить позов задоволити.

В судове засідання подав клопотання
від 16.09.08р. про зупинення провадження у справі до вирішення справи №9/136,
стверджуючи їх пов”язаність між собою. Дане клопотання суд відхилив, не
вбачаючи підстав для зупинення провадження у справі.

Відповідач -1 вимог ухвал суду не
виконав, відзиву по справі не надав, участь уповноваженого представника у
судових засіданнях не забезпечив.

Представник відповідача -1 позов
заперечив з мотивів, зазначених у відзиві. Визнавши факт укладення оспорюваних
договорів і незбереження попередніх умов у договорі купівлі-продажу від
08.05.2003 р., зіслався на норми ст. 27 Закону України “Про приватизацію
державного майна”, за якими термін дії зобов'язань, передбачених планом
приватизації, не може перевищувати п'ять років, а порушення зобов'язання щодо
збереження спеціалізації об'єкту приватизації тягне за собою не розірвання
договору, а накладення на винну особу штрафу відповідно до ст. 29 Закону
України “Про приватизацію державного майна”. Ствердив, що зміна спеціалізації
готелю не проводилась, позивачу було відомо про укладення договору
купівлі-продажу між відповідачами від 08.05.2003 р. одразу, оскільки вже
23.12.2003 р. позивач прийняв рішення про укладення із відповідачем - 2
договору оренди земельної ділянки для обслуговування зазначеного готелю, а
відтак просить застосувати позовну давність. Крім цього вимог від осіб, які на
думку позивача, мають право привілеєвої купівлі частки, про переведення прав
покупця, не надходило.  Просить у позові відмовити.

Розглянувши подані докази в їх
сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши оригінали
документів, що мають значення для справи, суд встановив.

09.08.1996 р. між Представництвом
Фонду державного майна України у м. Стрию (продавець) та товариством з
обмеженою відповідальністю “Джентрі” (покупець) був укладений договір №60
купівлі-продажу комунального майна готелю “Прикарпаття”. Договір зареєстрований
Стрийською міською радою народних депутатів та посвідчений нотаріально. За
умовами цього договору продавець продав, а покупець купив цілісний майновий
комплекс готелю “Прикарпаття”, розташований в м. Стрй, вул. Шевченка, 32. Право
власності на майно переходить до покупця з моменту підписання акту
прийому-передачі (такий акт підписано у лютому 1997 р. №24). У відповідності до
п. 5.3. договору, товариство з обмеженою відповідальністю “Джентрі”
зобов'язалось виконувати умови договору, а саме: на час здійснення
господарської діяльності  зберігати
спеціалізацію готелю, утримувати об'єкт приватизації і прилеглу територію в
належному санітарному стані тощо. Об'єкт не може бути відчужено без збереження
попередніх умов.

Позивач посилається на порушення
зазначених умов, як на підставу для його розірвання.  Однак, як випливає з ч. 2 ст. 27 закону
України “Про приватизацію державного майна” до договору купівлі-продажу повинні
включатися передбачені бізнес-планом чи планом приватизації зобов'язання або
зобов'язання сторін, які були визначені умовами аукціону,  конкурсу чи
викупу, зокрема, щодо: здійснення комплексу заходів щодо збереження
технологічної єдності виробництва та технологічних циклів; збереження та
раціонального використання робочих місць; збереження номенклатури та обсягу
виробництва продукції (послуг) відповідно до бізнес-плану; тощо. Включення до
договору інших зобов'язань покупця допускається за згодою сторін. Водночас,
термін дії зазначених зобов'язань, за винятком виконання встановлених
мобілізаційних завдань, не повинен перевищувати п'ять років, а щодо
підприємств-монополістів, підприємств військово-промислового комплексу, що
підлягають конверсії, галузевих науково-дослідних інститутів та
проектно-конструкторських бюро, інших підприємств і установ, приватизація яких
здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України, порядок контролю за
їх діяльністю затверджується Кабінетом Міністрів України.

Однак, доказів недотримання
відповідачем - 1 зазначених умов договору протягом п'яти років після його
укладення, суду не надано. Докази щодо недотримання санітарного стану датовані
лише 2006 р..

Згідно із ч.  1 ст. 206 ГК України, господарське
зобов'язання може бути розірвано сторонами відповідно до правил, встановлених
статтею 188 ГК України. Ст. 188 ГК України встановлює, що зміна та розірвання
господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не
передбачено законом або договором. У відповідності до п. 11.3. договору №60 від
09.08.1996 р., договір може бути розірваний на вимогу однієї з сторін у разі
невиконання умов цього договору іншою стороною. Однак, доказів порушення
відповідачем - 1 протягом встановленого законом строку умов договору суду не
надано.

08.05.2003 р. між товариством з
обмеженою відповідальністю “Джентрі” (продавець) та відповідачем -2 (покупець)
був укладений договір купівлі-продажу будівлі, предметом якого є не житлова
будівля готелю площею 1170 кв.м., розташована у м. Стрий, вул. Шевченка, 32. Зі
змісту цього договору не вбачається посилання на обов'язки відповідача -1,
покладеними на нього в силу договору купівлі-продажу №60 від 09.08.1996 р..
Однак, як вбачається з дати, встановлений законом п'ятирічний строк на
збереження зазначених умов станом на дату його укладення сплив, а у
відповідності до ст. 27 Закону України “Про приватизацію державного майна”
зазначені зобов'язання зберігають свою дію і для осіб, які придбають об'єкт у разі
його подальшого відчуження (не залежно від того, чи зазначено про це у
договорі) однак лише протягом терміну дії цих зобов'язань.

Помилково вважаючи, що станом на
08.05.2003 р. відповідач -1 не мав права відчужувати спірне приміщення відповідчу
-2 без застереження про попередні умови, вказані у договорі від 09.08.1996 р.,
позивач вважає його недійсним. Однак, передбачениі законом підстави для
визнання договору недійсним не доведені суду у встановленому порядку належними
доказами.

Згідно із ст. 48 ЦК УРСР, який діяв
на час існування спірних відносин, недійсною є та угода, що не відповідає
вимогам закону. У відповідності до ст. 49 ЦК УРСР, недійсною є угода, яка
укладена з метою, суперечною інтересам держави і суспільства. Однак, підстави
для застосування зазначених норм, не доведені суду у встановленому порядку.
Матеріали справи свідчать про зворотнє, а стверджувань недотримання стороною
умов договору не визнається законодавством за загальним правилом підставою для
його недійсності, а може тягнути за собою за наявності встановлених законом чи
договором підстав його розірвання. Однак, такі підстави у даному випадку
відсутні.

Позивач також не обґрунтував
порушення відповідачами при укладенні договору прав інших осіб, які не заявляли
вимог до сторін з приводу оспорюваних договорів та свого стверджуваного
переважного права на купівлю, не надав доказів повноваження представляти їх
інтереси.

Згідно із ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. Однак, не зважаючи на вжиті судом заходи та створені сторонам
умови, позивачем не доведено суду у встановленому порядку підставність
заявлених позовних вимог.

Суд в порядку ст.68 ГПК України
дійшов висновку про скасування заходів по забезпеченню позову вжиті ухвалою
Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.08.2007р. по справі
№2-2335/2007р.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку, що у позові слід відмовити.

Керуючись ст.27 Закону України “Про
приватизацію державного майна”, ст.ст.188, 206 ГК України, ст.ст. 33, 35, 43,
49, 68, 79, 82 - 85, ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          В позові відмовити повністю.

2. Скасувати заходи по забезпеченню
позову вжиті ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від
10.08.2007р. по справі №2-2335/2007р.

Суддя
Масловська Л.З.