ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 40/27

09.09.08

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Практик-К»

про стягнення 43 531,91 грн.

За зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Практик-К»

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

про визнання недійсним додаткового договору №1 про внесення змін до договору оренди № 3762 від 18.12.06

Суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): Конта М.П. за дов. № 53 від 31.05.2008, Ткаченко О.В., дов. №13 від 07.01.2008.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом ): Лободенко К.В. за дов. б/н від 10.06.2008.

В засіданні приймали участь

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач за первісним позовом –Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма Практик –К»(далі –Відповідач за первісним позовом) про стягнення з Відповідача на користь Державного бюджету суму основної заборгованості у розмірі 31 072,15 грн., пеню –у розмірі 5 123,69 грн., збитки від інфляції у сумі 7 336,07 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач за первісним позовом посилається на норми ст.ст. 10, 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст.ст. 193, 225, 343 ГК України, ст.ст. 258, 625 ЦК України.

Ухвалою суду від 22.05.08 порушено провадження у справі № 40/27, позовна заява прийнята до провадження, розгляд справи призначено на 12.06.08.

Ухвалою суду від 12.06.08 розгляд справи відкладався на 19.06.08.

В судовому засіданні 19.06.08 оголошено перерву до 10.07.08.

Ухвалою суду від 10.07.08 продовжено строк вирішення спору на підставі ч.4 ст. 69 ГПК України.

У судовому засіданні 10.07.08 Позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просить суд стягнути з Відповідача заборгованість у сумі 46 123,90 грн.

10.07.08 Відповідач за первісним позовом подав зустрічну позовну заяву до Позивача, у якій просить суд визнати недійсним Додатковий договір №1 від 23.07.07 про внесення змін до договору оренди № 3762 від 18.12.06 між Регіональним відділення Фонду державного майна України по м. Києву та Товариством з обмеженою відповідальністю «Практик-К».

У підтвердження вимог зустрічного позову посилається на норми статей 215, 203, ч.2 ст. 632 , ч.1 ст. 231, 234 ЦК України.

Ухвалою суду від 11.07.08 суд прийняв зустрічну позовну заяву до розгляду разом із первісним позовом та розгляд призначив на 17.07.08.

В судових засіданнях оголошувалися перерви до 29.07.08. та 09.09.08.

Судом заслухані пояснення представників, досліджені надані суду докази та матеріали. В результаті дослідження наданих суду доказів та матеріалів, слухання сторін суд,-

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2006 року між Позивачем та Відповідачем укладено договір оренди № 3762 (далі - Договір) нерухомого майна загальною площею 138,8 кв.м., що розміщене за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, 8/9 (на першому поверсі), що знаходиться на балансі Казенного підприємства «Кіровгеологія».

Як стверджує Позивач за первісним позовом, відповідно до п. 10.9 договору, сторони визначили строк оренди 11 місяців, тобто, термін дії договору встановлений до 18 листопада 2007р.

За твердженням Позивача за первісним позовом, сторони достроково припинили дію договору в порядку передбаченому п. 10.9 договору.

Відповідно до п. 5.14. договору, на думку Позивача, Відповідач в разі закінчення терміну дії договору оренди, зобов’язаний сплатити орендну плату, заборгованість з орендної плати, пені та штрафні санкції за весь період оренди по день фактичної передачі майна балансоутримувачу (орендодавцю) на підставі акту.

31.07.2007 між Сторонами був складений Акт про повернення нерухомого майна загальною площею 138,8 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, 8/9 . Однак, як стверджує Позивач, Відповідач не погасив заборгованість за договором. Про наявність заборгованості Позивач проінформував Відповідача листом № 30-05/1262 від 15.02.2008р.

За твердженням Позивача, відповіді на лист Відповідачем не направлено, коштів (заборгованості) не сплачено. Так, за період з березня по липень 2007р. загальна сума заборгованості складає 31 072, 15 грн. Окрім цього, Позивач вважає, що відповідно до п. 3.5. договору Відповідач зобов’язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення нараховану на суму простроченого платежу за кожен день прострочення. Відповідно, на думку Позивача, Відповідач зобов’язаний сплатити за весь період прострочення пеню у розмірі 5 123,69 грн.

Окрім, зазначеного вище, Позивач вважає, що Відповідач зобов’язаний сплатити також збитки від інфляції в сумі 7 336,07грн.

На підтвердження правомірності заявлених вимог Позивач посилається на ст. 258, 625 ЦК України, ст. 193, 225, 343 ГК України та пп..3.2, 3.3, 3.5., 5.2. договору, ст.ст. 10, 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст.ст. 1, 2, 12, 15, 54 ГПК України.

Відповідач за первісним позовом вважає позовні вимоги безпідставними та для захисту своїх прав звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання недійним Додаткового договору №1 від 23.07.07 про внесення змін до договору оренди № 3762 від 18.12.06 між Регіональним відділення Фонду державного майна України по м. Києву та Товариством з обмеженою відповідальністю «Практик-К».

Так, Відповідач за первісним позовом зазначає, що з огляду на відсутність коштів у Відповідача сторони 23.07.2007р. досягли згоди щодо припинення договору (розірвання) з 31.07.2007р.

Відповідно до п.2.4. договору датою припинення договору є дата підписання сторонами акту приймання-здачі орендованого майна. За твердженням Відповідача, укладення додаткової угоди було умовою за якої Позивач погодився прийняти орендоване приміщення за актом. За таких обставин, Відповідач вимушений був підписати додаткову угоду. Тобто, як стверджує Відповідач, волевиявлення не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, оскільки, вважає недоцільним збільшення ціни договору в момент розірвання.

Укладену додаткову угоду Відповідач вважає такою, що суперечить вимогам ст. 632 ЦК України, оскільки передбачає зміну уже виконаних умов договору (збільшення плати за надані та оплачені послуги). А отже, дана угода не була спрямована на реальне настання правових наслідків.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву як Відповідач за зустрічним позовом надав суду відзив на зустрічну позовну заяву. Зазначає, що пункт 3.4 договору оренди вказує на те, що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін в разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», ст. 118 орендна плата за державне та комунальне майно визначається відповідно до її ринкової вартості у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Договори оренди державного та комунального майна укладені до 1 січня 2007 року у шестимісячний термін підлягають обов’язковому перегляду відповідно до встановленої норми. Також Постановою КМУ від 27.12.2006 №1846 було внесено зміни до постанови №786 від 04.10.95 «Про методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна», в тому числі змінені ставки за використання нерухомого державного майна. У зв’язку з цим РВ ФДМУ по м. Києву звернувся до ТОВ «Аудиторська фірма «Практик-К»з пропозицією від 29.01.07 №30-04/521 укласти додаткову угоду про внесення змін до договору оренди №3762 в частині зміни орендної плати шляхом підписання додаткової угоди. ТОВ «Аудиторська фірма «Практик-К»листом №23 від 10.07.07 надало згоду перегляду договору оренди №3762 в частині зміни орендної плати шляхом підписання додаткової угоди.

На підтвердження правомірності суджень Позивач (Відповідач за зустрічним позовом) посилається зокрема на ст. 631 ЦК України відповідно до якої сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин, які виникли до його укладення. Та вважає, що орендна плата з січня 2007р підлягає нарахуванню у встановленому сторонами розмірі (додаткова угода№01). А відповідно до ч. 2 ст. 632 ЦК зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Позивача за зустрічним позовом підлягають задоволенню, а у первісних позовних вимогах слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 42 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно статті 36 ГПК України письмовими доказами є документи та матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Керуючись ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень ( ст. 33 ГПК України).

Відповідно до п.3.1 Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку 6 036,50 грн.

Щодо посилань Позивача за первісним позовом на внесені згідно чинного законодавства зміни до методики розрахунку та обов’язковість перегляду розміру орендної ставки.

Відповідно до норм Закону, на які посилається Позивач (ст.118 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік») договори оренди державного та комунального майна, укладені до 1 січня 2007 року, підлягають обов’язковому перегляду у шестимісячний термін. Про необхідність змінити розмір орендної плати Позивач повідомив Відповідача 29.01.07 листом №30-04/521. Угоду укладено лише 23.07.2008р. Протягом усього часу з моменту звернення Позивач та Відповідач не досягли згоди, щодо змін до договору оренди, Позивач не звертався до суду щодо зобов’язань Відповідача укласти угоду, орендна плата сплачувалася за встановленими попередньо ставками. Угоду укладено лише 23.07.2008р. (змінено розмір орендної плати). Зазначені дії сторін (Позивача зокрема) є фактично прийняттям управленою стороною до виконання взятих на себе за основним договором зобов’язань. Оскільки послуги надавались, а орендна плата сплачувалась за попередньо погодженими умовами.

23.07.08 між Сторонами було укладено додатковий договір № 1 про внесення змін до договору оренди № 3762 від 18.12.2006, відповідно до якого окрім інших змін, абзац 1 п.3.1 р.3 Договору оренди №3762 від 18.12.06 викладено в наступній редакції, а саме: «орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України і становить без ПДВ за перший базовий місяць розрахунку –січень 2007: 12400,92 грн.»

Проте, як свідчать матеріали справи та підтверджено сторонами, вже 31.07.2007, тобто через 7 днів після підписання додаткової угоди, між Сторонами був складений Акт про повернення нерухомого майна загальною площею 138,8 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, 8/9 (на першому поверсі) та підписаний акт звірки взаєморозрахунків.

За таких обставин, суд не погоджується із твердженнями Позивача за первісним позовом (Відповідача за зустрічним позовом) щодо правомірності заявлених вимог. Зважаючи на той факт, що на момент вчинення правочину (укладення додаткової угоди) Відповідачем сплачено вартість наданих послуг на визначених основним договором умовах, а отже ч. 3 ст. 631 ЦК України не підлягає застосуванню.

Щодо посилання Позивача на ч.2 ст. 632 ЦК України та на порядок зміни орендної ставки визначеної умовами договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 632 ЦК України зміни після укладення договору допускаються лише у випадках і на умовах передбачених договором або законом.

За наявних обставин справи та за існуючих на момент укладення додаткової угоди правовідносин (оплата наданих послуг) дана стаття та норми закону (зміни), на які посилається Позивач, не можуть бути застосовані. Оскільки ч. 3 ст. 632 ЦК України містить імперативну норму щодо ч. 2 та чітко встановлює неможливість зміни вартості (ціни) в договорі після його виконання. У даному випадку зміна вартості вже наданих та оплачених послуг.

Слід звернути увагу, що зазначені зміни внесено сторонами 23.07.2008р. Договір оренди розірвано, за взаємною згодою сторін, вже 31.07.2008р., тобто через 7 днів. За результатами припинення правовідносин за взаємною згодою, сторони склали акт звірки взаєморозрахунків станом на 31.07.2007р. який фактично не відображав зміни ставки за умовами додаткового договору. Так, складений сторонами акт фактично підтверджує відсутність заявлених Позивачем (відповідач за зустрічним позовом) майнових вимог (розмір заборгованості).

Щодо зустрічних позовних вимог.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України:

- ч. 1 «зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства»а відповідно до ст. 632 ЦК України зміна вартості в договорі після його виконання не допускається.

- ч. 5 «правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним».

З огляду на зазначене вище (зокрема відсутність заявлених Позивачем вимог на момент складання акту звірки взаєморозрахунків станом на 31.07.2008р.) та беручи до уваги норми статті 632 ЦК України, та беручи до уваги докази наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що вчинений правочин (укладання додаткового договору) не передбачав настання правових наслідків.

Згідно ст. 83 ГПК України Господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 203, 215, 632 ЦК України, ст. 83 ГК України, ст.ст. 42, 32, 33, 36, 82-85 Господарський суд міста Києва –

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволені позовних вимог за первісним позовом Регіональному відділенню Фонду державного майна України по м. Києву повністю.

2. Задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом.

3. Визнати недійсним додатковий договір № 1 від 23.07.2007 про внесення змін і доповнень до договору оренди від 18.12.2006, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та Товариством з обмеженою відповідальністю «Практик-К».

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Л.Г.Пукшин