СУД
РІШЕННЯ

08.07.08р.

Справа № 25/192-08

За позовом  Міського комунального підприємства
"Дніпроліфт", м. Дніпропетровськ

до  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Дніпропетровськ

Третя особа-1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Управління житлового господарства
Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

Третя особа-2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Дніпропетровська міська рада, м.
Дніпропетровськ

про
визнання договору та додаткової угоди недійсними

Суддя  Чередко А.Є.

Представники:

від позивача: Лукашенко М.В. - дов. №7 від 20.05.08р.

від відповідача: ОСОБА_1, пасп.
НОМЕР_1.

третя особа-1: не з'явився

третя особа-2: не з'явився

СУТЬ
СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом до відповідача про визнання недійсними договору № 54/2 АН від
15.05.2007р. та додаткової угоди від 18.07.2007р. до договору № 54/2 АН від
15.05.2007р., укладених між сторонами.

Позовні вимоги обґрунтовані
посиланням на порушення вимог закону під час укладення спірного договору, а
саме Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти»,
що є підставою для визнання спірного договору та додаткової угоди до нього
недійсними згідно з ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Відповідач проти позову заперечує
вказуючи, що рішенням у справі № 5/591-07 від 25.12.2007р. з позивача на
користь відповідача була стягнута заборгованість за спірним договором, отже
підтверджено його правомірність та спір між сторонами вирішено; позивач
звертався до відповідача з листом про розірвання спірного договору, отже вважав
його діючим; позивач не є державним підприємством, а кошти, що були сплачені
відповідачу не є державними, тому норми Закону України «Про закупівлю товарів,
робіт і послуг за державні кошти»не застосовуються до спірних правовідносин; за
умовами спірного договору, кошти які отримав відповідач становили суму
інфляційних витрат, 3% річних та пені які підлягали стягненню з боржника
позивача, тобто не були коштами позивача; на підприємстві позивача відсутній
тендерний комітет, отже при укладенні спірного договору не можливо було
виконати вимоги норми Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за
державні кошти».

Треті особи не забезпечили явку
представників до судового засідання та не надали витребувані судом матеріали.
Враховуючи належне повідомлення третіх осіб
про час та місце судового засідання у справі, що підтверджується
наявними у справі доказами, а також те, що не з'явлення представників третіх
осіб не перешкоджає вирішенню спору у справі, суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представників третіх осіб у справі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Міське комунальне підприємство
„Дніпроліфт" відповідно до Статуту із змінами та доповненнями є
комунальним підприємством, заснованим на комунальній власності територіальної
громади міста Дніпропетровська, входить до структури житлового  господарства Дніпропетровської міської ради
та підпорядковане управлінню житлового господарства Дніпропетровської міської ради.

Згідно   п.
1.2   Статуту Міського
комунального підприємства „Дніпроліфт",
власником   підприємства   є
територіальна   громада   м. Дніпропетровська в особі
Дніпропетровської міської ради.

15.05.2007р. позивач в особі
директора Семідоцького Юрія Івановича та фізична особа - підприємець ОСОБА_1
уклали договір № 54/2 АН та 18.07.2007р. додаткову угоду до договору № 54/2 АН
від 15.05.2007р. на надання юридичних послуг по стягненню заборгованості   з
Комунального
житлово-експлуатаційного
підприємства   №   54 Амур-нжньодніпровського району м.
Дніпропетровська, яке теж входить до структури управління житлового
господарства міської ради.

Вартість послуг за договором № 54/2
АН від 15.05.2007р. (розділ 4) та додатковою угодою до нього від 18.07.2007р.
склала 75 444 грн. 27 коп.

Між тим, відповідно до ч. 1 ст. 2
Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти»від
22.02.2000р. № 1490 (в редакції на час укладення спірного договору та
додаткової угоди),  цей Закон
застосовується до усіх закупівель товарів, робіт і послуг, що повністю або
частково здійснюються за рахунок державних коштів, за умови, що вартість
предмета закупівлі для товару (товарів), послуги (послуг) становить або
перевищує 20 тисяч гривень, а для робіт - 50 тисяч гривень.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1490
розпорядники державних коштів - органи державної влади, органи влади Автономної
Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, інші органи, установи,
організації, визначені Конституцією України та законодавством України, а
також підприємства, установи чи організації, створені в установленому порядку
органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим чи органами
місцевого самоврядування та уповноважені на отримання державних коштів, взяття
за ними зобов'язань та здійснення платежів, підприємства;

Державні  кошти
-  кошти Державного бюджету
України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів, державні
кредитні ресурси,  а також кошти  Національного
банку  України,  державних цільових  фондів,
Пенсійного  фонду  України,
фондів соціального страхування,
кошти  загальнообов'язкового  державного соціального страхування,   кошти
страхування  на  випадок
безробіття,  кошти загальнообов'язкового
державного соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою  втратою  працездатності  та
витратами, зумовленими народженням та похованням, кошти, передбачені
Законом України "Про загальнообов'язкове
державне  соціальне страхування
від нещасного випадку   на   виробництві
та   професійного  захворювання,
які спричинили   втрату   працездатності",  гуманітарна допомога  в
грошовій  формі, кошти Аграрного
фонду, Державного та місцевих
фондів  енергозбереження,  кошти установ чи організацій,
створених   в  установленому
порядку  органами  державної
влади, органами  влади  Автономної
Республіки Крим чи органами місцевого самоврядування,  кошти підприємств, які спрямовуються на
придбання товарів,  робіт  і
послуг;

Підприємства відповідно до положень
ст.  1
Закону № 1490 - підприємства  -
державні, казенні, комунальні підприємства та господарські  товариства,
в  яких  державна або комунальна частка акцій   (часток,
паїв)   перевищує   50
відсотків,  їх  дочірні підприємства,  а
також  підприємства,  господарські товариства, у статутному
капіталі яких 50 і більше відсотків належить державним, казенним,  комунальним підприємствам та господарським
товариствам, в  яких  державна
або  комунальна  частка
акцій  (часток,  паїв) перевищує 50 відсотків.

Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону № 1490
забороняється укладання договорів, які передбачають витрачання державних
коштів, та/або оплата розпорядником державних коштів товарів, робіт і послуг
до/без проведення процедур, передбачених цим Законом.

Отже, в розумінні Закону № 1490
спірний договір, умовами якого було передбачено сплату позивачем відповідачу
грошових коштів у сумі 75 444 грн. 27 коп. за виконані послуги щодо стягнення
дебіторської заборгованості з боржника, повинен був укладатися з дортиманням
процедур встановлених цим Законом, а кошти отримані від боржника є коштами
комунального підприємства та відповідно державними, незважаючи на джерела та
підстави їх надходження.

Частиною 4 ст.179 ГК України
визначено, що сторони договору мають право уладати договори на будь-яких
умовах, які не суперечать законодавству України.

Жодних тендерних  процедур
щодо  оспорюваного  договору
та додаткової угоди проведено не було (доказів не надано).

Вищевикладене  свідчить
про  те,   що
під  час  укладання спірного договору  про
надання юридичних послуг та додаткової угоди до нього були порушені
положення Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні
кошти».

В силу ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою
та шостою статті 203 цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до п. 3 ст. 215 ЦК
України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із
сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Спірний договір та додаткова угода
до нього суперечить з ч. 4 ст. 2 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і
послуг за державні кошти» (в редакції на час укладення спірного договору та
додаткової угоди), тому позовні вимоги позивача про визнання їх недійсним є
правомірними, а відповідні заперечення відповідача, враховуючи усе
вищевикладене,  безпідставними.

Також, виходячи з предмету та
підстав спору у справі 5/591-07 необгрунтованими є посилання відповідача на
вирішення спору про дійсність спірного договору в межах справи 5/591-07, яка
розглядалася господарським судом Дніпропетровської області.

Судові витрати сплачені позивачем
за розгляд справи у сумі 85,00грн. держмита та 118,00грн.
інформаційно-технічного забезпечення судового процесу слід віднести на
відповідача.

З підстав наведеного та керуючись
ст. 15, 16, 203, 215 ЦК України, Законом України «Про закупівлю товарів, робіт
і послуг за державні кошти», ст.ст. 1, 49, 82-85 ГПК України, господарський
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсними договір № 54/2
АН від 15.05.2007р. та додаткову угоду від 18.07.2007р. до договору № 54/2 АН
від 15.05.2007р., укладені між Міським комунальним підприємством
"Дніпроліфт" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_2, п/р НОМЕР_3 в ДОД АППБ
„Аваль”, МФО 305653) на користь Міського комунального підприємства
"Дніпроліфт" (м. Дніпропетровськ, вул. Леніна, 46, ,
п/р 4200 в ДФ АКІБ „Уксіббанк”, МФО 351005) судові витрати сплачені
за розгляд справи у сумі 203,00грн., видати наказ.

Суддя

А.Є. Чередко

Рішення підписано