ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.11.08 р.
Справа № 21/145

Позивач: Товариство з обмеженою
відповідальністю “Іділлія” м. Макіївка

до відповідача: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 м. Макіївка

про стягнення 26 417,94грн. і
зобов'язання укласти договір оренди

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

позивача: Ткаченко Г.Л. - дир.

відповідача: ОСОБА_1 - підприємець,
ОСОБА_2 - за дов.

Товариством з обмеженою
відповідальністю “Іділлія” подано позов до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
про:

-          стягнення 26 417,94грн., у тому числі
1 417,94грн. матеріальної шкоди і 25 000,00грн. моральної шкоди;

-          зобов'язання відповідача укласти
договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться під частиною приміщення,
розташованого за адресою: 86156, м. Макіївка, м-н Зелений, б.73 і є власністю
ОСОБА_1.

В судовому засіданні проведеному
04.11.08р., позивач  подав:

- заяву, якою відмовився від
позовних вимог в частині зобов'язання фізичної особи - підприємця ОСОБА_1.  укласти договір оренди земельної ділянки, яка
знаходиться під частиною приміщення, розташованого за адресою: 86156, м.
Макіївка, м-н Зелений, б.73 і є власністю останнього та

- уточнення позовних вимог, згідно
з якими  збільшив розмір  вимог і наполягає на стягненні з відповідача
26 592,91грн., у тому числі 1 592,91грн. матеріальної шкоди і 25 000,00грн.
моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач
посилається на:

- право постійного користування
земельною ділянкою загальною площею 0,1204га, що розташована за адресою:  м. Макіївка, м-н Зелений, б.73;

- договір купівлі-продажу укладений
між сторонами від 07.05.1999р.;

-
укладені між сторонами  договір
№12 від 08.05.1999р. на надання послуг по утриманню приміщень та додаткову
угоду до нього від 01.04.2000р. про сплату податку на землю, договір №1 від
01.01.01р. на надання послуг по утриманню приміщень;

- відмову відповідача від підпису
договорів №2 від 15.06.02р. та №1 від 01.01.03р. про сплату податку на землю;

- не сплату відповідачем з серпня
2003р. і до теперішнього часу земельного податку;

- своєчасне перерахування позивачем
податку на землю до бюджету;

- те, що відповідно до п.2 ст.120
Земельного кодексу України, якщо
житловий  будинок,  будівля або споруда розміщені на земельній
ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить
право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони  розміщені,
та  частиною ділянки,  яка необхідна для їх обслуговування;

- відсутність документів на право
користування або використання земельної ділянки, не може бути підставою для не
сплати земельного податку при фактичному використанні будівлі (споруди) та
земельної ділянки;

- те, що згідно ст.15 Закону
України “Про оплату за землю”, власники
землі  та  землекористувачі  сплачують земельний  податок,
а  також  орендну
плату  за земельні ділянки
державної  та  комунальної
власності  з дня  виникнення права власності або права
користування  земельною ділянкою;

- відповідач протягом тривалого
часу не вживає заходів щодо оформлення права користування земельною ділянкою.

Відповідач позов не визнав і вважає
його таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства і фактичним
обставинам справи з посиланням на те, що:

- з 2004р. і по теперішній  час займається оформленням  необхідних документів для отримання в оренду
земельної ділянки, яка знаходиться під частиною приміщення, розташованого за
адресою: 86156, м. Макіївка, м-н Зелений, б.73 і є його  власністю;

- документи відведення земельної
ділянки і належного оформлення землекористування знаходяться на стадії розробки
і затвердження;

- позивач повинен виконати вимоги
чинного законодавства, а саме вимоги ч.1 ст.120, ст. 125  Земельного кодексу України, Кодексу України
про адміністративні порушення, Закону України “Про охорону навколишнього
природного середовища” для сприяння переоформленню документів;

- у
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відсутні обов'язки перед  ТОВ “Іділлія”
щодо сплати податку  на землю, у
зв'язку з відсутністю між ними жодних договірних відносин.

У судовому засіданні оголошувалась
перерва з 03.11.08р. до 04.11.08р.

Розгляд справи закінчено
04.11.2008р.

Для підготовки та оголошення
повного тексту рішення у засіданні оголошувалася перерва до 15-00 год.
10.11.2008р.

Дослідивши матеріали справи,  заслухавши пояснення представників сторін у
відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

Макіївської міською радою народних
депутатів Донецької області 10.01.1997р. виданий ТОВ “Іділлія”, яке знаходиться
за адресою: 86156, м. Макіївка, м-н Зелений, б.73,  державний акт на право постійного
користування землею. Згідно цього акту землекористувачу надана у постійне користування
земельна ділянка площею 0,1204 га у межах згідно з планом землекористування
для  функціонування магазину ТОВ
“Іділлія” у м-ні “Зелений”.

Відповідно до свідоцтва про право
власності, виданого бюро технічної інвентаризації (БТІ) м. Макіївки 26.04.1999р.,
та зареєстрованого в БТІ м. Макіївки 26.04.1999р. за №774, одноповерхова
будівля магазину “Іділлія”,  що
знаходиться за адресою: 86156, м. Макіївка, м-н Зелений, б.73., належить ТОВ
“Іділлія”.

07.05.1999р. між  Товариством з обмеженою відповідальністю
“Іділлія” (Продавець) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1(Покупець) був
підписаний договір купівлі-продажу, згідно якого “Продавець” продав, а
“Покупець” купив:  кімнати № 1 “а” та № 3
“а” загальною площею 69,0 м2 , які є частиною приміщення магазину  “Іділлія”, загальна площа якого 716,5 м2, що
знаходиться за адресою: 86156, м. Макіївка, м-н Зелений, б.73.

08.05.1999р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю “Іділлія” (Постачальник) та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1(Споживач) було укладено договір №12 про надання послуг по
утриманню приміщень, згідно якого підприємець зобов'язувався здійснювати оплату
за надані послуги по утримання належного йому приміщення  до каси або на розрахунковий рахунок ТОВ
“Іділлія”. Строк дії договору - з моменту підписання і до 31.12.2000р. (п.6
договору).

Під час дії зазначеного договору
між сторонами 01.04.2000р. була підписана додаткова угода про сплату податку на
землю, згідно якої підприємець зобов'язувався здійснювати оплату податку на
землю за існуючою ставкою земельного податку за 1999р. в розмірі 0,7296грн. за
1м2 займаної площі, за 2000р. в розмірі
0,8755грн. за 1м2.

01.01.2001р. між сторонами було
укладено договір №1 про надання послуг по утриманню приміщень. Строк дії
договору - з моменту підписання і до 31.12.2001р. (п.6 договору). Відповідно до
цього договору фізична особа - підприємець ОСОБА_1 визнавала себе споживачем
послуг на утримання приміщення, у тому числі щодо орендної плати за землю.

Після закінчення терміну дії
зазначеного договору Товариством з обмеженою відповідальністю “Іділлія” в
середині 2002р. та  на початку
2003р.  було запропоновано відповідачеві
укласти нові договори, згідно яких підприємець стає платником податку на землю
проданої  частини приміщення.  Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 від
підписання зазначених договорів відмовилась з зазначенням на них, що з
розрахунками та змістом не згодна.

Починаючи з липня 2003р. фізична
особа - підприємець ОСОБА_1  припинила
перераховувати на рахунок ТОВ “Іділлія” кошти, пов'язані з користуванням
земельною ділянкою, на якій знаходиться належна їй частина приміщення, придбана
у ТОВ “Іділлія”.

Зважаючи на те, що:

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного
кодексу України (далі ЗК України), громадяни та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в
межах  їх повноважень, визначених  цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами
та юридичними особами здійснюється шляхом передачі  земельних ділянок у власність або надання їх
у користування (ч.2 ст.116 ЗК України).

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК
України, до особи,  яка  придбала
житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на
земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у
розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового
будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача
переходить  право  власності на ту частину земельної
ділянки,  яка зайнята житловим будинком,  будівлею або спорудою, та на частину
земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Право власності  та
право постійного користування на земельну ділянку виникає після
одержання її власником або користувачем
документа, що посвідчує
право  власності чи право
постійного користування  земельною  ділянкою,
та  його  державної реєстрації (ч.1 ст.125 ЗК України).

Право  на оренду земельної ділянки виникає після
укладення договору оренди і його державної реєстрації (ч.2 ст.125 ЗК України).

Відповідно до п.”в” ч.1 ст.96 ЗК
України, землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок
або орендну плату.

Товариство з обмеженою
відповідальністю “Іділлія” не є особою, яка повинна отримувати земельний
податок чи орендну плату у випадку, коли власником землі є держава Україна.

Між сторонами у спірний період не
існувало і на цей час не існує договірних відносин щодо відшкодування відповідачем,
сплаченого позивачем земельного податку за землю, яка знаходиться у постійному
користуванні позивача і на якій розташоване приміщення, власником якого є
відповідач, так само як позивач не надав ніяких доказів, що відповідач
уповноважував його сплачувати земельний податок.

Відповідно до роз'яснень в п.3
постанови Пленуму ВСУ “Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди” від 31.03.95 № 4 під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі та
гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, порушенні права власності, прав, наданих споживачам, у
зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних
життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя,
порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

З огляду на наведене суд не може
взяти до уваги у якості обґрунтування факту спричинення моральної шкоди
вмовляння відповідача оформити документи на право користування земельною
ділянкою та змушеність адміністрації ТОВ “Іділлія” вести додатковий облік,  про що зазначено в позовній заяві.

За таких обставин господарський суд
вважає позовні вимоги в частині стягнення матеріальної і моральної шкоди
безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають.

В іншій частині вимог провадження у
справі підлягає припиненню у зв'язку з відмовою позивача від позову.

Судові витрати  покладаються на позивача.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 43, 49, 82-85, п.4 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити Товариству з обмеженою
відповідальністю “Іділлія” у задоволенні позову до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1  про стягнення 1 592,91грн.
матеріальної шкоди і             25
000,00грн. моральної шкоди.

В іншій частині провадження у
справі припинити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення  десятиденного  строку з дня його прийняття, а у разі
подання  апеляційної скарги або внесення
апеляційного подання - після розгляду справи апеляційною інстанцією,  якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через
місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня
прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя

Надруковано
примірників:1 - до справи;

1
- позивачу;

1
- відповідачу.

Виконала:

Тел.381-91-18