ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

12
червня 2008 р.

№
5/494

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Кравчука
Г.А. -головуючого,

Мачульського
Г.М., Рогач Л.І.,

перевіривши
касаційну скаргу

Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1

на
рішення

Господарського
суду Луганської області

від

01.10.2007р.

у
справі

№5/494

Господарського
суду

Луганської
області

за
позовом

Закритого
акціонерного товариства "Термо"

до

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

про

стягнення
38 394 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Касаційна
скарга Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 не може бути
прийнята до розгляду, оскільки вона не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського
процесуального кодексу України з таких підстав.

Згідно
з ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України, до скарги
додаються докази сплати державного мита.

Відповідно
до п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України
касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до
скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених
порядку і розмірі.

Як
вбачається з останнього аркушу касаційної скарги, одним з додатків до неї (п. 2
Додатків) є доказ сплати державного мита (оригінал), проте фактично доказ
сплати державного мита у встановленому законом порядку в матеріалах касаційної
скарги відсутній.

В
матеріалах касаційної скарги міститься платіжне доручення  № 41 від 06.05.2008р. про сплату 192 грн.
державного мита за подання касаційної скарги до Вищого господарського суду
України, однак будь-які відмітки про зарахування сплаченого державного мита до
державного бюджету України на зазначеному платіжному дорученні відсутні.

Згідно
ст. 46 Господарського процесуального кодексу України державне мито сплачується
чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених
законодавством України.

Згідно
ст. 7 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.1993
року №7-93 (далі Декрет) порядок сплати державного мита встановлюється
Міністерством фінансів України.

Відповідно
до п. 14 Інструкції “Про порядок обчислення та справляння державного мита”,
затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22
квітня 1993 р. №15, при перерахуванні державного мита з рахунку платника до
документа, щодо якого вчиняється відповідна дія, додається останній примірник
платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту
"Зараховано в дохід бюджету ___ грн. (дата)". Цей напис скріплюється
першим і другим підписами посадових осіб і відтиском печатки кредитної установи
з відміткою дати виконання платіжного доручення. У випадках, коли перерахування
мита проводиться з рахунку вкладника, що знаходиться в кредитній установі, до
документа, оплаченого митом, додається довідка, засвідчена підписом контролера
і відтиском печатки кредитної установи.

Відповідно
до ст.6 Декрету, державне мито, яке справляється із апеляційних та касаційних
скарг на рішення та постанови господарських судів, зараховується до Державного
бюджету України.

Враховуючи,
що до касаційної скарги Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1 не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у
встановленому порядку, колегія суддів Вищого господарського суду України
приходить до висновку про наявність правових підстав для повернення касаційної
скарги без розгляду відповідно до пункту 4
частини 1 статті 1113 ГПК України.

Керуючись
статтею 86, пунктом 4 частини 1 статті 1113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В  :

Касаційну
скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 на рішення
Господарського суду Луганської області від 01.10.2007р. у справі №5/494
Господарського суду Луганської області повернути особі, що її подала, а справу
-до місцевого господарського суду.

Головуючий
суддя
Г.А. Кравчук

Суддя
Г.М. Мачульський

Суддя
Л.І. Рогач