ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2008 р.

№
5/440-07

Вищий  господарський суд  України у складі колегії суддів:

головуючого

Грейц
К.В.,

суддів
:

Бакуліної
С.В., Глос О.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні матеріали  касаційної
скарги

ТОВ
Агрокомплекс “Узин”

на
постанову

від
08.07.2008 року Київського міжобласного апеляційного господарського суду

у
справі

№
5/440-07

господарського
суду

Київської
області

за
позовом

ТОВ
Агрокомплекс “Узин”

до

СПД -ФО
ОСОБА_1

про

визнання
договору недійсним

в
судовому засіданні взяли участь представники :

від
позивача:

не
з'явились

від
відповідача:

СПД
-ОСОБА_1.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням
Господарського суду Київської області (суддя Подоляк Ю.В.) від 15.01.2008 року,
залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного
господарського суду (головуючий суддя -Чорногуз М.Г., судді -Жук Г.А., Агрикова
О.В.) від 08.07.2008 року, у справі № 5/440-07 в позові відмовлено повністю.

В
касаційній скарзі позивач просить скасувати ухвалені по справі судові акти,
справу направити на новий розгляд, посилаючись на порушення норм матеріального
та процесуального права, а саме: ч.1 ст.284 ГК України, ст.43 ГПК України.

У
відзиві на касаційну скаргу відповідач повністю заперечує викладені в ній
доводи.

Позивач
не скористався наданим процесуальним правом на участь у засіданні суду
касаційної інстанції.

Заслухавши
заперечення відповідача на касаційну скаргу, перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного
господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України
приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами
попередніх інстанцій встановлено, що 08 вересня 2006 року між ТОВ Агрокомплекс
“Узин” та СПД - ФО ОСОБА_1. було укладено договір № 0809/06 послуг  про надання послуг (далі-Договір) (а.с.13).

Відповідно
до п.1.1 Договору виконавець СПД - ФО ОСОБА_1. зобов'язався надати транспортні
засоби в кількості 7 штук для виконання робіт по перевезенню цукрової сировини
(надалі механізовані роботи) в зоні контрактації замовника ТОВ Агрокомплекс “Узин”
на період з 12 вересня 2006 року по 31 грудня 2006 року з оплатою згідно
договору.

Згідно
п.2.2.1 Договору СПД - ФО ОСОБА_1. зобов'язався для проведення замовлених робіт
виділити справні технічні засоби, придатні для перевезення цукрової сировини.

На
виконання умов Договору СПД - ФО ОСОБА_1. у період з 12 вересня 2006 року по 31
грудня 2006 року надав ТОВ Агрокомплекс “Узин” транспортні засоби в кількості 7
штук для виконання робіт по перевезенню цукрової сировини в зоні контрактації
позивача.

Відповідно
до п.4.1 Договору за виконані роботи, зазначені в п.1.1 Договору, позивач -
замовник зобов'язався розрахуватись з відповідачем з розрахунку 0,28 грн. за 1
тн-км виконаних механізованих робіт.

Факт
належного виконання СПД - ФО ОСОБА_1. своїх зобов'язань за спірним Договором
щодо виконання робіт та надання послуг, визначених в п. 1.1 Договору, на
загальну суму 146234,94 грн. встановлений рішенням Господарського суду
Київської області від 19.03.2007 року у справі № 13/104-07 за позовом СПД - ФО
ОСОБА_1 до ТОВ Агрокомплекс “Узин” про стягнення 121234,94 грн. та з огляду на
приписи ч.2 ст.35 ГПК України не потребує доказування та не доводиться знову
при вирішенні спору у даній справі (а.с.18-19).

ТОВ
Агрокомплекс “Узин” обґрунтовуючи свої позовні про визнання договору недійсним,
посилався на відсутність у СПД - ФО ОСОБА_1. на час вчинення оспорюваного
правочину та виконання ним своїх договірних зобов'язань з надання транспортних
послуг за зазначеним договором ліцензії на вказаний вид господарської
діяльності, наявність якої необхідна для надання передбачених договором послуг
в силу вимог ст.9 Закону України “Про ліцензування певних видів господарської
діяльності” та ст.9 Закону України “Про автомобільний транспорт”.

Згідно
преамбули Закону України “Про ліцензування певних видів господарської
діяльності” цей Закон визначає види господарської діяльності, що підлягають
ліцензуванню, порядок їх ліцензування, встановлює державний контроль у сфері
ліцензування, відповідальність суб'єктів господарювання та органів ліцензування
за порушення законодавства у сфері ліцензування.

Відповідно
до п.33 ст.9 Закону України “Про ліцензування певних видів господарської
діяльності” в редакції, яка діяла на час укладання спірного договору,
ліцензуванню підлягають, зокрема, такі види господарської діяльності: надання
послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального
користування (крім надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на
таксі).

Згідно
вимог ст.9 Закону України “Про автомобільний транспорт”, ліцензія видається на
господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів на
певні види робіт, зокрема, на надання послуг з внутрішніх перевезень вантажів
вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами.

Відповідно
до ст.47 Закону України “Про автомобільний транспорт”, до внутрішніх перевезень
вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та
призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій,
пов'язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що
здійснюються в межах одного виробничого об'єкта без виїзду на автомобільні
дороги загального користування.

Згідно
ст.50 Закону України “Про автомобільний транспорт”, договір про перевезення
вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного
законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір,
накладна, квитанція тощо).

Істотними
умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та
кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час
навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені
сторонами.

Статтею
909 ЦК України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право
на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за
перевезення вантажу встановлену плату.

Договір
перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення
договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної
(коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами
(статутами).

Предметом
оспорюваного договору є надання транспортних засобів в кількості 7 штук для
виконання робіт по перевезенню цукрової сировини в зоні контрактації позивача
на відповідний період.

Досліджуючи
оскаржуваний договір, його предмет та умови, суди встановили, що він не містить
всіх істотних умов, які передбачені зазначеними нормами законодавства для
договору перевезення вантажу, зокрема, в ньому відсутні такі істотні умови, як
найменування та кількість вантажу, його пакування, умови та терміни
перевезення, місце та час навантаження і розвантаження, що дало їм підстави
зробити висновок, що спірний договір за своєю правовою природою не є договором
перевезення вантажу.

Вказаний
висновок підтверджено ними також тим, що позивач не надав суду доказів на
підтвердження укладання між сторонами у справі саме договору перевезення
вантажу, зокрема, транспортних накладних (коносаменту або іншого документу,
встановленого транспортним кодексом (статутами), які складаються сторонами
договору перевезення на його підтвердження відповідно до приписів ч.3 ст.909 ЦК
України.

Позивач
не підтвердив судам наданням належних та допустимих доказів, що саме відповідач
здійснював перевезення сировини в зоні контрактації позивача, навпаки, з
матеріалів справи вбачається, що відповідач зобов'язався за спірним договором
надати та надав позивачу лише транспортні засоби для здійснення зазначеного
перевезення сировини.

Відповідно
до ч.3 ст.2 Закону України “Про ліцензування певних видів господарської
діяльності”, види господарської діяльності, крім випадків, передбачених
частиною другою цієї статті, які не включені до переліку видів господарської
діяльності, встановленого статтею 9 цього Закону, не підлягають ліцензуванню.

Як
вбачається зі змісту ст.9 Закону України “Про ліцензування певних видів
господарської діяльності”, діяльність з надання транспортних засобів для
виконання робіт по перевезенню сировини на визначеній території та на
відповідний період не включена до переліку господарської діяльності, що
підлягають ліцензуванню.

Відповідно
до вимог ст.227 ЦК України, правочин юридичної особи, вчинений нею без
відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Судами
остаточно встановлено, що сторони уклали договір про надання транспортних
засобів для виконання робіт по перевезенню цукрової сировини; між ТОВ
Агрокомплекс “Узин” та СПД - ФО ОСОБА_1. виникли господарські відносини з
використання автомобілів, що підтверджується скріпленням печатками та
підписаними обома сторонами актами виконаних робіт від 17 листопада 2006 року,
від 12 жовтня 2006 року, 18 жовтня 2006 року 26 жовтня 2006 року (а.с.14-17).

Враховуючи,
що позивач не довів тих обставин, з якими закон пов'язує визнання правочину,
вчиненого юридичною особою без відповідного дозволу (ліцензії), недійсним,
зокрема те, що відповідач здійснював за спірним договором діяльність, яка
відповідно до положень Закону України “Про ліцензування певних видів
господарської діяльності” підлягає ліцензуванню, суди дійшли вірного висновку,
що укладення спірного договору не суперечить законодавству про ліцензування, а
тому відсутні правові підстави щодо визнання його недійсним на підставі ст.227
ЦК України.

Беручи
до уваги все наведене та вимоги чинного законодавства в їх сукупності, колегія
суддів не вбачає підстав для скасування постанови Київського міжобласного
апеляційного господарського суду.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119,
ст. 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну
скаргу ТОВ Агрокомплекс “Узин” на постанову Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 08.07.2008 року у справі

№
5/440-07 залишити без задоволення, а постанову Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 08.07.2008 року у справі № 5/440-07 -без
змін.

Головуючий-суддя

К.Грейц

С у д д і

С.Бакуліна
О.Глос