ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2008 р.

№ 3/271

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Кравчука Г.А.

суддів:

Мачульського Г.М.

Шаргала В.І.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

касаційну скаргу

Підприємства "Авотс" громадської організації "Відділення Київської міської Спілки ветеранів Афганістану Харківського району м. Києва "Патріот"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду

від

10.06.2008р.

у справі

№3/271

Господарського суду

міста Києва

за позовом

Управління освіти Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації

до

Підприємства "Авотс" громадської організації "Відділення Київської міської Спілки ветеранів Афганістану Харківського району м. Києва "Патріот"

про

розірвання договору оренди та виселення

за участю представників

- позивача:

Дзядзьо О.М. (довіреність №1971 від 11.09.2008р.)

- відповідача:

1). Санжаревського В.Ф. (довіреність №63/06 від 20.10.2008р.)

2). Королюка Г.Р. (директор, довіреність №62/06 від 20.10.2008р.), -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.07.2006р. (суддя Хілінська В.В.) позов задоволено повністю, постановлено розірвати договір оренди №22 від 06.09.2000р., укладений між Районним відділенням освіти Харківської районної державної адміністрації м. Києва (правонаступником якого є Управління освіти Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації) (орендодавець) та Підприємством "Авотс"; виселити Підприємство "Авотс" громадської організації "Відділення Київської міської Спілки ветеранів Афганістану Харківського району м. Києва "Патріот" з нежитлового приміщення загальною площею 27, 65 м2, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вербицького, 9-і, передавши вказане приміщення Управлінню освіти Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації; стягнути з Підприємства "Авотс" громадської організації "Відділення Київської міської Спілки ветеранів Афганістану Харківського району м. Києва "Патріот" на користь Управління освіти Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації 85 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2008р. (колегія суддів у складі: головуючого –судді Ропій Л.М., суддів Буравльова С.І., Калатай Н.Ф.) зазначене рішення суду залишено без змін.

В касаційній скарзі відповідач просить вказані рішення і постанову скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, а саме: ст.ст.8, 22, 24, 55, 64 Конституції України, ст.ст.284, 286, 287 Господарського кодексу України, ст.41, 42, 34 Господарського процесуального кодексу України.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить судові рішення залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що судами повно та всебічно з’ясовано всі обставини справи, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Враховуючи повноваження суду касаційної інстанції, встановлені ст.1117 ГПК України, відповідно до якої переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (ч.1), касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу (ч.2), суд касаційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскарженої постанови виходячи з наступного.

Із встановлених судами обставин справи вбачається, що між Районним відділом освіти, правонаступником якого є позивач, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, було укладено спірний договір оренди нежитлового приміщення від 06.09.2000р. №22. За погодженням з орендодавцем від 04.07.2003р. відповідач мав право здійснити роботи по заміні покрівлі, укріпленню фундаментів, оздобленні та влаштуванню суцільної огорожі нежитлового приміщення, за рахунок власних коштів без подальшого відшкодування понесених витрат.

Також судами встановлено, що збудувавши нову будівлю відповідач вийшов за межі переліку робіт, виконання яких було дозволено позивачем, що є порушенням ст.23 ч.3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", та порушенням умов договору оренди, визначених пп.8, п.5. Крім того, п.5.1 цього договору передбачено обов’язок орендаря сплачувати не пізніше 20-го числа кожного поточного місяця орендну плату, вартість отриманих комунальних послуг та за оренду землі, про те з січня 2004р. по травень 2006р. цих зобов’язань не виконував в наслідок чого за вказаний період виникла заборгованість у розмірі 3 135, 48 грн.

Задовольняючи позов про розірвання договору оренди та про виселення відповідача із нежитлового приміщення суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач порушивши вимоги Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та умови договору оренди вийшов за межі переліку робіт, виконання яких було дозволено позивачем, а також не виконував взятих на себе зобов’язань щодо сплати не пізніше 20-го числа кожного поточного місяця орендної плати, вартості отриманих комунальних послуг та плати за оренду землі.

Суд касаційної інстанції погоджується з такими висновками виходячи з наступного.

Відповідно до припису частини 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. А згідно з частиною 3 статті 26 цього ж Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Судами встановлено, що відповідач не виконував свого обов’язку із внесення орендної плати з січня 2004р. по травень 2006р. і вказана обставина не спростована особою, що подала касаційну скаргу.

Згідно ст.286 ч.4 ГК України строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Таким чином відсутні підстави вважати що судами при прийнятті рішень порушено вказану норму права.

Порушення відповідачем приписів ст.23 ч.3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", та порушення умов договору оренди, визначених пп.8, п.5 за вказаних обставин також є підставою для розірвання спірного договору згідно з частиною 3 статті 26 цього ж Закону.

Таким чином доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів про те, що відповідачем порушено вищевказані умови договору оренди, що згідно наведених норм права, є підставою для розірвання договору оренди, та як наслідок –виселення відповідача з нежитлового приміщення.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів та частково зводяться до необхідності додатково перевірити докази, досліджені судами, що, відповідно до приписів ст.111-7 ч.2 ГПК України, при здійсненні у касаційному порядку перегляду судових рішень не допускається.

Щодо доводів викладених у касаційній скарзі стосовно порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права через те, що справу розглянуто у відсутності відповідача, не повідомленого про час та місце судового засідання, суд касаційної інстанції зазначає, що такі висновки не ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач був належним чином повідомлений судом апеляційної інстанції про час та місце судового засідання, таке повідомлення здійснено за адресою м. Київ, вул. Вербицького, 9 "і", тобто за адресою, зазначеною у апеляційній та касаційній скаргах, однак поштове відправлення суду повернулось до суду апеляційної інстанції з відміткою про те, що адресат вибув ( т.3 а.с.126-129).

Наведеним спростовуються доводи, викладені в касаційній скарзі, щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п. 1, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Підприємства "Авотс" громадської організації "Відділення Київської міської Спілки ветеранів Афганістану Харківського району м. Києва "Патріот" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2008р. у справі №3/271 Господарського суду міста Києва –без змін.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

С у д д і Г.М. Мачульський

В.І. Шаргало