ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"04" вересня 2008 р.

Справа
№  18/153

Господарський
суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. при секретарі
судового засідання Горловій М.С. розглянув у відкритому судовому засіданні
справу № 18/153

за
позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до
відповідача: Олександрійської міської ради, Кіровоградська область,
м.Олександрія, пр. Леніна, 59

про
визнання незаконним і скасування рішення та зобов"язання вчинити дії

Представники
сторін:

від
позивача - ОСОБА_2 ., довіреність №1167 від 02.04.2008р., представник;

від
відповідача - Товпаш Ю.І., довіреність №1-19/1 від 09.01.2008 р., головний
спеціаліст юридичного відділу.

Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 в порядку господарського судочинства подано позовну
заяву до відповідача Олександрійської міської ради з наступними вимогами:

-
визнати незаконним рішення Олександрійської міської ради від 26.01.2007р. № 251
“Про погодження  місця розташування
земельних ділянок”, яким відмовлено позивачу в погоджені місця розташування
земельної ділянки площею 590 кв.м. по АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування торгівельного центру та наданні дозволу на виготовлення проекту
відведення земельної ділянки;

-
скасувати рішення Олександрійської міської ради від 26.01.2007 р. № 251 “Про
погодження  місця розташування земельних
ділянок”, яким відмовлено позивачу в погоджені місця розташування земельної
ділянки площею 590 кв.м. по АДРЕСА_1  для
будівництва та обслуговування торгівельного центру та наданні дозволу на
виготовлення проекту відведення земельної ділянки;

-
визначити, що прийняте рішення про задоволення позовних вимог, відповідно  п. 17 ст. 151 Земельного кодексу України є
підставою для розробки проекту відведення земельної ділянки;

-
зобов”язати Олександрійську міську раду надати дозвіл на розробку проекту
відведення земельної ділянки площею 590 кв.м. земель запасу житлової та
громадської забудови Олександрійської міської ради для будівництва та
обслуговування торгівельного центру за рахунок земель запасу житлової  та громадської забудови Олександрійської
міської ради.

20.06.2006
р. позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог  (т. 1 а.с. 113-114), згідно якої, крім
зазначених вище вимог, заявлено вимогу зобов”язати Олександрійську міську раду
в передбачений п. 6 ст. 123 Земельного кодексу України строк прийняти рішення,
яке повинно відповідати вимогам ч. 9 ст. 123 Земельного кодексу України.

В
судовому засіданні 01.08.2008 р. позивачем подано заяву про зміну позовних
вимог (т. 3 а.с. 45-46) та заявлено наступне:

-
визнати за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1. право на виготовлення проекту
відведення земельної ділянки площею 590 кв.м. за адресою:АДРЕСА_1для
будівництва та обслуговування торгівельного центру;

-
зобов”язати Олександрійську міську раду погодити ОСОБА_1. місце розташування
земельної ділянки площею 590 кв.м. за адресою:АДРЕСА_1для будівництва та
обслуговування торгівельного центру та надати дозвіл на розробку проекту
відведення земельної ділянки площею 590
кв.м. для будівництва та обслуговування торгівельного центру за рахунок
земель запасу житлової та громадської забудови Олександрійської міської ради;

-
зобов”язати Олександрійську міську раду розглянути проект відведення земельної
ділянки площею 590 кв.м. за адресою:АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування  торгівельного центру
відповідно п. 6 ст. 123 Земельного кодексу та прийняти обґрунтоване рішення.

07.08.2008
р. на адресу господарського суду надійшла заява позивача від 04.08.2008 р. про
зміну позовних вимог (т. 3 а.с. 87-89), згідно якої позивач відмовився від
позовних вимог в частині  визнання
незаконним та скасування рішення Олександрійської міської ради від 26.01.2007
р. № 251 “Про погодження  місця
розташування земельних ділянок” та просить:

-
визнати право фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на розроблення проекту
відведення земельної ділянки площею 590 кв.м. по АДРЕСА_1для будівництва та
обслуговування торгівельного центру;

-
зобов”язати Олександрійську міську раду розглянути заяву  ОСОБА_1 разом з матеріалами, передбаченими ч.
15 ст. 151 Земельного кодексу України, та прийняти рішення по питанню про
погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на розробку
проекту відведення земельної ділянки площею 590 кв.м. по АДРЕСА_1для
будівництва та обслуговування торгівельного центру.

Згідно
статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до
прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити
розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних
вимог.

З
урахуванням наведеного, господарський суд розглядає вимоги позивача, викладені
ним у заяві від 04.08.2008 р.

В
судовому засіданні 04.09.2008 р. представник відповідача позовні вимоги   позивача у редакції, що викладена в заяві
від 04.08.2008 р., не заперечив (т. 3 а.с. 95).

Ухвалою
господарського суду від 15.07.2008 р.  за
клопотанням позивача залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог  на предмет
спору на стороні позивача фізичних осіб-підприємців: Базавлук В.В.,  Кравцова О.Є. та Соколенко В.В.

Треті
особи  в судове засідання 04.09.2008 р.
не з”явились та подали заяви  про
визнання позовних вимог і розгляд справи за їх відсутності ( т. 3 а.с. 7, 47,
64, 76-78).

В
судовому засіданні 04.09.2008 р. за згодою присутніх представників сторін
оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши
наявні в матеріалах справи та заслухавши пояснення представників сторін в
обґрунтування позовних вимог, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно
зі статтею 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються
Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно
до них нормативно-правовими актами.

Приписи
статей 13 і 41 Конституції України визначають, що земля, її надра, атмосферне
повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території
України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської)
економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені
Українського народу права власності здійснюють органи державної влади та органи
місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією, і усі суб'єкти права
власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно
до статей 142 - 145 Конституції України до матеріальної основи органів
місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою
здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх
повноважень шляхом прийняття рішень.

Статтею
12 Земельного кодексу України передбачені повноваження сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить
розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок  у користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі
земельних відносин.

Відповідно
до пункту тридцять четвертого статті 26, пункту другого статті 77 Закону
України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання
земельних відносин вирішуються на пленарному засіданні ради - сесії, а спори
про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в
результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого
самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Статтею
116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Згідно
частини 3 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних
ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із
земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку,
встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

За
приписами статті 123 Земельного кодексу України юридична особа, зацікавлена в
одержанні земельної ділянки у постійне користування із земель державної або
комунальної власності звертається з відповідним клопотанням до районної,
Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської,
селищної, міської ради.  Відповідна  районна
державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і
дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки. Відмову органів
місцевого самоврядування або органів виконавчої влади у наданні земельної
ділянки в користування або залишення клопотання без розгляду в установлений
строк може бути оскаржено в судовому порядку.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Олександрійської міської
ради із заявою від 14.04.2008 р. про надання в користування земельної ділянки
площею 590 кв.м. за адресою: пр. Леніна (суміжно з буд. № 95) в м.Олександрії
під забудову ( т. 2 а.с. 87).

Всупереч
вимогам статті 123 Земельного кодексу України вказана заява Олександрійською
міською радою у встановлений законодавством місячний строк не розглянута, що не
заперечується відповідачем.

Відсутність
рішення Олександрійської міської ради за результатами розгляду заяви позивача
від 14.04.2008 р.  позбавляє останнього
захистити свої права шляхом оскарження рішення в судовому порядку.

Частина
2 статті 19 Конституції України зобов”язує органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно
до частини 4 статті 55 Конституції України кожен  має право будь-якими  не
забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень
і протиправних посягань. Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України
юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно
статей 16, 20 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого  особистого
немайнового  або майнового права та
інтересу, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

За
приписами статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права та
застосування інших, передбачених законом способів.

Згідно
з пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України  № 7 від 16.04.2004 р. “Про практику
застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ”
захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом,
зокрема, визнання прав. При оскарженні рішень органів виконавчої влади чи
органів місцевого самоврядування з питань, віднесених до їх компетенції
(наприклад, про відмову в передачі у власність чи в продаж земельної ділянки
або розміщенні об'єкта), суд у разі задоволення позову визнає рішення цих
органів недійсними і зобов'язує їх, залежно від характеру спору, виконати певні
дії на захист порушеного права чи сам визнає це право за позивачем.

Відповідно
до спеціального законодавства, а саме Порядку розроблення проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України № 677 від 26.05.2004 р., проект відведення земельної ділянки
розробляється на підставі, зокрема, судового рішення. Замовником проекту
відведення земельної ділянки можуть бути сільська, селищна, міська рада,
районна, Київська або Севастопольська міська держадміністрація, землевласник
або землекористувач, інші особи відповідно до закону.

З
огляду на викладене,  виходячи з наявних
в матеріалах справи доказів та враховуючи визнання позову відповідачем,
господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині  визнання за ним права на розроблення проекту
землеустрою та зобов”язання відповідача розглянути заяву і прийняти відповідне
рішення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Провадження
у справі в частині вимог про визнання незаконним та скасування рішення
Олександрійської міської ради від 26.01.2007 р. № 251 "Про погодження
місця розташування земельних ділянок" підлягає припиненню на підставі  п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України, оскільки позивач відмовився від даних вимог.

При
цьому господарський суд роз”яснює, що
згідно ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у
випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського
суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не
допускається.

Витрати
по сплаті державного мита та інформаційно-технічних витрат відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись
ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 78, 80, 82-85, 116, 117 Господарського
процесуального кодексу України, господарський
суд

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги  задовольнити частково.

Визнати
право фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
на розроблення проекту відведення земельної ділянки площею 590 кв.м. по
АДРЕСА_1для будівництва та обслуговування торгівельного центру.

Зобов'язати
Олександрійську міську раду розглянути заяву фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 разом з матеріалами, передбаченими частиною 15 статті 151 Земельного
кодексу України, та прийняти рішення по питанню про погодження місця
розташування земельної ділянки та надання дозволу на розроблення проекту
відведення земельної ділянки площею 590 кв.м. по АДРЕСА_1для будівництва та
обслуговування торгівельного центру.

Стягнути
з Олександрійської міської ради (Кіровоградська область, м.Олександрія, пр.
Леніна, 59, ідентифікаційний код 33423535) на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 )  -  85 грн.
державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно - технічне
забезпечення судового процесу.

Наказ
видати стягувачу після набрання рішенням законної сили.

Провадження
у справі в частині позовних вимог - визнати незаконним рішення Олександрійської
міської ради від 26.01.2007 р. № 251 "Про погодження місця розташування
земельних ділянок", яким відмовлено ОСОБА_1. в погоджені місця
розташування земельної ділянки  площею
590 кв.м. по АДРЕСА_1для будівництва та обслуговування торгівельного центру та
наданні дозволу  на виготовлення проекту
відведення земельної  ділянки,  припинити.

Провадження
у справі в частині позовних вимог - скасувати рішення Олександрійської міської
ради від 26.01.2007 р. № 251 "Про погодження місця розташування земельних
ділянок", яким відмовлено ОСОБА_1. в погоджені місця розташування
земельної ділянки  площею 590 кв.м. по
АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування торгівельного центру та наданні
дозволу  на виготовлення проекту відведення
земельної  ділянки,  припинити.

Згідно
ч. 3 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення
господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання.

Рішення
може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного господарського суду
через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя                      В.В.Тимошевська