ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

09.10.08
Справа  № 6/135

Львівський
апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого
судді                                                Орищин
Г.В.

суддів                                                                      Галушко
Н.А.

Краєвської М.В.

розглянувши
апеляційну скаргу приватного
підприємця ОСОБА_2 від 18.06.2008р, м.Чернівці

на рішення господарського суду Чернівецької
області

від 03.06.2008року
у справі № 6/135

за позовом приватного підприємцяОСОБА_1, м.Чернівці

до відповідача
приватного підприємця ОСОБА_2, м.Чернівці

про стягнення 8138,29грн.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_3

Права і
обов'язки сторін, передбачені ст. 22 ГПК України, право заявляти відводи,
представнику роз'яснено.

Рішенням
господарського суду Чернівецької області від 03.06.2008р. у  справі
№ 6/135 (суддя Паскарь А.Д.) частково задоволено позов приватного
підприємцяОСОБА_1, зобов»язано приватного підприємця ОСОБА_2 прийняти роботи з
перевезення вантажу  та підписати акт
здачі-приймання виконаних робіт №31 від 06.09.2007р.; присуджено до стягнення з
приватного підприємця ОСОБА_2 на користь позивача 3000грн. боргу,
548,29грн. пені, 300грн. вартості послуг адвоката, 240,64грн. витрат на проїзд,
187грн. витрат по сплаті державного мита, 118грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; у решті позовних вимог
провадження у справі припинено.

Дане рішення оскаржується
відповідачем у справі -приватним підприємцем ОСОБА_2, оскільки, на його думку,
прийнято з порушенням норм матеріального права, при неповному з»ясуванні
обставин справи; просить таке скасувати і прийняти нове рішення, яким в позові
відмовити. Зокрема, як зазначає скаржник,
судом не взято до уваги, що відповідно до умов договору, укладеного між
сторонами у справі та нормативно-правових актів, перевізник  несе відповідальність  за збитки, які виникли під час перевезення
вантажу з моменту завантаження автомобільного транспорту до моменту
розвантаження. Факт пошкодження вантажу підтверджується актом та відміткою у
СМR №174320. Дане пошкодження призвело до непридатності вантажу,  в результаті чого вантажовідправник (ПП
ОСОБА_4.) зменшив належну оплату на суму 945 євро (6484грн. по курсу НБУ)
експедитору (ПП ОСОБА_2.) і  на яку, в
подальшому, відповідачка зменшила оплату послуг по перевезенню вантажу, шляхом
утримання грошових коштів з платежів, що належать виконавцю (позивачу)

Позивач
заперечив доводи скаржника з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу
(а.с.80-81) та усними поясненнями представника в судовому засіданні.

При розгляді
матеріалів справи та апеляційної скарги судовою колегією встановлено наступне:

Відповідно до
умов договору № 207/08-07 від 16.08.2007р. про перевезення зовнішньоторгових
вантажів (далі -договір), укладеного ПП ОСОБА_2 (експедитор) та ПП ОСОБА_1
(виконавець)  (а.с.7-8),  виконавець (позивач) бере на себе  зобов»язання
доставити ввірений йому уповноваженою особою (вантажовідправником)
вантаж до пункту призначення  та передати
його особі, уповноваженій на отримання вантажу (вантажоотримувачу) у
відповідності з умовами договору та поданих заявок, котрі є невід»ємною
частиною даного договору, а експедитор (відповідач) -сплатити встановлену за
перевезення плату (п.1.2. договору).

На виконання
умов договору у відповідності до заявки №207 від 16.08.2007р. (а.с.9), по
міжнародній товарно-транспортній накладній
(СМR)  НОМЕР_3 від 24.08.2007р.
(а.с.11),  ПП ОСОБА_1 здійснив
перевезення вантажу автомобілем МЕRСЕDES ВЕNZНОМЕР_2 з причіпом НОМЕР_1, за
маршрутом с. Шегіні Львівської області (Україна) -м. Ростов-на-Дону (Росія),  з датою доставки 06.09.2007р.

При прийнятті
перевізником від відправника вантажу не було зроблено зауважень про особливі
умови перевезення як зі сторони відправника, так зі сторони перевізника
(графи 13, 18 (СМR), який прийняв вантаж до перевезення.

При здійсненні
приймання-передачі вантажу у місці призначення, виявлені механічні пошкодження
упаковки  товару (розриви) та підмочення
вантажу, про що зроблено відмітку в міжнародній товарно-транспортній накладній
та про виявлення пошкодження і невідповідності продукції товаросупровідним
документам 06.09.2007р. складено акт комісією за участю представника
вантажоодержувача, перевізника та старшого комірника ТзОВ РКЗ «Тавр», згідно
якого в результаті розвантаження виявлено, що 45 мішків опилок букових
підмочені водою і 1 мішок -розсипаний в результаті  пошкодження. Дані мішки не прийняті
замовником ТзОВ «Новый дом»і залишені на зберігання до вияснення обставин.

Разом з цим,
комісією у такому ж складі складено  акт
внутрішнього огляду, яким встановлено, що внутрішнього та зовнішнього  пошкодження тента не виявлено,  затікання води в причіп  відсутнє, підлога в причіпі суха (а.с.15).

В зв»язку з
цим, вантажовідправник (ПП ОСОБА_4.) зменшив належну оплату на суму 945 євро
(6484грн. по курсу НБУ) експедитору (ПП ОСОБА_2.) і  яка, вподальшому, була неоплачена
перевізнику. Окрім того,  експедитор
відмовився від підписанні акту
здачі-приймання виконаних робіт №31 від 06.09.2007р.

Дана обставина
стала підставою для звернення ПП ОСОБА_1. з позовною заявою про зобов»язання
підписати акт виконаних робіт та про стягнення вартості послуг перевезення,
сума яких уточнена  в заяві про зменшення
позовних вимог і складає 3000грн. (а.с.47), а також пені за несвоєчасне
виконання грошового зобов»язання в розмірі 548,29грн. та судових витрат.

Судова
колегія, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами
докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає,
оскаржуване рішення підлягає частковому скасуванню, з огляду на наступне:

Спірні
правовідносини між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України,
Статуту автомобільного транспорту УРСР, затвердженого постановою Ради Міністрів
УРСР від 27.06.1969р. №401 (далі - Статут), Правил перевезення вантажів
автомобільним транспортом, затверджених наказом Міністерства транспорту України
від 14.10.1997р. за №363 (далі-Правила) та договором.

Відповідно
до  ст. 909 ЦК України за договором
перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити
довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та
видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а
відправник зобов»язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 133
Статуту автомобільного транспорту
визначено, що автотранспортні підприємства несуть відповідальність за збереженя
вантажу з моменту прийняття його до перевезення і до видачі вантажоодержувачу,
якщо не доведуть, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу
сталися через обставини, яким вони не могли запобігти і усунення яких від них
не залежало, зокрема, внаслідок вини вантажовідправника (п. «а»), дефектів тари
або упаковки, які не могли бути виявлені по зовнішньому вигляду при прийманні
вантажу до перевезення (п. «в»).  Тотожну
норму містить ст.924 ЦК України.

Отже,
перевізник обтяжений обов'язком доказування того, що втрата вантажу, його
пошкодження сталися не з його вини, а під впливом певних обставин, які від
нього не залежали. Перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата чи
ушкодження вантажу є наслідком особливого ризику, нерозривно пов'язаного з
однією чи декількома обставинами, зокрема, з відсутністю чи дефектами
упаковки, у випадках, коли вантажі, що перевозяться без упаковки чи без
належної упаковки, за своєю природою піддаються псуванню чи пошкодженню.

Актом
внутрішнього огляду, проведеним 06.09.2007р. під час приймання вантажу,
встановлено, що внутрішнього та зовнішнього
пошкодження тента не виявлено,
затікання води в причіп  відсутнє,
підлога в причіпі суха (а.с.15), однак, згідно акта від 06.09.2007р. в
результаті розвантаження виявлено 45 мішків опилок букових підмочені водою і 1
мішок -розсипаний в результаті
пошкодження.

Договорами
207/08-07 від 08.08.2007р., укладеним ПП ОСОБА_4. та ПП ОСОБА_2. та від
16.08.2007р., укладеним сторонами по справі, визначено обов»язок  виконавця контролювати силами водія
транспортного засобу процес зокрема, завантаження вантажу, перевірку
зовнішнього стану вантажу.

Однак, даними
договорами чітко не прописано  на кого
покладається обов»язок     забезпечити
завантаження вантажу  в стані, що відповідає
характеру товару, що перевозиться, забезпечуючи його збереження від псування і
пошкоджень при перевезенні автотранспортом з врахуванням можливого  перевантаження на шляху, тому до даного спору
слід застосовувати норми законодавства.

Зокрема, відповідно
до п.5 Правил, до упаковки ставляться такі вимоги: вид упаковки має відповідати
особливостям вантажу;  упаковка має
забезпечувати повне збереження вантажу під час його транспортування з
урахуванням вантажно-розвантажувальних робіт;
упаковка має відповідати кліматичним умовам;   упаковка має відповідати вимогам митного
режиму. При виборі упаковки потрібно враховувати спосіб, відстань і тривалість
транспортування, можливість перевантаження вантажу в дорозі, температурний
режим і вологість під час транспортування, пору року (погодні умови),
сумісність з іншими вантажами тощо.

Перед
навантаженням вантажу на транспортний засіб перевізника, вантажовідправник
повинен провести його упакування. Вид упаковки повинен  відповідати особливостям вантажу, упаковка має
забезпечувати повне збереження вантажу під час його транспортування.

Замовник відповідає за всі наслідки
неправильного пакування вантажів (бій, поломка, деформація, витік тощо), а
також застосування тари й упаковки, що не відповідають властивостям вантажу,
його масі або встановленим стандартам і технічним умовам (п.10.16 Правил).

Згідно з 13.6.
Правил в разі, якщо при виявленні нестачі, ушкодження або зіпсування вантажів,
перевізник і вантажовідправник або вантажоодержувач не дійшли згоди у визначенні
їх причин і суми, на яку зменшилась вартість вантажу, на вимогу перевізника,
вантажовідправника чи вантажоодержувача проводиться експертиза в бюро товарних
експертиз або іншими компетентними організаціями чи фізичними особами.

Докази про  результати розслідування причин пошкодження
вантажу (замокання) до матеріалів справи не долучені.

Як правильно
встановлено оскаржуваним рішенням, що у випадку наявності спору між сторонами,
суми збитків і штрафів, які повинна сплатити сторона за умовами даного договору,
підлягають доведенню в порядку позовного провадження.

Відповідно до
умов договору розбіжності, що можуть виникати між сторонами під час реалізації
даного договору по можливості врегульовуються шляхом проведення усних
переговорів, або шляхом подання письмової претензії (п.8.1. договору). Якщо між
сторонами не досягнуто згоди з приводу спору, що виник в процесі реалізації
даного договору, то зацікавлена сторона може звернутися до господарського суду
в порядку, передбаченому процесуальним законодавством (п.8.3. договору).

Така претензія
була направлена на адресу відповідача 25.10.2007р. та  19.12.2007р. У відповіді на претензію від
16.01.2008р. повідомлено позивача про оплату послуг по перевезенні товару з
утриманням вартості  зіпсованого товару в
розмірі 945 евро.

Дана обставина
стала причиною звернення до суду з позовом. Окрім вартості неоплачених послуг,
ПП ОСОБА_1 до суми боргу включено  пеню,
нараховану за  несвоєчасне виконанням
умов договору, визначену  п.6.8.
договору, а також  судові витрати, в які
включено вартість послуг адвоката. Дані суми правомірно присуджені до стягнення
оскаржуваним рішенням.

Щодо
задоволення позову в частині  судових
витрат, пов»язаних з проїздом позивача для участі у розгляді справи, які
становлять 240,64 грн., то судова колегія зазначає, що рішення в цій частині
підлягає скасуванню, оскільки  дані
витрати не можуть вважатись витратами в розумінні ст. 44 ГПК України.

Статтею 44 ГПК
України передбачено, що судові витрати складаються з державного мита, сум, що
підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським
судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх
знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних
з розглядом справи.

До інших
витрат, пов»язаних з розглядом справи, відносяться суми, які підлягають сплаті
особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що
виникають під час розгляду справи, за проведення огляду і дослідження доказів у
місці їх знаходження.

Тобто, у
господарського суду немає передбачених законом підстав вважати відповідними
витратами  зазначені вище видатки сторони
у даній справі. Якщо сторона у справі вважає, що зазнала збитків у зв'язку з
оплатою видатків на відрядження, то вона не позбавлена права звернутися в
установленому законом порядку до іншої сторони (сторін) з позовною вимогою про
відшкодування таких збитків.

Враховуючи вище
наведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, Львівський
апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну
скаргу приватного підприємця ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення господарського суду
Чернівецької області від 03.06.2008р. у справі №6/135  скасувати в частині стягнення 240,64грн.
витрат на проїзд, в цій частині -в позові відмовити.

В решті
-рішення господарського суду  залишити
без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий           суддя
Орищин Г.В.
суддя                                                    Галушко Н.А.

суддя
Краєвська М.В.