ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

31.07.08
Справа №10/3-пн-08

Колегія суддів
Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя
Шевченко Т. М. судді  Шевченко Т. М.    , Коробка Н.Д.  , Хуторной В.М.

при секретарі:
Пересаді О.В.

за участю
представників:

від позивача-1:
ОСОБА_1., паспорт НОМЕР_1 від 16.09.96,

від позивача-2: не
з'явився,

від позивача-3:
ОСОБА_2., паспорт НОМЕР_2  від 17.11.98,

від позивача-4: не
з'явився;

від позивача-5:  не з'явився,

від позивача-6:
ОСОБА_3., паспорт НОМЕР_3  від 25.11.98,

від позивача-7:
ОСОБА_4, паспорт НОМЕР_4  від 23.07.96,

від позивача-8:
ОСОБА_4, довіреність НОМЕР_5 від 05.10.07,

від позивача-9:
ОСОБА_4, довіреність НОМЕР_6 від 05.06.06,

від позивача-10:
ОСОБА_5., довіреність НОМЕР_7 від 23.01.07,

від
відповідача:ОСОБА_6 довіреність НОМЕР_8
від 09.01.08, адвокат,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1., ОСОБА_4,ОСОБА_5.,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4.,ОСОБА_5., ОСОБА_6 та апеляційну скаргу ОСОБА_7

на рішення
господарського суду Херсонської області від 02.04.08р. по справі № 10/3-ПН-08

за позовом:

позивача-1: ОСОБА_1,
м. Нова Каховка

позивача-2: ОСОБА_2,
м. Нова Каховка

позивача-3: ОСОБА_3,
м. Нова Каховка

позивача-4: ОСОБА_4,
м. Нова Каховка

позивача-5: ОСОБА_5,
м. Нова Каховка

позивача-6: ОСОБА_6,
м. Нова Каховка

позивача-7: ОСОБА_7,
м. Нова Каховка

позивача-8: ОСОБА_8,
м. Нова Каховка

позивача-9: ОСОБА_9,
м. Нова Каховка

позивача-10:
ОСОБА_10м. Нова Каховка

до: Товариства з
обмеженою відповідальністю фірма «Сніжинка», м. Херсон,

про стягнення вартості
частки у статутному капіталі товариства,

ВСТАНОВИВ:

На підставі розпорядження
голови Запорізького апеляційного господарського суду №1152 від 12.06.2008
справу №10/3-пн-08 передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя -
Шевченко Т.М. (доповідач), судді - Мойсеєнко Н.Д., Зубкова Т.П. (а.с.9.т.3).

Справу прийнято до
провадження колегією суддів.

За клопотанням
представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних
засобів фіксації судового процесу. В судовому засіданні  12.06.2008 року об'явлено про відкладення
слухання справи, витребувані додаткові докази.

Розпорядженням першого
заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду №1392 від
31.07.2008 року справу передано для розгляду колегії суддів у складі:
головуючий суддя - Шевченко Т.М., судді - Коробка Н.Д., Хуторной В.М.

В судовому засіданні
31.07.2008 року справу розглянуто, за згодою представників сторін оголошено
вступну та резолютивну частини постанови.

Предметом  розгляду господарським судом Херсонської
області у рамках даної справи стали вимоги позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_1.,ОСОБА_5.,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4., ОСОБА_6,ОСОБА_5., ОСОБА_14 про стягнення з
відповідача (ТОВ фірма «Сніжинка») 282183 грн., що рівняються їх часткам у
статутному капіталі товариства та 3% річних у сумі 4248 грн. 88 коп., а також  позов ОСОБА_7(який об'єднано в одно
провадження з наведеними вище вимогами інших позивачів) про стягнення з
відповідача на її користь 53422 грн.79 коп. вартості частки у статутному
капіталі Товариства, 5342 грн. інфляційних втрат, 1602 грн. 68 коп. 3% річних
та 5 000,00 грн. моральної шкоди (том 1 а.с.92).

Додаткові вимоги
позивачів, заявлені ними в процесі розгляду справи, а саме: про стягнення 36399
грн. 86 коп. інфляційних втрат та 50 000,00 грн. моральної шкоди, господарським
судом не прийняті до розгляду, як такі, що не відповідають приписам ст. 22 ГПК
України.

Рішенням
господарського суду Херсонської області від 02.04.2008 року (суддя  Александрова Л.І.) вимоги позивачів ОСОБА_4,
ОСОБА_1.,ОСОБА_5., ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4., ОСОБА_6,ОСОБА_5.,
ОСОБА_7задоволені частково, стягнуто з ТОВ фірма «Сніжинка» на їх користь   вартість частини майна Товариства,
пропорційну часткам позивачів у статутному капіталі Товариства, які закріплені
у Статуті в редакції, що діяла на час розгляду заяв учасників товариства про їх
вихід з товариства, а саме: на користь ОСОБА_1. 33832 грн., на користьОСОБА_5.
3339 грн., на користь ОСОБА_2 3630 грн.,
на користь ОСОБА_4. 6676 грн., на користь ОСОБА_3. 3339 грн., на користь
ОСОБА_4 33832 грн., на користь ОСОБА_6 28024 грн., на користь ОСОБА_633686 грн.,
на користь ОСОБА_727152 грн.

В решті позову
відмовлено. Провадження у справі за вимогою позивача ОСОБА_14 про стягнення
6900 грн. 57 коп.  припинено, у зв'язку з
її відмовою від позову та прийняття відмови судом.

Не погоджуючись із
прийнятим судовим актом, позивачі у справі ОСОБА_1., ОСОБА_3., ОСОБА_2.,
ОСОБА_4., ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8 звернулись до
Запорізького апеляційного господарського суду із апеляційними скаргами, в яких
просять скасувати рішення господарського суду від 02.04.2008 року у справі
№10/3-ПН-08, позовні вимоги задовольнити повністю, з врахуванням неприйнятих
господарським судом до розгляду додаткових вимог щодо стягнення інфляції.

В апеляційній скарзі
позивач ОСОБА_7вказує, що господарський суд, приймаючи рішення, мав виходити з
її долі у статутному капіталі товариства, що рівняється 3,59%, а ні 1,87%,
вважає, що господарський суд неправильно застосував приписи ст. 54 Закону
України «Про господарські товариства» та неправомірно відмовив у стягненні з
відповідача інфляційних втрат, 3% річних за прострочення виконання обов'язку
щодо своєчасної виплати частки майна у грошовому  вигляді.

В апеляційній скарзі
та доповненнях позивачі ОСОБА_1.,ОСОБА_3.
ОСОБА_2., ОСОБА_4., ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7. також стверджують,
що господарський суд неправомірно не
прийняв до уваги Статут ТОВ фірма «Сніжинка» в редакції від 29 червня
1998 року,  необґрунтовано не застосував
при вирішенні даного спору висновки, викладені у постанові Запорізького
апеляційного господарського суду від 06.08.2007 року по справі №2-48/07,
вказують, що господарський суд неправильно застосував положення норм
матеріального права - ст. 148 ЦК України, ст. 54 Закону України «Про
господарські товариства» при розгляді та вирішенні спору в частині стягнення з
відповідача  інфляційних втрат та 3%  річних.

Що стосується відмови
господарським судом у задоволенні вимог про стягнення з відповідача моральної
шкоди, позивачі не наводять підстав, з яких рішення суду у даній частині слід
вважати незаконним.

Відповідач (ТОВ фірма
«Сніжинка») у запереченнях на апеляційну скаргу (додано до справи) вказує, що
господарський суд при вирішенні спору обґрунтовано прийняв до уваги редакцію
Статуту товариства, що була чинною на дату виходу позивачів зі складу учасників
ТОВ фірма «Сніжинка», що відповідає приписам ст.ст. 143, 148, 89 ЦК України.

Стверджує, що
товариством не порушені приписи ч.2 ст. 148 ЦК України, положення пункту 6.7
Статуту ТОВ фірма «Сніжинка» стосовно строків виплати вартості частки майна
товариства позивачам у справі.

Просить рішення
господарського суду  від 02.04.2008
року  у справі №10/3-ПН-08 залишити без
змін, апеляційні скарги - без задоволення.

Згідно зі статтею 99
Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими
суду першої інстанції.

Відповідно до  приписів статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами  повторно розглядає справу. Апеляційний суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість
рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів,
дослідивши матеріали справи та апеляційних скарг, вислухавши доводи та
заперечення представників сторін, встановила наступне:

Відповідно до
Установчого договору ТОВ фірма «Сніжинка», затвердженого протоколом загальних
зборів засновників №1 від 29 червня 1998 року та зареєстрованого у виконавчому
комітеті Херсонської міської ради за №5783 від 21.08.1998р. та Статуту
Товариства, позивачі на дату створення ТОВ фірма «Сніжинка» мали такі частки у
статутному капіталі ТОВ фірма «Сніжинка», а саме: ОСОБА_2- 4,49%, ОСОБА_1 -
4,49%, ОСОБА_3-0,45%, ОСОБА_4- 0,46%, ОСОБА_5 - 0,45% ОСОБА_6 - 0,89%, ОСОБА_7
- 3,72%, ОСОБА_8 - 4,48%, ОСОБА_9 - 0,45%, ОСОБА_10 - 3,59 %.

На загальних зборах
ТОВ фірма «Сніжинка» від 20.04.2006 року (протокол №1)  були вирішені питання, зокрема, про внесення
змін і доповнень до статуту товариства у зв'язку із виходом з його складу
окремих учасників, збільшення розміру статутного фонду, перерозподіл часток у
статутному фонді товариства, затвердження нової редакції статуту та надання
повноважень для його реєстрації.

У новій редакції Статуту,
з урахуванням рішень, прийнятих на загальних зборах ТОВ  фірма «Сніжинка» (зареєстрована виконавчим
комітетом Херсонської міської ради 12 травня 2006 року, том 2 а.с.46) були
закріплені частки позивачів у статутному фонді товариства, а саме: ОСОБА_2-
2,33%, ОСОБА_1 - 2,33%, ОСОБА_3- 0,23%, ОСОБА_4- 0,25%, ОСОБА_5 - 0,23%,
ОСОБА_6 - 0,46%, ОСОБА_7 - 1,93%, ОСОБА_8 - 2,32%, ОСОБА_9 - 0,24%, ОСОБА_10 -
1,87 %.

Згідно зі Статутом
Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Сніжинка» у новій редакції, затвердженої
загальними зборами засновників ТОВ фірма «Сніжинка» 04.07.2006 року (протокол
№2), та зареєстрованої виконавчим комітетом Херсонської міської ради 07.07.2006
року (том 1 а.с.78), доля внесків учасників товариства - позивачів у справі
визначена наступним чином: ОСОБА_2- 2,33%, ОСОБА_1 - 2,33%, ОСОБА_3- 0,23%,
ОСОБА_4- 0,25%, ОСОБА_5 - 0,23%, ОСОБА_6 - 0,46%, ОСОБА_7 - 1,93%, ОСОБА_8 -
2,32%, ОСОБА_9 - 0,24%, ОСОБА_10 - 1,87 %.

07.08.2006 року на
загальних зборах ТОВ фірма «Сніжинка» були розглянути та задоволені заяви
позивачів про їх вихід з Товариства, а також прийнято рішення про виплату
учасникам товариства, що вийшли, вартість часток у статутному фонді та майні
товариства в грошовій формі, у порядку, визначеному чинним законодавством
(протокол №3 загальних позачергових зборів учасників ТОВ фірма «Сніжинка» від
07 серпня 2006 року, том 1 а.с.33).

Позивачі вважають, що
їм товариством з обмеженою відповідальністю фірмою «Сніжинка» повинна бути
виплачена вартість часток у статутному капіталі товариства, виходячи з
розподілу часток, закріпленому у редакції Статуту 1998 року; Товариство
заперечує проти такого трактування законів, які регулюють спірні відносини, що
стало предметом  розгляду у даній справі.

Колегія судів,
оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи,  проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом норм чинного законодавства при винесенні
рішення, не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів
ст. 143  ЦК України установчим документом
товариства  з обмеженою відповідальністю
є статут. У Статуті товариства з обмеженою відповідальністю, крім відомостей,
передбачених статтею 88 цього кодексу, містяться відомості про розмір
статутного капіталу, з визначенням частки кожного учасника. У статті 82
Господарського кодексу України також закріплено, що установчим документом
товариства з обмеженою відповідальністю є статут, який повинен містити
відомості про розмір часток кожного з учасників. Згідно зі ст. 83 ГК України,
господарське товариство набуває статусу юридичної особи з дня його державної
реєстрації. Зміни, які сталися в установчих документах господарського
товариства і які вносяться до державного реєстру, підлягають державній
реєстрації за тими ж правилами, що встановлені для державної реєстрації
товариства.

Як зазначено у ст. 148
ЦК України, учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з
товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяця
до виходу, якщо інший строк не встановлений законом. Учасник, який виходить з
товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини
майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. Порядок і
спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у
статутному фонді, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і
законом.

Відповідно до ст. 4
Закону України «Про господарські товариства» товариство з обмеженою
відповідальністю діє на підставі статуту.

У статтях 6 і 7
вказаного Закону зазначено, що товариство набуває прав юридичної особи з дня
його державної реєстрації. Зміни, які сталися в установчих документах і які
вносяться до державного реєстру, підлягають державній реєстрації за тими ж
правилами, що встановлені для державної реєстрації товариства.

У ст. 54 Закону
України «Про господарські товариства» зазначено, що при виході учасника з
товариства о обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини
майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі.

Системний аналіз
наведених вище положень законодавчих актів України дає можливість дійти
висновку, що установчим документом ТОВ є Статут товариства; дійсним є редакція
Статуту, що зареєстрована у встановленому законом порядку.

Як свідчать матеріали
справи, на дату розгляду та вирішення загальними зборами ТОВ фірма «Сніжинка»
питання про вихід з товариства позивачів була діючою редакція Статуту
товариства, затвердженого загальними зборами засновників ТОВ фірма «Сніжинка»
04.07.2006 року (протокол №2) та зареєстрованого виконавчим комітетом
Херсонської міської ради 07.07.2006 року, в якому розмір часток кожного з
позивачів був визначений наступним чином:

ОСОБА_2- 2,33%,
ОСОБА_1 - 2,33%, ОСОБА_3- 0,23%, ОСОБА_4- 0,25%, ОСОБА_5 - 0,23%, ОСОБА_6 -
0,46%, ОСОБА_7 - 1,93%, ОСОБА_8 - 2,32%, ОСОБА_9 - 0,24%, ОСОБА_10 - 1,87 %.

Саме з  закріпленого у Статуті розподілу часток
учасників товариства виходив суд, вирішуючи питання про часткове задоволення
вимог позивачів щодо стягнення з відповідача вартості частини майна товариства
у статутному капіталі ТОВ фірма «Сніжинка».

Відповідно до приписів
ст. 33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які  вона посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового
процесу.

Позивачі не довели, що
на час подачі ними заяв про вихід з товариства, на час розгляду загальними
зборами ТОВ питання про їх вихід с товариства, а також на час внесення змін до
статуту товариства у зв'язку з виходом позивачів зі складу ТОВ Фірма «Сніжинка»
діяла інша редакція Статуту (зареєстрована у встановленому законом порядку),
чим та, з якої виходив господарський суд, приймаючи оспорюване рішення.

За наведених обставин
господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія
суддів, щодо часткового задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача
на користь позивачів вартості майна товариства, пропорційної  їх часткам у статутному капіталі, визначених
у діючій редакції статуту ТОВ фірма «Сніжинка».

За вказаних вище
причин не приймаються до уваги доводи позивачів з посиланням на постанову
господарського суду Запорізької області від 06.08.2007 року по справі №2-48/07
(а.с.135 т.), так як за результатами розгляду справи №2-48/07 не  були визнані недійсними, не змінені та не
зареєстровані у встановленому законом порядку положення Статуту ТОВ фірми
«Сніжинка», які стосувалися відомостей про розмір часток кожного з учасників
товариства.

Відповідно до ст. 22
ГПК України, позивач вправі відмовитися від позову; господарський суд,
прийнявши відмову позивача від позову, припиняє провадження у справі.

Рішення господарського
суду в частині припинення провадження у справі за вимогою позивача ОСОБА_14 не
суперечить нормам процесуального законодавства України.

Виходячи зі змісту ст.
101 ГПК України, суд апеляційної інстанції за наявними у справі і додатковими
доказами повторно розглядає справу, але не розглядає вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої інстанції.

Отже, суд апеляційної
інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції у рамках предмету
і підстав, що були заявлені і прийняті господарським судом до розгляду. У
зв'язку з тим, що предметом розгляду у господарському суді були  вимоги позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_1.
.,ОСОБА_5., ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4., ОСОБА_6,ОСОБА_5., ОСОБА_14 про стягнення
з відповідача (ТОВ фірма «Сніжинка») 282183 грн. вартості їх часток у  статутному капіталі товариства та 3% річних у
сумі 4248 грн. 88 коп., обґрунтування доводів вказаних позивачів щодо наявності
підстав для стягнення з відповідача інфляційних витрат (тобто вимог, які судом
першої інстанції не були прийняті до розгляду) не приймаються до уваги.

Згідно зі ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів
відзначає, що датою виходу учасника із господарського товариства вважається
дата внесення змін до статуту товариства. Дата подачі заяви про вихід,  факт прийняття рішення, дата підписання
протоколу рішень загальних зборів є лише окремими юридичними фактами, які є
необхідними і тільки в своєї сукупності достатніми для настання певних
юридичних наслідків.

З матеріалів справи
вбачається, що зміни до статуту ТОВ фірма «Сніжинка» внесені та зареєстровані в
установленому законом порядку 10.08.2006 року (том 1 арк.с.76).

У статті 54 Закону України
«Про господарські товариства» закріплено: при виході учасника з товариства з
обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства,
пропорційна його частці у статутному (складеному)   капіталі. Виплата провадиться після затвердження
звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня
виходу.

Відповідно до ст. 148
ЦК України, порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна
частці учасника у статутному фонді, а також порядок і строки її виплати
встановлюються статутом і законом.

Згідно з положеннями
статуту товариства (п.6.7 Статуту, том 1, в.с.81) у редакції, чинної на дату
прийняття рішення про вихід позивачів зі складу учасників товариства, при
виході учасника з товариства йому виплачується вартість частини майна  Товариства після затвердження звіту за рік, в
якому він вийшов і в строк до 12 місяців з
дня затвердження річного звіту.

Оскільки позивачі
вийшли з товариства за рішенням загальних зборів учасників  у серпні 2006 року, як зазначено вище,
виплата вартості частини майна повинна проводитися не раніше, ніж затверджено
звіт за 2006 рік.

Виходячи зі змісту
положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в
Україні» фінансова звітність підприємства включає, зокрема,  баланс. Матеріалами справи підтверджено, що
баланс ТОВ фірма «Сніжинка» за 2006 рік складено та передано до органів
статистичної звітності 19.02.2007 року. Отже, обчислення 12 місячного строку,
на протязі якого повинні бути проведені розрахунки з позивачами, відповідно до
положень Статуту, закінчується 19.02.2008 року.

Матеріали справи
свідчать, що позивачі звернулися до господарського суду із позовними заявами 23
листопада 2007 року, крімОСОБА_6, яка звернулась до господарського суду із
позовною заявою 09 січня 2008 року (том 1 а.с.91). Тобто, всі позивачі
звернулися до суду з позовними вимогами про стягнення вартості часток у
статутному капіталі товариства до спливу 12 місячного терміну після
затвердження річного звіту.

Згідно з матеріалами
справи, позивачі зверталися до відповідача у серпні 2007 року із заявами про
виплату їм вартості частки майна товариства, зазначивши інші суми, ніж ті, що
були розраховані відповідачем на підставі положень Статуту товариства у
редакції, що діяла на дату прийняття загальними зборами рішення про вихід
позивачів зі складу учасників (том 1 а.с.82 ).

Відповідач в судовому
засіданні пояснив, що позивачі не погоджувалися отримувати грошову вартість
часток, яка була визначена товариством виходячи із положень діючої редакції
статуту (том 1 а.с. 124-132).

Відповідно до приписів
статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений
договором або законом.

Таким чином, колегія
суддів погоджується з висновком господарського суду щодо відсутності підстав
вважати відповідача таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання.

З огляду на  наведене, колегія суддів дійшла висновку, що
позивачі не довели наявність підстав для застосування приписів ст. 625 ЦК
України до спірних правовідносин.

Як вбачається зі
змісту позову ОСОБА_7в частині стягнення моральної шкоди, її вимога
обґрунтована приписами ст. 1167 ЦК України.

Колегія суддів
відзначає, що вимога про відшкодування моральної шкоди ґрунтується на деліктній
відповідальності (в контексті приписів ст. 1167 ЦК України),  при цьому для настання деліктної
відповідальності необхідна наявність складу цивільного правопорушення.

Позивачем не доведено,
а наданими в матеріали справи доказами не підтверджено наявності складу
цивільного правопорушення у діях відповідача.

За таких обставин
господарський суд дійшов вірного висновку щодо відмови у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_7в частині стягнення 5000 грн. моральної шкоди.

Колегія  суддів
вважає, що під час розгляду справи господарським судом  фактичні обставини справи встановлено на  основі повного і об'єктивного дослідження
матеріалів справи, висновки суду відповідають цим обставинам і їм надана
правильна  юридична оцінка з правильним
застосуванням норм матеріального і процесуального  права, а відтак, у апеляційної інстанції
відсутні підстави для скасування прийнятого у справі рішення.

Згідно зі ст. 33
Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки доводи
заявників апеляційних скарг не підтверджені відповідними доказами та
спростовані дослідженими обставинами справи, апеляційні скарги залишаються судом
без задоволення.

Колегія суддів дійшла
висновку про відповідність рішення господарського суду Херсонської області
нормам чинного законодавства. Підстав для скасування оскаржуваного рішення
колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 49
ГПК України судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявників.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального
кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги
позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_1.,ОСОБА_5., ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4.,
ОСОБА_6,ОСОБА_5., ОСОБА_7на рішення господарського суду Херсонської області від
02.04.2008 року у справі №10/3-ПН-08 залишити без задоволення.

Рішення господарського
суду Херсонської області від 02.04.2008 року у справі №10/3-ПН-08 залишити без
змін.

Головуючий суддя
Шевченко Т. М.

судді
Шевченко Т. М.

Коробка Н.Д.
Хуторной В.М.