Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2008 р. Справа № 21/85-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О. А., судді Олійник В.Ф. , Гончар Т. В.

при секретарі Бєляєвій І.І.

за участю представників:

позивача –Скребця О.М. –представник, дов. від 25.04.2008 року (копія у справі)

відповідача –Волошина Д.А. –представник, дов. від 08.08.2008 року (у справі)

апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача –Приватного виробничого підприємства «Квадро» (вх. № 2001Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 01 серпня 2008 року по справі № 21/85-08

за позовом Приватного підприємства "Оліяторг", м. Київ

до Приватного виробничого підприємства "Квадро", м. Харків

про стягнення 1948873,95 грн., -

встановила:

Рішенням господарського суду Харківської області від 01 серпня 2008 року по справі № 21/85-08 ( головуючий суддя Пелипенко Н.М., судді Калініченко Н.В., Тихий П.В. ) в задоволенні клопотання позивача про призначення судової експертизи відмовлено. Позов задоволено. Суд стягнув з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) в сумі 1500856,95 грн., штраф - 448017 грн., державне мито 19488,75 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 118 грн. Скасував засоби забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду від 19 травня 2008 року ( аркуші справи 121 - 124 том 2 ).

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, той факт що позивачем на адресу відповідача за допомогою факсимільного зв’язку було направлено акт про розірвання за взаємною згодою сторін договору № 22/11/07 від 22 листопада 2007 року.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу за підстав викладених в ній. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Позивач проти апеляційної скарги заперечує, вважає її безпідставною та необґрунтованою. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи та було встановлено судом першої інстанції, між позивачем та відповідачем 22 листопада 2007 року було укладено договір № 22/11/07 (аркуш справи 9 том 1). У відповідності до договору продавець –ПВП «Квадро»зобов’язався передати покупцеві - ПП «Оліяторг»олію соняшникову нерафіновану в кількості 500 тонн по ціні 6900 грн. за тону з ПДВ. Загальна вартість договору складає 3450000 грн. з ПДВ. Поставка товару повинна здійснюватися на умовах ЕХW (Інкотермс -2000) м. Слов’янськ.

Відповідно до умов договору (п.п. 4.3, 4.4, 4.5) термін поставки товару до 10 грудня 2007 року, товар поставляється партіями, датою поставки товару вважається дата виписки видаткової накладної.

Згідно пункту 5 договору сторони домовились, що оплата товару, який поставляться за договором, проводиться в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця (відповідача у справі) на умовах 100% попередньої оплати до 26 листопада 2007 року.

Позивач платіжними дорученням № 1530 від 26 листопада 2007 року, № 1529 від 26 листопада 2007 року, № 1528 від 26 листопада 2007 року, № 1519 від 23 листопада 2007 року (аркуші справи 14-17 том 1) здійснив попередню оплату за олію на загальну суму 3450000 грн., що складає 100% загальної вартості. В платіжних дорученнях в графі призначення платежу позивач зазначив, що передоплата здійснюється за масло по рахунку № 87 від 22 листопада 2007 року.

Відповідач, на виконання умов договору № 22/11/07 від 22 листопада 2007 року, по видатковим накладним № РН-5712 від 26 грудня 2007 року на суму 196098 грн., № РН-1212 від 06 грудня 2007 року на суму 327267 грн., №РН-4912 від 21 грудня 2007 року на суму 478032 грн., № РН-4412 від 18 грудня 2007 року на суму 208518 грн. передав позивачеві олію соняшникову на загальну суму 1209915 грн. (аркуші справи 10-13 том 1).

У травні 2008 року позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача 448017 грн. штрафу, та 1500856,95 грн. неустойки за невиконання умов договору.

Рішенням господарського суду Харківської області від 01 серпня 2008 року позовні вимоги задоволені та стягнуто з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) в сумі 1500856,95 грн. та 448017 грн. штрафу.

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України, господарські договори за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

До матеріалів справи судом першої інстанції залучено акт від 10 грудня 2007 року про розірвання договору № 22/11/07 від 22 листопада 2007 року, який було отримано відповідачем від позивача факсимільним зв’язком. В даному акті зазначено, що на підставі частини 1 статті 651 Господарського кодексу України, вважати договір 22/11/07 від 22 листопада 2007 року –розірваним за взаємною згодою сторін. Відповідач зобов’язався повернути раніше перераховані кошти за договором № 22/11/07 від 22 листопада 2007 року шляхом поставки товару або шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача до 01 квітня 2008 року. Факсимільна копія даного акту має силу оригінала до моменту підписання і обміну сторонами оригіналом даного акту (аркуш справи 103 том 1 ).

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що твердження позивача про те, що він ні коли не підписував та не направляв на адресу відповідача факсимільним зв’язком ніяких документів, у тому числі і акту від 10 грудня 2007 року про розірвання договору № 22/11/07 не може бути прийнято до уваги, оскільки ці твердження спростовуються факсимільними копіями договорів № 01/11/07 від 01 листопада 2007 року, № 22/11/07 від 22 листопада 2007 року, № 28/09/07 від 28 вересня 2007 року, № 12/11/07 від 12 листопада 2007 року, які раніше укладалися позивачем та відповідачем та залучені до матеріалів справи (аркуші справи 128 –137 том 1).

На виконання акту про розірвання договору від 10 грудня 2007 року відповідач платіжними дорученнями повернув грошові кошти на рахунок позивача до 01 квітня 2008 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було безпідставно залишено поза увагою акт від 10 грудня 2007 року про розірвання договору № 22/11/07 від 22 листопада 2007 року.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 30 березня 2008 року між позивачем та відповідачем було складено акт звірки взаємних розрахунків по договору № 22/11/07 від 22 листопада 2007 року, яким було зафіксовано, що станом на 30 березня 2007 року заборгованість Приватного виробничого підприємства «Квадро»на користь Приватного підприємства «Оліяторг»складає 2796,19 грн. (аркуш справи 48 том 1).

31 березня 2007 року між сторонами у справі укладено угоду про залік зустрічних вимог. У відповідності до зазначеної угоди з моменту вступу в силу даної угоди сторони (позивач та відповідач) домовилися, що по договору № 28/09/07 від 28 вересня 2007 року та по договору № 22/11/07 від 22 листопада .2007 року сторони не є зобов’язаними. Дана угода вступає в силу з моменту її підписання, тобто з 31 березня 2008 року (аркуш справи 49 том 1).

У відповідності до статті 604 Цивільного кодексу України зобов’язання припиняються за домовленістю сторін та згідно частини 2 статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов’язання сторін припиняються. Отже, укладання акту від 10 грудня 2007 року про розірвання договору № 22/11/07 свідчить про те, що сторони домовилися про припинення зобов’язань до настання граничного строку їх виконання.

Крім того, відповідач виконав свої зобов’язання перед позивачем в повному обсязі, про що свідчить акт звірки взаємних розрахунків станом на 30 березня 2008 року та угода про зарахування зустрічних вимог від 31 березня 2008 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 91, 99, 101, 102, пунктом 2 статті 103, пунктом 3 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Приватного виробничого підприємства «Квадро»задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 01 серпня 2008 року по справі № 21/85-08 скасувати та прийняти нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Приватному підприємству «Оліяторг» відмовити.

Повний текст постанови підписаний 29 вересня 2008 року.

Головуючий суддя Істоміна О. А.

Судді Олійник В.Ф.

Гончар Т. В.