ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

30.09.08
Справа №10/341-пд-05

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського
суду у складі:

Головуючий суддя Хуторной В.М. судді  Хуторной В.М.    , Колодій Н.А.  , Кричмаржевський В.А.

при секретарі Бредіхіні Ю.Ю.

В
присутності представника від відповідача 2 - Іванюта О.Д., довіреність №2 від
18.01.08 р.; представники від позивача та відповідача 1 - не з'явилися;

Розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу
Приватного підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Херсонської
області від 18.06.2008 р. у справі № 10/341-ПД-05

за позовом: Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Цюрупинськ
Херсонської області (далі ПП ОСОБА_1);

до відповідача 1: Територіальної громади в особі
Цюрупинської міської ради, м. Цюрупинськ Херсонської області;

до відповідача 2: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Співдружність ініціативних працездатних інвалідів», м. Херсон
(далі ТОВ «СІПІ»);

про визнання договору купівлі -  продажу вбудованого приміщення магазину  від 02.11.2004 р. недійсним

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням першого заступника голови Запорізького
апеляційного господарського суду № 1831 від 29.09.2008 р. справу № 10/341-ПД-05
передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя -  Хуторной В.М., судді - Колодій Н.А.,
Кричмаржевський В.А., якою справу прийнято до свого провадження.

Рішенням господарського суду Херсонської області (суддя
Пінтеліна Т.Г.) від 18.06.2008 р. у справі № 10/341-ПД-05 у задоволені позову
відмовлено.

Вказане рішення мотивоване тим, що позивач не є стороною
або зацікавленою особою за договором купівлі - продажу вбудованого приміщення
магазину. Таким чином, права позивача не підлягають захисту шляхом задоволення
позову про визнання недійсним договору.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ПП ОСОБА_1, позивач
у справі звернулась з апеляційною скаргою, в якій вважає, що рішення суду є
неправильним. З висновком суду, що позивач не скористалася своїм правом на
придбання приміщення не погоджується, оскільки їй таким правом не дали
скористатися. Просить суд скасувати вказане рішення та визнати договір купівлі
- продажу недійсним.

Представник
позивача у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не
повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання
справи.

Територіальна громада в особі Цюрупинської міської ради,
відповідач 1 у справі, відзиву на апеляційну скаргу не надала, представник у
судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і
місце слухання справи.

ТОВ «СІПІ», відповідач 2 у справі, відзиву на апеляційну
скаргу на надало. Представник у судовому засіданні заперечує проти доводів
апеляційної скарги, оскільки вважає рішення господарського суду Херсонської
області по даній справі законним та обґрунтованим. Просить суд апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а рішення суду від 18.06.2008 р. по справі
№10/341-ПД-05 - без змін.

За клопотанням представника відповідача 2 судовий процес
вівся без застосування технічних засобів фіксації, в судовому засіданні
30.09.2008 р. оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови.

Відповідно до ст. 99 ГПК України, апеляційний
господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується
правами наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський
суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судом першої інстанції правильно встановлено сутність
спору, яка полягає у наступному:

10.01.2001 р. між міським комунальним підприємством
«Комбінатом комунальних підприємств» та приватним підприємцем ОСОБА_1 було
укладено договір №55 оренди нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою:
Житлоселище, 11 загальною площею 167,8 кв. м.

Власником вбудованого приміщення магазину за вказаною
адресою є територіальна громада в особі Цюрупинської міської ради (свідоцтво
про право власності на нерухоме майно від 27.09.2004 р.(арк. 25 т. 1).

02.11.2004 р. на сесії Цюрупинської міської ради
прийнято рішення №389 про надання згоди ТОВ «СІПІ» на приватизацію шляхом
викупу орендованого приміщення за адресою: Житлоселище буд. 11.

02.11.2004 р. між Цюрупинською міською радою та ТОВ
«СІПІ» було укладено договір купівлі - продажу вбудованого приміщення магазину,
який знаходиться  за адресою: Житлоселище
буд. 11.

До укладання договору купівлі - продажу від 02.11.2004
р. ТОВ «СІПІ» орендувало частину приміщення магазину на підставі договору
оренди комунального майна міської територіальної громади №109 від 18.02.2004
р., укладеного між товариством та міським комунальним підприємством «Комбінат
комунальних підприємств» та договору суборенди від 01.01.2004 р., укладеного
між товариством та приватним підприємцемОСОБА_2. на підставі договору оренди
комунального майна міської територіальної громади №10 від 01.08.2002 р.,
укладеного між міським комунальним підприємством «Комбінат комунальних підприємств»
та приватним підприємцемОСОБА_2.

Предметом розгляду в суді першої інстанції було визнання
недійсним договору купівлі - продажу від 02.11.2004 р. вбудованого приміщення,
що знаходиться за адресою: Житлоселище, 11.

Рішенням господарського суду Херсонської області від
18.06.2008 р. в задоволені позову відмовлено, з чим не погодився позивач.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування норм діючого законодавства при винесенні
оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР зазначено, що територіальним
громадам міст належить право комунальної власності серед іншого на нерухоме
майно, нежитлові приміщення, нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону
як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх
відчуження. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах
територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо
володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності,
в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права
комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та
фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як
заставу вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах
умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у
користування і оренду.

02.11.2004 р. між Цюрупинською міською радою та ТОВ
«СІПІ» було укладено договір купівлі - продажу вбудованого приміщення магазину,
який знаходиться за адресою: Житлоселище буд. 11. Вказаний договір нотаріально
посвідчений, зареєстровано в реєстрі за №1844 та підписаний уповноваженою
особою Слюсаренко М.А., повноваження якого визначені Законом України «Про
місцеве самоврядування в Україні» та рішенням Цюрупинської міської ради №1,
прийняте на першій сесії ХХІV скликання «Про підсумки виборів Цюрупинського
міського голови і визначення його повноважень».

Проте, на думку позивача договір купівлі - продажу від
02.11.2004 р. є недійсним, оскільки вказаний договір відповідачами прийнято з
порушенням вимог ст. ст. 203, 215, 777 ЦК України та ст. ст. 10, 11 Закону
України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»
від 6 березня 1992 р. Як орендар позивач має першочергове право на придбання
вбудованого приміщення, з твердженням якого колегія суддів не погоджується з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського Кодексу
України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено
учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із
сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним
повністю або в частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного Кодексу України
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою
та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Вирішуючи спори про визнання угод недійсними,
господарський суд  повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод  недійсними і настання відповідних наслідків,
а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми
угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність
дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення
спору. Крім того, визнаючи договір недійсним, за загальним правилом, суд
зобов'язаний вирішити питання про наслідки недійсності договору.

В даному випадку спір між сторонами договору купівлі -
продажу від 02.11.2004 р. відсутній.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України
передбачено, що право на звернення до господарського суду мають підприємства,
установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземці), громадяни,
які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, що
звертаються за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів,
спрямованих на запобігання правопорушення.

Як вірно зазначив суд першої інстанції позивач не є
зацікавленою особою за вказаним договором, а відтак колегія суддів погоджується
із висновком суду, що права позивача не підлягають захисту шляхом задоволення
позову про визнання недійсним договору купівлі - продажу від 02.11.2004 р.,
стороною в якій така особа не є.

Та обставина, що позивач як орендар за договором оренди
№55 від 10.01.2001 р. має переважне право на придбання приміщення магазину на підставі
ч. 2 ст. 777 ЦК України, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки
закон не пов'язує наслідком нечинність правочину, якщо порушено переважне право
наймача на придбання орендованого приміщення, законом встановлено інший
механізм реалізації цього права, яким позивач у встановлений законом строк не
скористався.

Твердження позивача на порушення відповідачами ст.
ст.10, 11 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств
(малу приватизацію)» також колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки
доказів того, що позивач зверталась із заявою до відповідного органу
приватизації про включення її до переліків об'єкту, що підлягають приватизації
суду не надано, як не надано доказів того, що позивачем оскаржувалось рішення
Цюрупинської міської ради №389 від 02.11.2004 р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

В даному випадку, позивач не довела, що оспорюваний
договір купівлі - продажу від 02.11.2004 р. порушує її права як орендаря
частини цього приміщення, оскільки  у
відповідності до ст. 770 ЦК України, у разі зміни власника речі, переданої у
найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

За таких обставин та з урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про безпідставність вимог про скасування рішення
господарського суду Херсонської області від 18.06.2008 р. по справі
№10/341-ПД-05.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 101 - 105
Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1,
залишити без задоволення, а рішення господарського суду Херсонської області від
18.06.2008 р. по справі №10/341-ПД-05 - без змін.

Головуючий суддя Хуторной В.М.

судді  Хуторной В.М.

Колодій Н.А.  Кричмаржевський В.А.