ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2008 р.

№ 2/3

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:

Кота О.В.,

суддів:

Владимиренко С.В.,

Шевчук С.Р.,

розглянув касаційну скаргу

Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини "Укрекокомресурси" Кабінету Міністрів України в особі Закарпатського обласного управління "Закарпаттяекокомресурси"

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду від 17.06.2008р.

у справі

№2/3 господарського суду Закарпатської області

за позовом

Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини "Укрекокомресурси" Кабінету Міністрів України в особі Закарпатського обласного управління "Закарпаттяекокомресурси"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Шаянські мінеральні води"

про

стягнення 47124 грн. заборгованості по оплаті за надані послуги за договором №44а від 30.08.2002р.,

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:

Мигович М.В. –начальник управління, дов.№8-7/33-07 від 01.11.2007р.;

відповідача:

Бучок О.О., дов.№108 від 21.10.2008р.; Бучок А.О., дов.№107 від 21.10.2008р.;

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2007р. Державна компанія з утилізації відходів як вторинної сировини "Укрекокомресурси" Кабінету Міністрів України в особі Закарпатського обласного управління "Закарпаттяекокомресурси" звернулась до господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шаянські мінеральні води" про стягнення 47124грн. заборгованості по оплаті за надані послуги за договором №44а від 30.08.2002р.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 07.03.2008р. у справі №2/3 (суддя Ремецькі О.Ф.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.06.2008р. у справі №2/3 (колегія суддів у складі головуючого судді Процика Т.С., суддів Городечна М.І., Кузь В.Л.) рішення господарського суду Закарпатської області від 07.03.2008р. у справі №2/3 залишено без змін, а апеляційну скаргу Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини "Укрекокомресурси" Кабінету Міністрів України в особі Закарпатського обласного управління "Закарпаттяекокомресурси" - без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятою у справі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.06.2008р., позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.06.2008р. у справі №2/3 скасувати та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шаянські мінеральні води" скористалось правом, наданим ст.1112 Господарського процесуального кодексу України, надіслало до Вищого господарського суду України відзив на касаційну скаргу, у якому просить оскаржуваний судовий акт залишити без змін, а касаційну скаргу позивача –без задоволення.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, касаційну скаргу, відзив на неї, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 30.08.2002р. між Державною компанією з утилізації відходів як вторинної сировини “Укрекокомресурси” Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України (компанія) та товариством з обмеженою відповідальністю “Шаянські мінеральні води” (підприємство) було укладено договір за №44а про надання послуг щодо розробки, організації та впровадження системи збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації використаної тари (упаковки) зі строком дії до 31.12.2005р.

Відповідно до умов пунктів 2.1-2.3 цього договору Компанія зобов’язується розробити, організувати і впровадити систему надання послуг щодо збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації тари (упаковки) згідно норм утилізації у відсотках до загальної маси тари (упаковки), в якій знаходилась продукція Підприємства, в обсягах не менших мінімальних норм утилізації використаної тари, визначених п.3 постанови Кабінету Міністрів України № 915, а Підприємство прийняти зазначені в п.2.1 договору послуги з оформленням відповідного акту виконаних робіт та зобов'язується надавати Компанії відомості щодо обсягів тари (упаковки), яку воно використовує для пакування, транспортування або імпортування продукції - прогнозовані обсяги на плановий рік - до 30 листопада поточного року та фактичні обсяги за звітний квартал - до 10 числа місяця, наступного за звітним кварталом. Водночас пунктом 2.4 договору визначено, що загальні обсяги використаної тари, які підлягають безумовній утилізації відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України № 915 та її асортимент на поточний рік визначаються у специфікації (додаток №1) до даного договору, яка складається представниками Компанії і Підприємства не пізніше, ніж за 15 днів до початку звітного періоду (квартал, рік).

Відповідно до пункту 4.1 договору поточні платежі за надання Компанією послуг вносяться на спеціальний рахунок щоквартально до 15 числа місяця, що настає за звітним кварталом, виходячи із фактичної кількості тари (упаковки), відвантаженої підприємством для продажу продукції в упаковці.

Згідно з вимогами пункту "б" статті 17 Закону України "Про відходи" суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані, зокрема, забезпечувати приймання та утилізацію використаних пакувальних матеріалів і тари, в яких знаходилася продукція цих підприємств, установ та організацій –суб’єктів господарської діяльності, або укладати угоди з відповідними організаціями на їх збирання та утилізацію.

Судами вірно зазначено, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг, порядок виконання якого регулюється як вказаною вище постановою Кабінету Міністрів України, так і загальними положеннями ЦК України.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно договору №44а від 30.08.2002р. оплачується результат праці - реальні послуги, а саме: збирання, сортування, транспортування, переробка та утилізація, підтвердженні актами здавання-приймання виконаних робіт.

Згідно з вимогами статті 629 ЦК України договір №44а є обов'язковим для виконання сторонами.

Умовами договору встановлений конкретний порядок отримання даних від Підприємства, які б слугували підтвердженню належного виконання Компанією взятих на себе зобов'язань за такою угодою, а відповідно підтверджували б вимогу про здійснення Підприємством оплати за надані Компанією послуги.

Судами зазначено, що загальні обсяги використання тари (упаковки), які підлягають безумовній утилізації та її асортимент на поточний рік мали визначатись у специфікації, як додатку до договору.

Проте, така специфікація як додатку до договору №44а від 30.08.2002р. на спірний період –2004-2005р.р. сторонами не укладалася і судам не надана.

Предметом даного спору є стягнення заборгованості по оплаті за надані Компанією послуги у розмірі 47124грн., в обґрунтування правомірності розрахування якої позивачем наведено аналіз статистичних даних відповідача за 2004 та 2005 роки, отриманий Компанією в межах розгляду судової справи №8/106 у зв’язку з порушенням Товариством вимог договору в частині подання Компанії відомостей про фактичні використані обсяги тари (упаковки) за період січень-серпень 2004 року, вересень-грудень 2004 року та 2005 рік.

Проаналізувавши доводи позивача в обґрунтування поданого позову, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що наведені позивачем дані у розрахунку заборгованості не можуть беззаперечно підтверджувати належного виконання Компанією обов'язків за договором №44а, оскільки не базуються на належним чином отриманих даних Підприємства та всупереч основоположним принципам постанови Кабінету Міністрів України № 915, умовам договору та статті 38 ГПК України не підкріплюються належними й допустимими доказами.

Поряд з цим, судом апеляційної інстанції на підставі п.2.2. договору вірно встановлено, що позивачем не надано судам актів виконаних робіт, які б свідчили, що такі послуги фактично були надані саме позивачем на виконання зазначеного договору. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт здійснення позивачем діяльності та виконання зобов’язань, що є предметом укладеного сторонами договору.

Викладене свідчить про правомірність висновків судів попередніх інстанцій щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Доводи, викладені Державною компанією з утилізації відходів як вторинної сировини "Укрекокомресурси" Кабінету Міністрів України в особі Закарпатського обласного управління "Закарпаттяекокомресурси", в касаційній скарзі, зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції згідно зі ст.ст.1115, 1117 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновки суду апеляційної інстанції відповідають встановленим обставинам справи, доводи касаційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для зміни чи скасування постанови апеляційного суду відсутні.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини "Укрекокомресурси" Кабінету Міністрів України в особі Закарпатського обласного управління "Закарпаттяекокомресурси" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.06.2008р. у справі №2/3 залишити без змін.

Головуючий суддя:

О. Кот

Судді:

С. Владимиренко

С. Шевчук