донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

21.10.2008 р.                                                              справа №16/315

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Дерев'янко А.М., представник за дов. б/н

від 09.01.2008 року;

від відповідача:

не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Житлово-будівельного кооперативу "Мир-65" м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

08.09.2008 року

по справі

№16/315

за позовом

Житлово-будівельного кооперативу "Мир-65" м.Донецьк

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Аста-Дон" м.Донецьк

про

стягнення 11 390 грн. 36 коп.- вартості отриманого за недійсним договором оренди та 1 600 грн. 00 коп. - збитків понесених при наданні юридичної допомоги

Позивач, Житлово-будівельний кооператив "Мир-65" м.Донецьк (далі по тексту - ЖБК "Мир-65"), звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Аста-Дон" м.Донецьк (далі по тексту - ТОВ "Аста-Дон"), про стягнення 11 390 грн. 36 коп. - вартості отриманого за недійсним договором оренди нежитлових приміщень б/н від 01.09.2003 року та 1 600 грн. 00 коп. - збитків понесених при наданні юридичної допомоги.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що у відповідача за період з 01.09.2004 року по 31.08.2007 року виникла заборгованість з орендної плати, додаткових витрат з водопостачання та освітлення на загальну суму 11 390 грн. 36 коп. Рішенням господарського суду Донецької області від 03.09.2007 року по справі №17/257пд договір оренди нежитлових приміщень б/н від 01.09.2003 року, укладений між сторонами по даній справі, визнано недійсним. З огляду на те, що заборгованість у ТОВ "Аста-Дон" виникла ще в період дії договору, ЖБК "Мир-65" просив стягнути вартість отриманого за недійсним договором оренди нежитлових приміщень б/н від 01.09.2003 року в сумі 11 390 грн. 36 коп.

-2-

Заявою без номеру та дати (а.с.41, т.2) позивач, на підставі ст.22 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України), уточнив позовні вимоги та просив стягнути суму боргу з орендної плати за недійсним договором оренди нежитлових приміщень б/н від 01.09.2003 року за період з 01.09.2004 року по 31.08.2007 року в сумі 1 935 грн. 20 коп. та плату за фактичне користування нежитловим приміщенням за період з 01.12.2007 року по 03.07.2008 року в розмірі, встановленому висновком судової товарознавчої експертизи, для чого призначити по справі вищевказану експертизу.

Рішенням господарського суду Донецької області від 08.09.2008 року по справі №16/315 позовні вимоги ЖБК "Мир-65" до ТОВ "Аста-Дон" задоволені частково. З відповідача на користь позивача стягнуто 6 773 грн. 20 коп., провадження щодо стягнення заборгованості за період з 01.09.2004 року по 31.08.2007 року в сумі 1 935 грн. 20 коп. припинено, в решті позову відмовлено.

В обґрунтування рішення, суд першої інстанції послався на те, що заборгованість за період з 01.09.2004 року по 31.08.2007 року в сумі 1 935 грн. 20 коп. погашена, тому провадження по справі в цій частині припинено на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України, що стосується вимоги позивача до відповідача про стягнення плати за користування приміщенням після визнання договору оренди б/н від 01.09.2003 року недійсним з 01.12.2007 року по 03.07.2008 року, то суд стягнув суму оренди за даний період в розмірі 6 773 грн. 20 коп., взявши за основу розрахунок, вказаний у договорі б/н від 01.09.2003 року, визнаному судом недійсним раніше. У стягненні збитків, понесених при наданні юридичної допомоги в розмірі 1 600 грн. 00 коп., господарський суд Донецької області відмовив з огляду на те, що правова допомога була надана не адвокатом, як передбачено ст.ст.44, 48, 49 ГПК України.

Не погодившись з рішенням від 08.09.2008 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині стягнення на його користь з ТОВ "Аста-Дон" 6 773 грн. 20 коп. та прийняти нове рішення, яким стягнути з останнього заборгованість за фактичне користування нежитловим приміщенням за той же період у розмірі, встановленому висновком судової товарознавчої експертизи, для чого призначити по справі №16/315 цю експертизу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що умови недійсного договору щодо розміру орендної плати неправомірно застосовані судом першої інстанції для визначення розміру плати, що повинна бути стягнута з відповідача за фактичне користування нежитловим приміщенням у період з 01.12.2007 року по 03.07.2008 року. Скаржник наполягає, що суд повинен був призначити судову товарознавчу експертизу, визначити розмір плати та стягнути її з ТОВ "Аста-Дон".

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав та у судове засідання не з'явився, не зважаючи на те, що про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача не заперечував проти слухання справи у відсутності представника відповідача.

Відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія розглядає скаргу по суті за наявними у справі доказами у відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Донецький апеляційний господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Між сторонами по справі був укладений договір оренди нежитлових приміщень б/н від 01.09.2003 року (далі по тексту - Договір), відповідно до п.1 якого Орендодавець (ЖБК "Мир-65") здає, а Орендар (ТОВ "Аста-Дон") приймає в орендне користування приміщення, яке знаходиться в цокольній частині будинку, розташованого по пр-ту Дзержинського, 53, м.Донецьк, загальною площею 110 мІ під адміністративні та складські приміщення.

Згідно п.2 Договору, строк його дії встановлений з 01.09.2003 року по 01.09.2023 року.

-3-

Відповідно до п.8, 9, 10, 11 Договору, Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату згідно додатку №1 на підставі виставлених рахунків.

Також, окрім орендної плати Орендар додатково несе витрати по водопостачанню, каналізації, опаленню та освітленню. Вартість орендної плати та комунальних послуг, згідно додатку №1, можуть змінюватись на підставі офіційно встановленого індексу інфляції не частіше одного разу на квартал. Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату і платежі за комунальні витрати не пізніше 25 числа поточного місяця.

У зв'язку із зміною тарифів на водопостачання та енергопостачання, у ТОВ "Аста-Дон" перед ЖБК "Мир-65" виникла заборгованість з орендної плати, додаткових витрат з водопостачання та освітлення за період з 01.09.2004 року по 31.08.2007 року на загальну суму 11 390 грн. 36 коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 03.09.2007 року по справі №17/257пд, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 28.11.2007 року, договір б/н від 01.09.2003 року визнано недійсним. Постановою Вищого господарського суду України від 12.03.2008 року рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2007 року по справі №17/257пд та постанова Донецького апеляційного господарського суду від 28.11.2007 року залишені без змін.

За обставин того, що заборгованість у відповідача виникла ще в період дії договору, позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення вартості отриманого за недійсним договором оренди нежитлових приміщень б/н від 01.09.2003 року в сумі 11 390 грн. 36 коп. та збитків, понесених при наданні юридичної допомоги, в розмірі 1 600 грн. 00 коп.

В подальшому, на підставі ст.22 ГПК України, позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути борг з орендної плати за недійсним Договором за період з 01.09.2004 року по 31.08.2007 року в сумі 1 935 грн. 20 коп. та плату за фактичне користування нежитловим приміщенням за період з 01.12.2007 року по 03.07.2008 року (вже після визнання договору оренди недійсним) в розмірі, встановленому висновком судової товарознавчої експертизи, для чого просив призначити по справі №16/315 судову товарознавчу експертизу.

Рішенням господарського суду Донецької області від 08.09.2008 року по справі №16/315 позовні вимоги ЖБК "Мир-65" до ТОВ "Аста-Дон" задоволені частково: з відповідача на користь позивача стягнуто 6 773 грн. 20 коп., провадження щодо стягнення заборгованості за період з 01.09.2004 року по 31.08.2007 року в сумі 1 935 грн. 20 коп. припинено, в решті позову відмовлено.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє оскаржене рішення у повному обсязі.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 08.09.2008 року підлягає частковому скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, між ЖБК "Мир-65" та ТОВ "Аста-Дон" був укладений договір оренди нежитлових приміщень б/н від 01.09.2003 року, який у подальшому визнаний недійсним.

Предметом даного спору, згідно остаточних вимог, є стягнення боргу з орендної плати за визнаним недійсним договором оренди нежитлових приміщень б/н від 01.09.2003 року за період з 01.09.2004 року по 31.08.2007 року в сумі 1 935 грн. 20 коп. та плати за фактичне користування нежитловим приміщенням за період з 01.12.2007 року по 03.07.2008 року в розмірі, встановленому висновком судової товарознавчої експертизи.

Дослідивши позовні вимоги стосовно стягнення суми заборгованості за період дії Договору з 01.09.2004 року по 31.08.2007 року в розмірі 1 935 грн. 20 коп., апеляційна інстанція погоджується з висновками місцевого суду щодо необґрунтованості її заявлення, оскільки в матеріалах справи міститься банківська виписка від 20.12.2005 року на цю суму з призначенням платежу "орендна плата за серпень-вересень 2005 року згідно договору оренди від 01.09.2003 р.", з чим також погодився представник позивача під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

-4-

Зазначену банківську виписку суд правомірно прийняв як доказ відсутності боргу у сумі 1 935 грн. 20 коп., оскільки період оплати, зазначений в ній, є складовою заявленого періоду заборгованості. Отже сума, яка заявлена до стягнення, була оплачена ще до звернення з позовом до суду.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про припинення провадження в цій частині у порядку п.1-1 ст.80 ГПК України, оскільки господарський суд припиняє провадження по справі у зв'язку з відсутністю предмету спору, зокрема, якщо спір врегульовано сторонами шляхом перерахування боргу після звернення з позовом. У даному випадку оплата була здійснена ще 20.12.2005 року, до подання позову, а тому апеляційна інстанція вважає, що в цій частині у задоволенні вимог слід відмовити.

Також, позивач просить стягнути плату за фактичне користування нежитловим приміщенням за період з 01.12.2007 року по 03.07.2008 року в розмірі, встановленому висновком судової товарознавчої експертизи, для чого призначити по справі №16/315 судову товарознавчу експертизу, оскільки він не може визначити розмір плати за спірний період, а тому і розмір заборгованості.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач продовжував фактично користуватись орендованим приміщенням після визнання договору оренди нежитлових приміщень б/н від 01.09.2003 року недійсним і фактично орендоване приміщення було звільнено відповідачем тільки 03.07.2008 року, що підтверджується відповідними доказами (а.с.37, т.2).

Господарський суд Донецької області стягнув з відповідача плату за даний період в розмірі 6 773 грн. 20 коп., взявши за основу суму орендної плати, вказану в договорі б/н від 01.09.2003 року, який був визнаний недійсним. При цьому суд послався на норми Цивільного кодексу України - п.п.1, 5, 6 ст. 762, та відмовив у задоволені клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи за недоцільністю.

Перевіривши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, Донецький апеляційний господарський суд не погоджується з цим висновком з наступних підстав.

Згідно до ст.54 ГПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, ціну позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, суму договору.

Стаття 55 ГПК України передбачає, що ціну позову вказує позивач самостійно і лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається судом.

Ціною позову є вартість майна, що витребовується, грошових коштів, що стягуються або вартість іншого права, що має вартісну оцінку.

З вимог позивача вбачається, що він просив суд стягнути плату за фактичне користування нежитловим приміщенням за період з 01.12.2007 року по 03.07.2008 року, але не зазначено розмір плати, що підлягає до стягнення, з чого вона складається. З огляду на вимоги ч.1 ст.4-7 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та ч.1 ст.43 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійснення позивачем нарахування сум, заявлених до стягнення. Але ж вищевказана позовна вимога взагалі не містить суми, яку позивач просить стягнути.

Також апеляційна інстанція зазначає, що місцевий суд стягнув з відповідача орендну плату, що не було предметом позову. Суд не вправі змінювати предмет позову та розглядати позовні вимоги, які не були заявлені позивачем, тому апеляційна інстанція вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог.

Згідно з п.2 ст.83 ГПК України господарський суд вправі виходити за межі позовних вимог за одночасної наявності двох умов: по-перше, якщо це потрібно для захисту прав і законних інтересів позивача або третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору і, по-друге, за наявності відповідного клопотання заінтересованої сторони.

З матеріалів справи не вбачається існування таких умов.

-5-

Стосовно посилань скаржника на відмову суду першої інстанції у призначенні судової товарознавчої експертизи, судова колегія апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ст.41 ГПК України судова експертиза призначається для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань.

Експертиза може бути призначена як за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, так і за ініціативою самого суду в будь-якій стадії процесу до винесення рішення. Призначення експертизи є правом суду, а не обов'язком. Тому, ці заперечення скаржника судова колегія до уваги не приймає, оскільки вони необґрунтовані та не доведені належним чином.

Крім того, позивач заявляв вимогу щодо стягнення 1 600 грн. 00 коп. - збитків понесених при наданні юридичної допомоги.

З відмовою у задоволені цих вимог місцевим судом апеляційна інстанція погоджується, оскільки вони у вигляді витрат на юридичну допомогу не підпадають під поняття "збитків", визначених в Господарському та у Цивільному кодексах України.

Відповідно до ч.5 ст.49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката при задоволенні позову покладаються на відповідача.

В контексті цієї норми, судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають відшкодуванню за рахунок іншої сторони у тому випадку, якщо є угода, яка свідчить про надання послуг; послуги за надання правової допомоги оплачені адвокату стороною, якій такі послуги надавалися і цей факт підтверджений відповідними фінансовими документами.

У відповідності з ч.3 ст.48 ГПК України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Дія цього Закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами. Даний факт позивач не довів, а тому в цій частині вимог господарський суд Донецької області правомірно відмовив.

Враховуючи вищевикладене, рішення господарського суду Донецької області від 08.09.2008 року по справі №16/315 підлягає скасуванню в частині стягнення з ТОВ "Аста-Дон" 6 773 грн. 20 коп. та припинення провадження по справі щодо стягнення заборгованості за період з 01.09.2004 року по 31.08.2007 року в сумі 1 935 грн. 20 коп., оскільки суд першої інстанції не у повному обсязі з'ясував істотні обставини справи, дав їм неналежну юридичну оцінку та невірно застосував норми як матеріального так і процесуального права, а тому дійшов невірного висновку.

В решті рішення є законним і обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст.49 ГПК України, витрати по сплаті держмита за подання позову та апеляційної скарги відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Мир-65" м.Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 08.09.2008 року по справі №16/315 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 08.09.2008 року по справі №16/315 за позовом Житлово-будівельного кооперативу "Мир-65" м.Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аста-Дон" м.Донецьк - скасувати частково.

У задоволені позовних вимог про стягнення боргу з орендної плати за недійсним договором оренди нежитлових приміщень б/н від 01.09.2003 року за період з 01.09.2004 року по 31.08.2007 року в сумі 1 935 грн. 20 коп., плати за фактичне користування нежитловим приміщенням за період з 01.12.2007 року по 03.07.2008 року в розмірі, встановленому висновком судової товарознавчої експертизи - відмовити.

-6-

В решті рішення господарського суду Донецької області від 08.09.2008 року по справі №16/315 - залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим. 1-позивачу; 2-відповідачу; 3-у справу; 4-ГСДО; 5-ДАГС