ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.10.2008

Справа №2-26/7108-2008А

За позовом ТОВ «Інвест Плюс», м. Ялта, смт. Форос, вул.. Терлецького, 9а,

До відповідача Державної податкової інспекції у м. Ялта, м. Ялта, вул.. Васильєва,16.

Про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Суддя О.Л. Медведчук

при секретарі Малашенко К.І.

У судовому засіданні брали участь представники:

від позивача – Яловега К.А., предст., дов. від 27.06.08р.

від відповідача – не з’явився

Сутність спору: Позивач - ТОВ «Інвест Плюс» звернувся до господарського суду АР Крим із позовною заявою до Державної податкової інспекції у м. Ялта про визнання недійсним податкове повідомлення-рішення № /0 від 06.05.2008р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податкове повідомлення - рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 49409,00 грн. є незаконним та таким, що суперечать чинному законодавству з питань оподаткування.

Відповідач проти позову заперечує, вважає, що оскаржуване податкове повідомлення – рішення прийнято на підставі Закону України «Про податок на додану вартість» та відповідає нормам чинного законодавства України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

встановив:

18.04.2008 року, за результатами виїзної позапланової перевірки ТОВ «Інвест Плюс» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок підприємства за січень 2008 р., проведеної ДПІ в м. Ялта, складено акт № 942/23-4/32362095.

На підставі вказаного акту Державною податковою інспекцією у м. Алушта, винесено податкове повідомлення-рішення № /0 від 19.02.2008р. яким зменшено суму бюджетного відшкодування ( утому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов’язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 44916,00 грн.

Суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Інвест Плюс» обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1.3 ст. 1 Закону України „Про податок на додану вартість” (надалі закон про ПДВ), платник податку - особа, яка згідно Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України. Згідно з пунктом 1.8 ст. 1 Закону про ПДВ, бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пп..7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» зазначено: «Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).»

Отже наведені норми Закону встановлюють виникнення права платника податку на податковий кредит у разі придбання основних фондів для здійснення господарської діяльності.

Так в ході перевірки виявлено, що 01.08.2007р. між Бахчисарайською райдержадміністрацією та ТОВ «Інвест Плюс» був укладений договір оренди земельної ділянки розташованої за адресою Бахчисарайський район, с. Віліно, провулок Вигідний, 13, загальною площею 10,6060 га. для будівництва комплексу споруд вин заводу, локальних очисних споруд, геологорозвідувальної свердловини для водозабезпечення та ставку накопичувача для системи краплинного зрошення.

У зв'язку з чим між ТОВ «Інвест Плюс» (Замовник) та приватним підприємством «Заубер» (Підрядник) 25.10.2007р. укладений договір підряду відповідно до якого Замовник доручає та оплачує, а Підрядчик приймає на себе зобов'язання по організації виконання стадії робочого проекту в частині технологія «Кухонне виробництво «Він завод Альмінська долина», у зв'язку з чим, Замовником здійснено передоплату 80% в сумі 130236 грн. у тому числі ПДВ 20% 21706 грн.

03.12.2007р. між ТОВ «Інвест Плюс» (Покупець) та ДП «Укрспец-резерв» (Постачальник) був укладений договір постачання, відповідно до якого Постачальник зобов'язався поставити та передати у власність, а Покупець прийняти і сплатити відповідно до умов договору, два елегазових вимикача, у зв'язку із чим позивачем було здійснено оплату 50% вартості вимикачів у розмірі 210 000 грн. в т.ч. ПДВ 20% 35000 грн.

21.12.2007р. між ТОВ «Інвест Плюс» (Замовник) і приватним підприємством Промстройторг» (Підрядчик) укладений договір підряду, відповідно до якого Підрядчик зобов’язався за завданням Замовника виконати роботи по установці захисних патронів в місцях пересікання периметральної автодороги с. Віліно на газопроводі Передовоє-Севастополь, а Замовник прийняти і оплатити виконану роботу, у зв'язку з чим Замовником здійснено оплату в сумі 81356 грн. в т.ч. ПДВ 20% - 13559,33 грн.

Вказані роботи пов'язані з будівництвом (проведенням електрики, отриманням ТУ) комплексу винзаводу, підведенням до нього автомобільних доріг, який у подальшому буде використовуватись у господарській діяльності.

Висновки ДПІ у м. Ялта в акті перевірки про те, що ТОВ «Інвест Плюс» не отримало дозвільні документи на будівництво комплексу споруд винзаводу, у зв'язку із чим не підтвердило здійснення витрат на будівництво винзаводу в рамках господарської діяльності, є необґрунтованими, адже суперечать приписам п. 1.32 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» згідного якого господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Крім того поняття господарська діяльність визначено у ст. 1 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» згідно якої господарська діяльність - будь-яка діяльність, у тому числі підприємницька, юридичних осіб, а також фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, пов'язана з виробництвом (виготовленням) продукції, торгівлею, наданням послуг, виконанням робіт.

Отже відсутність дозволу на будівництво не може свідчити про не використання у подальшому позивачем робіт за вказаними вище договорами у своїй господарській діяльності.

Тобто в порушення ч. 2 ст. 19, п.1.ч.1.ст. 92 Конституції України, ч.3.ст.3 Закону України «Про систему оподаткування», у акті перевірки № 942/23-4/32362095 від 18.04.2008р. не доведено порушення зазначених положень Закону України «Про податок на додану вартість», та при винесенні оскаржуваного рішення зроблені висновки, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем таких доказів на думку суду не надано.

Згідно ст.. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову зокрема про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення, а також іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 3,40грн. з Державного бюджету України на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.94, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Ялта № /0 від 06.05.2008р.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Інвест Плюс», м. Ялта, смт. Форос, вул.. Терлецького, 9а; ЗКПО 32362095) судовий збір у сумі 3,40 грн.

Виконавчий документ видати після вступу постанови в законну силу у разі надання відповідної заяви позивачем.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі складання постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАСУ - з дня складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження , апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанову складено у повному обсязі 24.10.2008р.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Медведчук О.Л.