ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

27.11.2008

Справа №2-27/8821-2007А

За позовом – Відкрите акціонерне товариство «Джанкойське спецавтотраспортне підприємство – 1206», Джанкойський район, с. Дніпровка, вул.. Луначарського, 67а.

До відповідача – Управління ПФУ в Джанкойському районі АР Крим, м. Джанкой, вул.. Леніна, 8.

Про визнання нечинним рішення.

Суддя Н.В. Воронцова.

При секретарі Пономаренко Н. О.

представники:

Від позивача – не з’явився.

Від відповідача – Івіна, дор. у справі.

Сутність спору:

Позивач звернувся до господарського суду АРК із позовною заявою про визнання нечинним рішення №62 від 15.02.2007 р. Управління ПФУ в Джанкойському районі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, порушуючи право платника розпоряджатися власними грошовими коштам, відносив поточні платежі, що сплачувалися позивачем, в рахунок погашення пені і штрафним санкцій, що були нараховані раніше. Таким чином, позивачем вважає, що відповідач своїми діями призвів до штучного виникнення заборгованості по штрафним санкціям і пені.

На підставі викладеного, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позов повідомив про те, що якщо платник страхових внесків має несплачену суму недоїмки, пені і штрафних санкцій і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, то ці суми зараховуються шляхом перерозподілу такої сплаченої суми в рахунок сплати недоїмки, пені і фінансових санкцій в порядку календарної черговості їх виникнення.

На підставі викладеного, просить у позові відмовити у повному обсязі.

Позивач у поясненнях по справі повідомив про те, що ним було сплачено протягом 2006 р. 94943,69 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями і звітом Ф – 23. Також підприємством було погашено заборгованість станом на 01.01.2006 р. в сумі 50641,63 грн. і поточні нарахування у розмірі 10710,75 грн. За думкою позивача, це перевищило не тільки завдання відповідача сплатити 12826,08 грн., але і суму самого боргу у 2 рази. Таким чином, позивач вважає спірне рішення відповідача неправомірним.

Позивачем в судовому засіданні було заявлено клопотання про зупинення провадження по справі та признання судово – бухгалтерської експертизи.

Оскільки в ході розгляду справи виникли питання, потребуючі спеціальних знань, суд призначив по справі судово – бухгалтерську експертизу, яку доручив ТОВ “Науково – дослідна лабораторія судових експертиз”, про що було винесено ухвалу від 11.12.2007 р.

Від експертної установи матеріали справи були повернені з висновком №4 судово – бухгалтерської експертизи.

При таких обставинах справи, суд провадження по справі поновив, про що було винесено ухвалу від 05.06.2008 р.

Позивач явку представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином.

Відповідач проти позовних вимог заперечує по мотивам, викладеним у запереченнях на позов.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника відповідача, суд -

В С Т А Н О В И В :

Відкрите акціонерне товариство «Джанкойське спецавтотраспортне підприємство – 1206» було зареєстровано в Управлінні ПФУ в Джанкойському районі як платник страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за №02010035.

Відповідачем у відношенні позивача було винесено рішення №62 від 15.02.2007 р. «Про застосування фінансових санкцій і нарахування пені за несплату ( неперерахування ) або несвоєчасну сплату ( несвоєчасне перерахування ) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом ПФУ».

Відповідно до вказаного рішення відповідачем у відношенні позивача, на підставі п. 2 ч. 9 т. 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування “ №1058 від 09.07.03 р., було застосовано штрафні санкції у розмірі 10370,14 грн. і нараховано пеню у розмірі 7019,55 грн.

При таких обставинах, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі в зв’язку з наступним.

Згідно преамбулі Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування “ №1058 від 09.07.03 р. вказаний Закон, розроблений згідно Конституції України і Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунок і сплату пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, які формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених вказаним Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду і фінансування за рахунок його коштів витрат на сплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових сплати застрахованим особам, членам їх сімей і іншим особам, передбаченим вказаним Законом.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що страхові внески – це кошти відрахувань на соціальне страхування і збір на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно законодавства, яке було чинним раніше; кошти сплачені на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування згідно з чинним Законом. А страхувальники – це роботодавці та інші особи, які згідно з чинним Законом сплачують страхові внески на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Цей Закон регулює відносини, що виникають між суб’єктами системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до п. 6. ст. 17 Закону України № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державної пенсійному страхуванні» страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати та сплачувати у встановлений термін та у повному обсязі страхові внески.

Згідно п. п. 2,3 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» суми страхових внесків, вчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками в строки, зазначені ст. 20 даного Закону, вважаються простроченою заборгованістю по сплаті страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені й застосуванням фінансових санкцій. Територіальні органи Пенсійного фонду за формою й у строки, зазначені правлінням Пенсійного фонду, направляють страхувальникам, що мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Позивачем було направлено на адресу відповідача розрахунки сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за 2005 р. – 2006 р. Внески до сплати склали суму у розмірі 29475,79 грн. ( 27714,62 грн. + 1761,17 ), де: 27714,62 грн. – внески по ставці 32% і 1761,17 грн. - внески по ставці 1-5%.

Відповідно до наданих позивачем платіжним документам за період з січня 2005 р. по грудень 2006 р. позивачем було перераховано до відповідача страхові внески в загальній сумі 80702 грн.

Відповідно до наданої відповідачем особової картки вбачається, що облік перерахованих внесків вівся по трьом рахункам: 612 – внески по ставці 32%; 613 – внески по ставці 1-5%; 601 – внески за період до 01.01.2004 р.

За даними особової картки позивача за 2005 р. – 2006 р. належать до сплати внески: 27714,62 грн. – внески по ставці 32%; 1761,17 грн. – внески по ставці 1-5%.

По рахунку 601 станом на 01.01.2005 р. значиться заборгованість по страховим внескам по ставці 32% і 1-5% в загальній сумі 13071,41 грн. ( 12309,84 + 761,57 ), де 12309,84 грн. – заборгованість по страховим внескам по ставці 32%; 761,57 грн. - заборгованість по страховим внескам по ставці 1-5%.

Позивач наполягає на тому факті, що відповідач, порушуючи право платника розпоряджатися власними грошовими коштам, відносив поточні платежі, що сплачувалися позивачем, в рахунок погашення пені і штрафним санкцій, що були нараховані раніше.

Відповідно до п. 4. ст.. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» вимога про сплату недоїмки або рішення суду про стягнення недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом. При цьому в разі наявності у страхувальника одночасно із зобов'язаннями із сплати недоїмки зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами, у тому числі зобов'язань за іншими рішеннями суду, стягнення недоїмки здійснюється в першу чергу і має пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями та стягненнями (крім зобов'язань щодо виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та витрат, пов'язаних з виконанням судових рішень із стягнення недоїмки). Це правило також застосовується в разі стягнення недоїмки за рахунок майна страхувальника, у тому числі майна, що перебуває в податковій заставі, а також у разі стягнення недоїмки із страхувальника, щодо якого порушено справу про банкрутство.

Відповідно до п. 5 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Тобто у відповідності до вказаних норм, при наявності заборгованості по страховим внескам, фінансовим санкціям і пені, поточні внески платника направляються у погашення заборгованості, що виникла раніше.

У відповідності до норм п. 9.3.2 ст. 9 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками і застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої правлінням Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. №21-1 У разі коли страхувальник не сплачує (не перераховує) або несвоєчасно сплачує (несвоєчасно перераховує) страхові внески,у тому числі донараховані ним самостійно або органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі:

- при затримці їх сплати у строк до 30 календарних днів включно - 10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум;

- при затримці їх сплати у строк до 90 календарних днів включно - 20 відсотків зазначених сум;

- при затримці їх сплати понад 90 календарних днів - 50 відсотків зазначених сум.

Тобто відповідачем було правомірно нараховано у відношенні позивача штрафні санкції у розмірі 10370,14 грн. і нараховано пеню у розмірі 7019,55 грн.

Вказаний факт підтверджується також висновком №4 судово – бухгалтерської експертизи.

Вказаний висновок було складено експертом Дубиніною І. В., яка має вищу економічну освіту, кваліфікацію судового експерта по спеціальностям: 11.1 – дослідження документів бухгалтерського обліку і звітності; 11.2 – дослідження документів по економічної діяльності підприємств і організацій та має стаж експертної роботи з 2001 р. після отримання свідоцтва №593, що є чинним до 27.11.2009 р.

Таким чином, суд не вбачає підстав не довіряти вказаному висновку №4 судово – бухгалтерської експертизи.

До того ж, позивач не оспорює факт наявності заборгованості по пені і штрафним санкціям. При цьому позивач не конкретизував і не підтвердив документально які саме суми, що були сплачені ним та за які періоди відповідач, за його думкою, неправомірно зарахував в рахунок наявної заборгованості.

При таких обставинах, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вступна і резолютивна частини постанови проголошено 27.11.2008 р.

Постанову у повному обсязі складено 01.12.2008 р.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 158 – 164, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дійсну постанову направити сторонам рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.