ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2008 р.

№
3-1-33/476-06-12174

Вищий
господарський суд  України у складі
колегії  суддів:

Муравйов
О. В. -головуючий Полянський А. Г. Фролова Г. М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1

на  постановуОдеського апеляційного
господарського суду від 12.06.2007 року

у
справі№
3-1-33/476-06-12174 Господарського суду Одеської області

за
позовомФізичної
особи -підприємця ОСОБА_1

до  Комунальної установи "Одеський
зоологічний парк загальнодержавного значення"

про стягнення заборгованості в сумі
174 306,55 грн., 3% річних та індексу інфляцій в розмірі 11 155,08 грн.

За
участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: не з'явились не з'явились

В С Т А Н О В И В:

Фізична
особа -підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з
позовом до Комунальної установи "Одеський зоологічний парк
загальнодержавного значення" про стягнення заборгованості.

20.02.2007
року позивач надіслав додаткову позовну заяву, в якій просив стягнути з
відповідача 12 195,51 грн., нараховані згідно індексу інфляції на продовольчі
товари на 2006 рік та з урахуванням 3% річних, а також суми заборгованості, яка
з урахуванням часткової сплати відповідачем, станом на 01.01.2007 року склала
193 697,35 грн.

23.04.2007
року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача
заборгованість за поставлені корми по Договору від 03.01.2006 року № 17 в
розмірі 174 306,55 грн., а також 11 155,08 грн., нараховані згідно індексу
інфляції та 3% річних.

Рішенням
Господарського суду Одеської області від 25.04.2007 року по справі №
3-1-33/476-06-12174 (суддя Д'яченко Т. Г.) задоволено позовні вимоги Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1: стягнуто з Комунальної установи "Одеський
зоологічний парк загальнодержавного значення" на користь Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1 174 306,55 грн. заборгованості, 3% річних в розмірі 11 155,08 грн.,
2132,05 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на ІТЗ
судового процесу.

Постановою
Одеського апеляційного суду від 12.06.2007 року по справі № 3-1-33/476-06-12174
(головуючий суддя Тофан В. М., судді Журавльов О. О., Михайлов М. В.)
задоволено апеляційну скаргу Комунальної установи "Одеський зоологічний
парк загальнодержавного значення". Рішення Господарського суду Одеської
області від 25.04.2007 року по справі № 3-1-33/476-06-12174 в частині стягнення
з Комунальної установи "Одеський зоологічний парк загальнодержавного
значення" на користь Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 11 155,08 грн. -3%
річних з індексом інфляції скасовано. В цій частині в позові відмовлено. В
решті зазначене рішення залишено без змін.

Фізична
особа -підприємець ОСОБА_1 подав до Вищого господарського суду України
касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 12.06.2007 року,
в якій стверджує про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального
та процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати оскаржену постанову
в частині відмови в позові про стягнення 11155 грн. 3% річних та індексу
інфляції, рішення місцевого суду в цій частині -залишити без змін.

У
відзиві на касаційну скаргу відповідач проти доводів та вимог позивача
заперечує, просить залишити постанову апеляційної інстанцій без змін.

Представники
сторін в судове засідання касаційної інстанції не з'явились, хоча про дату, час
та місце розгляду скарги повідомлені заздалегідь належним чином.

Враховуючи
особливості розгляду справи в касаційній інстанції, передбачені ст. ст. 1115,
1117 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

У зв'язку
з виходом суддів Полянського А. Г. та Фролової Г. М. з відпустки, справа
розглядається у постійно діючому складі колегії суддів, утвореної відповідно до
розпорядження Заступника Голови Вищого господарського суду України від
25.08.2005 року № 02-20/13.

Відводів
складу суду не заявлено.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності
юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні у даній
справі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно
до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу
України Вищий господарський суд України переглядає за касаційною скаргою
(поданням) рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних
господарських судів та на підставі встановлених фактичних обставин справи
перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального
і процесуального права.

Підставою
для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду
або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судами
встановлено, що 03.01.2006 року між Фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1 та
Комунальною установою "Одеський зоологічний парк загальнодержавного
значення" укладено договір № 17.

На
виконання вказаного договору позивач поставив відповідачу корм для тварин.
Відповідно до двостороннього акта звірки між сторонами станом на 01.09.2006
року заборгованість відповідача становила 205 095,75 грн.

Судами
встановлено, що в договорі від 03.01.2006 року сторонами не визначено строк
оплати, і відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України 17.10.2006 року позивач
надіслав відповідачу листа про оплату боргу в сумі 202 049,75 грн., який
відповідач визнав у відповіді від 10.11.2006 року, але вказану суму не сплатив.

Апеляційний
суду задовольняючи апеляційну скаргу, виходив з того, що позивачем подана
додаткова позовна заява не в порядку ст. 22 ГПК України.

Відповідно
до Листа Вищого господарського суду, від 02.06.2006, № 01-8/1228 "Про
деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005
році" збільшення розміру позовних вимог не може бути пов'язано з
пред'явленням додаткових позовних вимог, про які не йшлося в позовній заяві.
Якщо такі додаткові позовні вимоги зв'язані з раніше заявленими позовними
вимогами підставою виникнення або поданими доказами (наприклад, коли позов
подано на суму основного боргу і позивач до прийняття рішення просить додатково
стягнути пеню за прострочку платежу), то їх може бути пред'явлено з
дотриманням, зокрема, приписів статті 58 ГПК України.

З
матеріалів справи вбачається, що позивачем була подано додаткова позовна заява
та сплачене державне мито у відповідному розмірі.

Стаття
58 ГПК України передбачає, що в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька
вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Суддя
має право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть
участь ті ж самі сторони, в одну справу, про що зазначається в ухвалі про
порушення справи або в рішенні.

Всупереч
вказаним нормам місцевим судом не було винесено відповідної ухвали та не
зазначено в рішенні про об'єднання однорідних позовних заяв.

Зробивши
правильний висновок про порушення місцевим господарським судом норм
процесуального права, суд апеляційної інстанції безпідставно вирішив спір про
стягнення 3% річних та інфляційних по суті заявлених позовних вимог.

Оскільки
процесуальне порушення допущено судом першої інстанції, з цих підстав
відмовляти в позові позивачу суд апеляційної інстанції не міг.

Враховуючи
викладене, суд касаційної інстанції вважає, що рішення місцевого суду та
постанова апеляційного підлягають скасуванню на підставі ч. 1 ст. 11110
Господарського процесуального кодексу України як такі, що прийняті з порушенням
норм процесуального права.

Оскільки
усунути зазначені порушення в суді касаційної інстанції не має можливості з
огляду на особливості розгляду справи, передбачені ст. ст. 1115, 1117
Господарського процесуального кодексу України, справа передається на новий
розгляд до суду першої інстанції, а касаційна скарга  підлягає частковому задоволенню.

Під
час нового розгляду суду першої інстанції слід вирішити питання про прийняття
до розгляду позовної заяви про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних
та вирішити спір згідно із законодавством.

Виходячи
з викладеного, касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись
ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну
скаргу Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1.

Рішення
Господарського суду Одеської області від 25.04.2007 року по справі №
3-1-33/476-06-12174 та постанову Одеського апеляційного суду від 12.06.2007
року по справі № 3-1-33/476-06-12174 скасувати.

Справу
передати на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Головуючий   суддя
О. В. Муравйов

Судді                                                                                     А.
Г. Полянський

Г. М.
Фролова