ПОСТАНОВА

"26" серпня 2008 р.

Справа № 8а/124-2423

10:05 год.

м. Тернопіль

Господарський
суд Тернопільської області

у складі   судді Гирили І.М.

при секретарі судового
засідання  Єднаку О.М.

Розглянувши матеріали справи:

за позовом:
Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції, вул. Білецька, 1, м.
Тернопіль

до відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1,АДРЕСА_1(с. Налужжя
Теребовлянського району Тернопільської області)

про
припинення підприємницької діяльності суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи

За участю представників:

Позивача: Яценюк
Я.В. -державного податкового інспектора юридичного відділу, довіреність №
43804/7/10-015 від 16.07.2008 р.

Відповідача: не
з'явився

В судовому засіданні представнику
позивача роз'яснено його процесуальні права та обов'язки, передбачені ст.ст.
27, 29, 49, 51, 59, 60, 130 КАС України.

Повне фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв'язку з
клопотанням представника позивача.

Суть справи:

До господарського суду
Тернопільської області звернулася з позовом Тернопільська об`єднана державна
податкова інспекція, вул. Білецька, 1, м. Тернопіль про припинення
підприємницької діяльності Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1,АДРЕСА_1(ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на неподання відповідачем більше одного року до податкового
органу податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, в
підтвердження чого представив довідку № 34881/7/29-01 від 28.05.2008 р. про
неподання відповідачем податкової звітності з 05.07.2004 р. та про відсутність
заборгованості перед бюджетами та державними цільовими фондами, які підконтрольні
податковим органам, довідку № 5063/02 від 25.04.2008 р. УПФ України в м.
Тернополі про те, що відповідач заборгованості по сплаті страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування немає.

Відповідач в судове засідання не
прибув, письмових заперечень проти позову суду не надав. Ухвала суду про
відкриття провадження у адміністративній справі від 05.06.2008 р., повістка про
виклик відповідача у судове засідання, позовна заява з доданими до неї
документами, ухвала суду про відкладення судового розгляду від 07.08.2008 р.,
які надіслані господарським судом на адреси Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1,АДРЕСА_1 та с. Налужжя Теребовлянського району
Тернопільської області були повернуті органом поштового зв'язку з відмітками на
конверті: «за закінченням  терміну
зберігання», та, відповідно: «за зазначеною адресою не проживає».

Проте, господарський суд вважає
відповідача таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце
проведення судового засідання (п. 8 ст. 35 КАСУ), виходячи з наступного:

Місцезнаходження відповідача за
адресами, які зазначені в позовній заяві, а саме:АДРЕСА_1та с. Налужжя
Теребовлянського району Тернопільської області підтверджується довідкою відділу
державних реєстраторів Тернопільської міської ради за № 690/02-2 від 19.05.2008
р. та довідкою адресно -довідкового бюро УМВС України в Тернопільській області
від 26.08.2008 р. Окрім того, згідно довідки відділу державних реєстраторів
Тернопільської міської ради за № 690/02-2 від 19.05.2008 р. станом на
19.05.2008 р. державна реєстрація місцезнаходження не проводилася.

Відповідач несе відповідальність за
всі можливі наслідки неподання відомостей стосовно змін свого місцезнаходження,
оскільки згідно правил статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців»юридичні особи зобов'язані
подавати відомості стосовно змін свого місцезнаходження державному реєстратору.

Таким чином, господарський суд вжив
усіх заходів для повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення
судового засідання, а тому справа розглядається у відповідності до вимог ч. 6
ст. 71 КАС України, на основі наявних доказів.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав адміністративний позов в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доводи представника позивача, суд встановив наступне:

Стаття 42 Конституції України
закріпила право кожного на підприємницьку діяльність, яка не заборонена
законом. В силу статей 25, 50 Цивільного кодексу України таке право належить
фізичній особі, яка має повну цивільну правоздатність, здатність мати цивільні
права та обов'язки.

Згідно статті 128 Господарського
кодексу України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі
здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його,
як підприємця без статусу юридичної особи, відповідно до статті 58 цього
Кодексу.

ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності у виконавчому
комітеті Тернопільської міської ради 27.03.2003 р., за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою відділу державних реєстраторів Тернопільської міської
ради за № 690/02-2 від 19.05.2008 р.

Відповідач взятий на облік платника
податків Тернопільською ОДПІ 03.04.2003 р. (довідка № 34881/7/29-01 від
28.05.2008 р. в матеріалах справи).

Згідно частини 8 статті 19
Господарського кодексу України усі суб'єкти господарювання зобов'язані
здійснювати первинний та бухгалтерський облік результатів своєї роботи,
складати статистичну інформацію, а також надавати відповідно до вимог закону
фінансову звітність та статистичну інформацію щодо своєї господарської
діяльності, інші дані, визначені законом.

Відповідно до пп. 2 п. 1 ст. 9
Закону України «Про систему оподаткування»підприємці, як платники податків і
зборів (обов'язкових платежів), зобов'язані подавати до державних податкових
органів та інших органів, відповідно до законодавства України декларації,
бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням
та сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів).

Статтею 238 ГК України передбачено,
що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення
господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування
адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно -правового або
майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його наслідків.

Відповідно до ст. 239 ГК України одним
з видів адміністративно -господарських санкцій є скасування державної
реєстрації суб'єкта господарювання.

У відповідності до ст. 247 ГК
України, скасування державної реєстрації суб'єкта господарювання провадиться за
рішенням суду, що є підставою для ліквідації даного суб'єкта господарювання
відповідно до ст. 59 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 46
Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців»від 15.05.2003 р., який набрав чинності з 01.07.2004 р., неподання
протягом одного року органам державної податкової служби податкових декларацій,
документів фінансової звітності є підставою для постановлення судового рішення
про припинення підприємницької діяльності фізичної особи -підприємця.

Відповідно до п. 17 частини першої
ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»№ 509-ХІІ від
04.12.1990 р., органи державної податкової служби в установленому законом
порядку мають право звертатися у передбачених законом випадках до суду з заявою
(позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької
діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи,
доказів представлених позивачем, відповідач більше одного року не подає до
органів податкової служби податкової звітності, а саме з 08.07.2004 р., що
підтверджується довідкою Тернопільської ОДПІ № 34881/7/29-01 від 28.05.2008 р.

У відповідача відсутня
заборгованість перед бюджетом та державними цільовими фондами, що
підтверджується довідкою Тернопільської ОДПІ № 34881/7/29-01 від 28.05.2008 р.
та довідкою УПФУ в м. Тернополі № 5063/02 від 25.04.2008 р.

Відповідач на день розгляду справи
не подав суду будь -яких доказів, які б спростовували доводи позивача.

У відповідності з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України та статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, представленими суду
матеріалами позивач по справі довів, що Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1,АДРЕСА_1(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) не подає
звітності до ДПІ більше року, а тому у суду є правові підстави для винесення
рішення про припинення його підприємницької діяльності.

Пунктом 1 ст. 49 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців»від
15.05.2003 р. встановлено, що суд, який постановив рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної особи -підприємця, в день набрання таким
рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцем
реєстрації фізичної особи - підприємця для внесення до Єдиного державного
реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності
фізичної особи -підприємця.

На виконання зазначеного положення,
суд направляє копію постанови господарського суду державному реєстратору
Тернопільської міської ради, вул. Коперника, 1, м. Тернопіль для вчинення дій,
передбачених ст. 49 Закону України № 755-IV, після набрання постановою законної
сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАСУ
судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 49, 51,162, 163, п. 6 розділу Прикінцевих та перехідних положень КАС
України, ст.ст. 19, 59, 238, 239, 247 ГК України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Адміністративний позов задовольнити.

2. Припинити підприємницьку
діяльність Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1,АДРЕСА_1(ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

3. Копію постанови, після набрання
останньою законної сили, надіслати державному реєстратору Тернопільської
міської ради, вул. Коперника, 1, м. Тернопіль, для вчинення дій, передбачених
ст. 49 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців».

На
постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження
протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі до
адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом  20 днів після подання заяви подати апеляційну
скаргу.

Суддя
І.М.
Гирила