ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
Справа
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
судді                    Разюк Г.П.
суддів:                                        Колоколова
при секретарі судового засідання
участю представників сторін:
за довіреністю № 352 від 15.02.2008 року,
Крижановської І.М. за довіреністю №023/07-993 від 8.12.2007р.,
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства
„Енергопостачальна компанія „Миколаївобленерго” в особі філії м. Миколаєва
рішення господарського суду
Миколаївської області від 23.09.2008 р.

по справі № 4/267/08

за
позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до
скаржника

про визнання недійсними повідомлень

ВСТАНОВИВ:

У
червні 2008р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 /далі -СПД ОСОБА_1./ звернувся
до господарського суду Миколаївської області з позовом про визнати недійсними
повідомлень відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія
„Миколаївобленерго” в особі філії м. Миколаєва /далі -ВАТ „Миколаївобленерго”/
від 19.09.2007р. та 03.10.2007р., які є частиною договору, укладеного між ПП
ОСОБА_1 . та відповідачем від 31.03.2006р. за №44/2986 про постачання
електричної енергії і технічне забезпечення електропостачання споживача.

Позовні
вимоги обґрунтовані невідповідністю оскаржуваних повідомлень відповідача від
19.09.2007р. та 03.10.2007р. Правилам користування електричною енергією
/далі-Правила/ та Порядку постачання електричної енергії споживачам з
посиланням на вимоги ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Рішенням
господарського суду Миколаївської області від 23.09.2008 р. (суддя Дубова Т.М.)
позовні вимоги задоволені повністю з підстав їх обґрунтованості.

Не
погоджуючись з означеним рішенням місцевого господарського суду, ВАТ
„Миколаївобленерго” звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Миколаївської
області від 23.09.2008р. скасувати та прийняти нове, яким відмовити в
задоволені позову.

Скаржник
звертає увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що місцевим
господарським судом зроблено неправомірний висновок про те, що п. 4 додатку №1
до договору не передбачено інших підстав відмови у коригуванні, крім
передбачених у п. 4.4 Правил щодо невиконання споживачем своїх зобов'язань по
оплаті електричної енергії за договором, оскільки не було враховано, що саме п.
4.4 Правил передбачено також підставу, при якій постачальник має право
відмовити у коригуванні, а саме, крім несвоєчасного звернення споживача із
заявою про коригування договірної величини, що передбачено і умовами п. 4
додатку №1 договору №44/2986, яким споживачу приписується звертатися із заявою
про коригування не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення
розрахункового періоду, ще і відсутність попередньої оплати додатково заявлених
обсягів.

У
запереченнях на апеляційну скаргу позивач стверджує, що рішення місцевого
господарського суду від 23.09.2008р. законне та обґрунтоване, представник СПД
ОСОБА_1. у судовому засіданні спростовував доводи апеляційної скарги та
наполягав на залишенні оскаржуваного рішення без змін.

Вислухавши
пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи
апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як
встановлено судом першої інстанції, 31.03.2006р. СПД ОСОБА_1 . та ВАТ
„Миколаївобленерго” в особі філії м. Миколаєва уклали договір №44/2986 про
постачання електричної енергії і про технічне забезпечення електропостачання споживача
з додатками до нього, які є невід'ємними частинами договору.

Згідно
п. 10.9 договору, останній укладається на строк до 31 грудня 2006 року, набирає
чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовженим, якщо за
місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про припинення
його дії або перегляд його умов.

В
наявних матеріалах справи такі заяви сторін відсутні, тому цей договір разом з
додатками до нього є чинним.

Під
час виконання умов цього договору, а також при вирішенні всіх питань, що не
обумовлені цим договором, сторони зобов'язалися керуватись чинним
законодавством України, зокрема Правилами.

Сторонами
в додатку №№ 1, 1-а до договору на 2007р. встановлено позивачу обсяги
постачання електричної енергії на 2007р. на рівні 255600кВт/год на рік , в т.ч.
-21300 кВт/год на вересень 2007р..

Відповідно
до положень п. 4 додатку №1 до договору №44/2986, споживач має право не пізніше
п'яти робочих днів до закінчення поточного розрахункового періоду звернутись до
постачальника із заявою щодо коригування договірної величини споживання
електричної енергії. Постачальник протягом п'яти робочих днів від дня отримання
звернення приймає рішення щодо можливості та обґрунтованості такого
коригування. За результатами розгляду споживачу надсилається повідомлення про
рівні відкоригованих договірних величин або обґрунтована відмова у здійсненні
коригування.

10.09.2007р.
позивач подав заяву № 34 про корегування договірної величини на вересень 2007р.
на рівні 75000 кВт/год (а.с.14).

19.09.2007р.
ВАТ „Миколаївобленерго” повідомленням за № 04-23/2-10453 відмовив позивачу в
корегуванні договірної величини, посилаючись на невиконання ним п. 4.4 Правил
та п.11 Порядку постачання електричної енергії споживачам.

Відмовивши
в корегуванні договірної величини, ВАТ „Миколаївобленерго” повідомленням від
03.10.2007р. № 04-23/2-10979 про перевищення договірної величини споживання та
доданими до нього актом та розрахунком, сповістив СПД ОСОБА_1., що різниця між
фактично спожитою 96 735кВт/год та договірною 21 300кВт/год складає
75435кВт/год, яка розрахована згідно з ч.5 ст. 26 Закону України „Про
електроенергетику” як перевищення договірної величини по двократній вартості на
суму 29 049,26грн..

В
обох повідомленнях ВАТ „Миколаївобленерго” зазначило, що вони є невід'ємною
частиною договору.

Позивач,
не погоджуючись з повідомленнями відповідача від 19.09.2007р. №04-23/2-10453
про відмову здійснення корегування договірної величини споживання
електроенергії та від 03.10.2007р. № 04-23/2-10979 про перевищення договірної
величини споживання електроенергії та вважаючи їх частинами договору №44/2986
від 31.03.2006р., звернувся до господарського суду з позовом про визнання їх
недійсними на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України, який був судом першої
інстанції задоволений.

Однак,
судова колегія Одеського апеляційного господарського суду не може погодитись з
такими висновками з огляду на таке.

Відповідно
до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею
638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є
умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір
укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і
прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно
ст. 651 цього Кодексу, зміна або розірвання договору допускається лише за
згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно
до п. 4.4 Правил, споживач має право протягом розрахункового періоду звернутися
до постачальника електричної енергії за регульованим тарифом із заявою щодо
коригування договірної величини споживання електричної енергії.

Постачальник
електричної енергії за регульованим тарифом протягом п'яти робочих днів від дня
отримання звернення розглядає заяву споживача, приймає рішення за цим
зверненням та не пізніше шостого робочого дня від дня отримання звернення
письмово повідомляє споживача про результати розгляду заяви. Пропозиції
споживача щодо коригування договірних величин є пріоритетними за умови попередньої
оплати додатково заявлених обсягів та отримання постачальником за регульованим
тарифом заяви споживача не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення
розрахункового періоду. Постачальник електричної енергії за регульованим
тарифом має право відмовити споживачу в коригуванні (збільшенні) договірних
величин у  разі невиконання споживачем
своїх зобов'язань щодо оплати електричної енергії за договором про постачання
електричної енергії.

Скоригована
гранична величина споживання електричної потужності дійсна з дня проведення
коригування.

За
результатами розгляду споживачу надсилається повідомлення про рівні
відкоригованих договірних величин або обґрунтована відмова здійснення
коригування. Повідомлення про рівні відкоригованих договірних величин обсягу
споживання та електричної потужності є невід'ємною частиною договору.

З
огляду на зазначене, колегія вважає, що позивач слідом за відповідачем
помилково визначив правову природу повідомлень про відмову у здійсненні
корегування договірної величини споживання електроенергії та про перевищення
договірної величини споживання електроенергії, стверджуючи що останні є
частинами договору лише з тих підстав, що на це вказав сам відповідач, оскільки
зазначені повідомлення не змінюють умов договору №44/2986 про постачання
електричної енергії та його додатків в частині обсягів постачання
електроенергії, а лише фіксують хід виконання умов договору у відповідності до
вимог п. 4.4 Правил. Більше того, повідомлення від 19.09.07р. є відмовою в
оферті позивачу у здійсненні коригування договірних величин та свідчить про те,
що сторони не дійшли згоди щодо зміни умов договору №44/2986 та додатку №1 до
нього, що виключає можливість визнання повідомлення про відмову частиною
договору. До того ж, Правилами передбачено, що частиною договору вважається
лише повідомлення про рівні відкоригованих договірних величин обсягу
споживання, тобто таке, яким акцептовано оферту після досягнення сторонами
згоди щодо зміни обсягу електропостачання.

Згідно
приписів ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або
договором.

Сторона
договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона
договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у
двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про
результати її розгляду.

У
разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу,
заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Таким
чином, колегія зазначає, що позивач, бажаючи зміни умов договору, не вірно
визначив спосіб захисту порушеного права у відповідності до вимог ст. 16 ЦК
України, звернувшись до суду з вищезазначеними вимогами про визнання
повідомлень про відмову у здійсненні корегування договірної величини споживання
електроенергії та про перевищення договірної величини споживання
електроенергії, як частин договору, недійсними, а також вказує, що позивач, у
разі відмови відповідача у здійсненні коригування договірної величини
споживання електричної енергії мав право звернутись до суду за захистом
порушеного права шляхом внесення змін до договору відповідно до правил,
встановлених главою 53 ЦК України та главою 20 ГК України, що позивачем і було
здійснено /див. справу № 9/979/07/, але пізніше він сам відмовився від позову.

Повідомлення
від 03.10.2007р., як і перше, теж не може вважатися частиною договору, оскільки
лише констатує хід виконання умов договору при відсутності домовленості сторін
про їх зміну.

Не
вірне визначення способу захисту порушеного права є підставою для відмови у
позові.

З
огляду на викладене, колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не
вірно визначив правову природу спірних повідомлень, які не є частинами
договору, а лише фіксують хід його виконання, внаслідок чого неправильно
застосував норми матеріального права, отже рішення господарського суду
Миколаївської області від 23.09.2008 р. слід скасувати та прийняти нове про
відмову у позові.

Згідно
із ст.49 ГПК України витрати скаржника по сплаті держмита за розгляд
апеляційної скарги відшкодовуються за рахунок іншої сторони.

Керуючись ст. ст. 99,101-105 ГПК України, колегія
суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1.
Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна
компанія „Миколаївобленерго” в особі філії м. Миколаєва задовольнити, рішення
господарського суду Миколаївської області від 23.09.2008р. у справі № 4/267/08
-скасувати, у позові фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - відмовити.

2.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код
НОМЕР_1 ) на користь відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна
компанія „Миколаївобленерго” в особі філії м. Миколаєва (54001 м. Миколаїв
вул.Громадянська,40, р/р 8001 у МФ КБ „Приватбанк”, МФО 326610 , ) 42 грн. 50 коп. держмита, сплаченого за розгляд апеляційної
скарги.

3.
Доручити господарському суду Миколаївської області видачу наказів за
постановою.

Постанова
в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова
апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий
суддя
Г.П.Разюк

Суддя
С.І.Колоколов

Суддя
М.С. Петров