ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2008 р.

№
Б-48/10-07

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Ткаченко
Н.Г. -(головуючий),

Катеринчук
Л.Й. (доповідач), Заріцької А.О.

розглянувши
касаційну скаргу

державної
податкової інспекції у Київському районі міста Харкова

на
ухвалу

господарського
суду Харківської області від 19.06.2007

у справі господарського суду

№ Б-48/10-07
Харківської області

за
заявою

фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

про
визнання банкрутом

товариства
з обмеженою відповідальністю «Траст груп м.п.»

ліквідатор

Гур'янов
С.Б.

в судовому засіданні
взяли участь  представники :

від
заявника касаційної скарги

не
з'явився

від
заявника

не
з'явився

від
боржника

представник
ліквідатора Подлеснова Л.П., дов. 07.11.2008р.

В С Т А Н О В И В
:

ухвалою
господарського суду Харківської області від 06.02.2007 порушено провадження у
справі про визнання банкрутом товариства з обмеженою відповідальністю «Траст
груп м.п.»(далі -боржника) за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі -
ініціюючого кредитора) з урахуванням особливостей, передбачених статтею 52
Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом».

Постановою
суду від 19.02.2007 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну
процедуру, ліквідатором призначено Гурянова С.Б., зобов'язано ліквідатора
подати до офіційного друкованого органу оголошення про визнання боржника
банкрутом.

08.06.2007
до суду надійшов звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс.

Ухвалою
суду від 19.06.2007 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс
боржника, провадження у справі припинено.

Не
погоджуючись з винесеною ухвалою, державна податкова інспекція у Київському
районі міста Харкова (далі -інспекція) звернулася до Вищого господарського суду
України з касаційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу суду першої
інстанції, аргументуючи порушенням норм матеріального та процесуального права,
зокрема, статті 67 Конституції України, статті 11 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні», статті 9 Закону України «Про систему
оподаткування».

Колегія
суддів Вищого господарського суду України переглянувши у касаційному порядку
ухвалу суду першої інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин
справи, перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального
права, дійшла висновку, відсутність правових підстав для задоволення касаційної
скарги, виходячи з такого.

Відповідно
до частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України,
провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим
кодексом з врахуванням вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»(далі -Закону), норми якого, як спеціальні
норми права, превалюють у застосуванні над загальними нормами Господарського
процесуального кодексу України.

Згідно
зі статтею 107 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі
мають право подати касаційну скаргу, а прокурор касаційне подання на рішення
місцевого господарського суду, що набрало законної сили, та постанову
апеляційного суду. Касаційну скаргу мають право подати також особи, яких не
було залучено до участі у справі, якщо суд прийняв рішення чи постанову, що
стосується їх прав і обов'язків.

Відповідно
до вимог частин 1, 5 статті 52 Закону в разі, якщо громадянин -підприємець -
боржник або керівні органи боржника  -
юридичної особи  відсутні за її
місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до  органів державної податкової служби згідно із
законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а
також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької
діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього
боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до
боржника та строку виконання зобов'язань. Ліквідатор письмово повідомляє про
визнання господарським судом банкрутом усіх відомих йому кредиторів відсутнього
боржника, які в місячний строк з дня одержання повідомлення можуть направити
ліквідатору заяви з вимогами до боржника.

Отже,
законодавцем передбачено особливу процедуру встановлення всіх відомих
ліквідатору кредиторів за статтею 52 Закону, яка є спеціальною по відношенню до
загальних процедур банкрутства. До таких потенційних кредиторів належать органи
податкової служби, фонди соціального страхування і їх повідомлення ліквідатором
здійснюється шляхом надіслання письмових повідомлень таким кредиторам, а всі
інші кредитори можуть бути встановлені за наслідками публікації в офіційних
друкованих органах про визнання боржника банкрутом.

Відповідно
до частини 1 статті 32 Закону після завершення всіх розрахунків з кредиторами
ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого
додаються: показники виявленої ліквідаційної маси (дані її інвентаризації);
відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені
договори купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна; реєстр вимог
кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які
підтверджують погашення вимог кредиторів.

Господарський
суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів
або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу.

Як
вбачається з матеріалів справи, постановою суду від 19.02.2008 боржника визнано
банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру в порядку статті 52 Закону.

02.04.2007
на адресу ліквідатора надійшов лист Державної податкової інспекції у Київському
районі міста Харкова №4978/10/23-514, в якому було зазначено, що у відповідь на
повідомлення ліквідатора №48/10-07 від 26.02.2007 щодо прийняття постанови про
визнання боржника банкрутом, інспекцією будуть вжиті заходи відповідно до вимог
законодавства.

08.06.2007
до суду надійшов звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, який ухвалою суду
11.06.2007року призначено до розгляду в судовому засіданні на 15.06.2007року, в
якому оголошувалась перерва до 19.06.2007року.

Ухвалою
суду від 19.06.2007 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс
боржника, провадження у справі припинено.

Матеріалами
справи не підтверджується подання інспекцією заяви з кредиторськими вимогами,
які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, або в процедурі
ведення справи про банкрутство. Отже, скаржник не набув прав кредитора у
зазначеній справі. Також, матеріалами справи не підтверджено обставин того, що
ліквідатор боржника відмовляв інспекції у проведенні перевірки підприємства
-боржника, в той час як ліквідаційна процедура тривала з 19.02.07року по
19.06.07року . З листа ДПІ у Київському районі м. Харкова №4978/10/23-514 від
02.04.2007року (том 2, а.с. 56) вбачається належне інформування ліквідатором
Гур"яновим С.Б. податкову інспекцію про прийняття постанови суду та
визнання боржника банкрутом, однак ні кредиторських вимог, ні скарг на дії
ліквідатора з боку податкового органу до суду не надходило.

Відтак,
скаржником не доведено порушення його прав як кредитора та державного органу,
якому делеговано повноваження обліку та контролю платників податків.

Враховуючи
викладене, колегія Вищого господарського суду України не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції від
19.06.2008 року про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу та
припинення юридичної особи боржника.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 111-5,111-7,111-9,111-11 ГПК України
Вищий господарський суд України -

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу державної податкової
інспекції у Київському районі м. Харкова залишити без задоволення.

2.          Ухвалу господарського суду
Харківської області від 19.06.2007 залишити без змін.

Головуючий
Н. Ткаченко

Судді                                                                                                 Л.
Катеринчук

А. Заріцька