ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2008 Справа № 12/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сизько І.А. (доповідач)

суддів: Тищик І.В., Чохи Л.В.

при секретарі судового засідання Врона С.В.

представники сторін:

Представники сторін у судове засідання не з’явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Торг-Мегаінвест” на рішення господарського суду Кіровоградської області від 31.07.08р. у справі №12/17.

за позовом дочірнього підприємства “Теплоенергоцентраль” товариства з обмеженою відповідальністю “Високі енергетичні технології”, м. Кіровоград,

до товариства з обмеженою відповідальністю “Торг-Мегаінвест”, м.Кіровоград,

про стягнення 32 701 грн. 41 коп.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2008р. дочірнє підприємство “Теплоенергоцентраль” товариства з обмеженою відповідальністю “Високі енергетичні технології” (далі - ДП “Теплоенергоцентраль” ТОВ “Високі енергетичні технології”) звернулося до господарського суду Кіровоградської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “Торг-Мегаінвест” (далі –ТОВ “Торг-Мегаінвест”) про стягнення 32 701,41грн., у тому числі 24 139,53грн. боргу за спожиту та не оплачену відповідачем теплову енергію, одержану згідно договору №377 від 29.10.2007р., 2 586,36грн. пені за несвоєчасно проведені розрахунки, 402грн. 3 % річних з простроченої суми, 5 573,52грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 31.07.08р. (суддя Макаренко Т.В.) по справі №12/17 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ “Торг-Мегаінвест” на користь ДП “Теплоенергоцентраль” ТОВ “Високі енергетичні технології” пеню в сумі 2586,36грн., 5573,52грн. інфляційних витрат, 3% річних в сумі 402грн., державне мито в сумі 327,01грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 118грн. Провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 24139,53грн. припинено у зв’язку з відсутністю предмету спору.

Рішення суду мотивоване тим, що за поставлену позивачем теплову енергію відповідач проводив оплату не в повному обсязі та не в обумовлений договором строк.

Не погоджуюсь з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду у частині інфляційних витрат та 3% річних скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволені позову ДП “Теплоенергоцентраль” ТОВ “Високі енергетичні технології” в частині сплати інфляційних витрат у сумі 5573,52грн. та 3% річних у сумі 402грн. відмовити.

Скаржник посилається на те, що: по-перше, позивач порушив передбачений пунктами 8.1, 8.3 договору порядок вирішення спорів та передбачений ст.7 ГПК України претензійний порядок вирішення спорів; по-друге, суд не взяв до уваги положення ч.1 ст.611 та ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.343 Господарського кодексу України тим самим порушив норми матеріального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу ДП “Теплоенергоцентраль” ТОВ “Високі енергетичні технології” зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, просить рішення господарського суду Кіровоградської області залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Від сторін по справі надійшли письмові клопотання про розгляд справи та прийняття рішення без участі представників сторін (а.с. 53, 60).

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Між ДП “Теплоенергоцентраль” ТОВ “Високі енергетичні технології” та ТОВ “Торг-Мегаінвест” 29.10. 2007р. укладено договір №377 про надання послуг по постачанню теплової енергії, за умовами якого позивач зобов’язався надавати послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді в потрібних обсягах, а відповідач зобов’язався оплачувати теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором.

Пунктом 6.2. договору встановлено, що відповідач сплачує за спожиту теплову енергію на протязі поточного місяця, але не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у період з січня 2008 року по березень 2008 року поставляв відповідачу теплову енергію, проте, відповідач проводив оплату за використану теплову енергію не в повному обсязі та не в обумовлений договором строк, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 24139грн. 53коп.

07.07.2008р. платіжним дорученням №123 ТОВ “Торг-Мегаінвест” сплачено позивачу 24139,53грн. в рахунок погашення заборгованості за спожиту теплову енергію.

За таких обставин господарський суд вірно прийшов до висновку про припинення провадження по справі в частині стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 24139,53грн. в період з січня по березень 2008р. відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України у зв’язку з відсутністю предмету спору.

Що стосується пені у сумі 2 586,36 грн., нарахованої за період з 16.02.08р. по 25.06.08р., то на підставі ст.549 Цивільного кодексу України, враховуючи п.7.3.4. договору відповідач повинен сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставку НБУ, що діяла на момент прострочення платежу, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Згідно ч.2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3% річних з простроченої суми за період з 16.02.08р. по 25.06.08р. становлять 402грн. Інфляційні втрати за період з січня по травень 2008 року складають 5573,52грн.

Таким чином, господарський суд вірно задовольнив вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Стосовно доводів скаржника слід зазначити, що стягнення з боржника пені не перешкоджає стягненню сум індексації грошового боргу та процентів за прострочення виконання грошового зобов’язання, оскільки втрати від інфляційних процесів та 3% річних –це окремий, самостійний спосіб захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань.

На відміну від штрафних санкцій, основною метою, яких є отримання кредитором додаткових коштів від боржника за порушення останнім зобов'язання, попередження порушення за рахунок застосування майнових стягнень, метою такого виду відповідальності як стягнення інфляційних та 3% річних є відновлення попереднього майнового стану кредитора.

Щодо посилання скаржника на ч.2 ст.551 ЦК України, то за визначенням, яке наведене у ст.549 ЦК України, зазначена у договорі неустойка, за своєю правовою природою є пенею, предметом якої є грошова сума. Отже, якщо предметом договору є грошова сума, то її розмір (розмір грошової суми) встановлюється договором або актом цивільного законодавства. В даному випадку пеня стягнута відповідно до п.7.3.4 договору, а її розмір встановлено законодавством (подвійна облікова ставка НБУ).

Щодо зауважень скаржника на порушення позивачем претензійного порядку вирішення спорів, то слід зауважити, що сторонами не надано доказів, які свідчать про домовленість між ними про обов’язкове досудове врегулювання господарського спору. Надіслання позивачем претензії є його правом, а не обов'язком, тому і дотримання місячного строку для отримання відповіді не є в даному випадку обов'язковим. Крім того, відсутні нормативні акти, що забороняють підприємству скористатися наданим законом правом на судовий захист порушеного права не дотримуючись місячного строку на надання відповіді на претензію.

Таким чином, апеляційна скарга не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Торг-Мегаінвест”, м.Кіровоград залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 31.07.2008р. по справі №12/17 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя І.А. Сизько

Суддя І.В. Тищик

Суддя Л.В. Чоха