ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
У Х В А Л А

№ 17/278

04.06.08

За скаргою боржника (відповідач) Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»

На дії Головного управління юстиції у м. Києві

Стягувач (позивач) Товариство з обмеженою відповідальністю «Оілл»

Суддя Кролевець О.А.

Представники:

Від скаржника: Лішунова Н.В. (довіреність №ЦХП-18/94 від 14.01.2008)

Від ГУЮ у м. Києві: не з'явився

Від стягувача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.09.2004 у справі №17/278, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2005, позовні вимог ТОВ «Оілл»задоволено повністю. Розірвані договори уступки вимоги №ЦХП-11-01302-14 від 26.06.2002 та №ЦХП-11-01302-15 від 30.07.2002, стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 1486521 грн., отриманих за договорами, та судові витрати.

На виконання рішення суду був виданий наказ від 29.03.2005.

11.04.2008 до суду надійшла скарга ДП матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»на дії Головного управління юстиції у м. Києві, в якій боржник просить суд зобов’язати Головне управління юстиції у м. Києві винести постанови про зняття арештів з рахунків установ банків, накладених постановами №256/19 від 01.06.2005, №256/19 від 25.04.2005, б/н від 15.07.2005, №248/1 від 27.07.2005, №248/1 від 22.11.2005, №248/1 від 15.12.2005, №248/1 від 08.02.2006 відповідно до кількості банківських установ.

В судове засідання не з’явилися представники стягувача та Головного управління юстиції у м. Києві.

Подана до суду скарга мотивована тим, що борг сплачений повністю, а тому арешти з рахунків боржника, накладені постановами державного виконавця, мають бути зняти.

Письмових пояснень по суті поданої скарги від Головного управління юстиції у м. Києві та стягувача не надходило.

При розгляді вищезазначеної скарги судом встановлено наступне.

Згідно зі ст.3 Закону України “Про виконавче провадження” державною виконавчою службою здійснюється примусове виконання рішень на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема, на підставі наказів господарських судів.

Державний виконавець у відповідності до ст.5 Закону зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження»звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. За наявності даних про кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних організаціях, на них накладається арешт.

Згідно зі ст.55 Закону арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах;

Відповідно до ст.38 Закону у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, зокрема, у разі фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження.

Судом встановлено, що протягом 2005-2006рр. державними виконавцями були винесені постанови про арешт коштів боржника (ДП матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач») на користь ТОВ «ОІЛЛ» за наказом Господарського суду міста Києва від 29.03.2005 №17/278, а саме: постанови №№ 256/19 від 01.06.2005, №256/19 від 25.04.2005, №б/н від 15.07.2005, №248/1 від 27.07.2005, №248/1 від 22.11.2005, №248/1 від 15.12.2005, №248/1 від 15.12.2005, №248/1 від 08.02.2006.

Скаржник стверджує, що грошові суми за наказом суду стягнуті повністю, але арешт були зняти лише з декількох рахунків, що підтверджується постановою про зняття арешту з рахунку боржника №248/1 від 23.07.2007.

23.01.208 скаржник звернувся до Головного управління юстиції у м. Києві із клопотанням №ЦХП-18/96 про зняття арештів, накладених на рахунки боржника відповідно до постанов державної виконавчої служби, але відповіді скаржник до цього часу не отримав.

Головне управління юстиції у м. Києві будь-яких пояснень по суті викладених у скарзі обставин, або доказів в спростування таких обставин, суду не надало.

Подана до суду скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.85 Закону України «Про виконавче провадження»у виконавчому провадженні на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби по виконанню рішення або відмову у здійсненні передбачених цим Законом дій стягувачем чи боржником може бути подана скарга до начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до відповідного суду. Така скарга може бути подана протягом 10 днів.

Такий самий строк для подання скарги встановлений ст.1212 ГПК України та обчислюється з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Як вже зазначалось вище, боржнику стало відомо про бездіяльність державного виконавця 23.01.2008, коли він звернувся до Головного управління юстиції у м. Києві із клопотанням про винесення постанов про зняття арешту з рахунків боржника.

Тобто, встановлений законом 10-денний строк звернення зі скаргою до суду розпочався саме з 23.01.2008 і сплив 01.02.2008.

Судом встановлено, що скаржник звернувся з відповідною скаргою до суду лише 11.04.2008, що свідчить про пропущення встановленого законом строку.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що скаржником пропущений строк для подання до суду скарги на дії (бездіяльність) Головного управління юстиції у м. Києві, а клопотання про його поновлення скаржником не заявлено, суд дійшов висновку про те, що скарга ДП матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» на дії Головного управління юстиції у м. Києві є такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, суд звертає увагу скаржника на ту обставину, що відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.203 №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»суд не вправі зобов’язувати державного виконавця та іншу посадову особу державної виконавчо служби до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження»можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Керуючись ст.ст. 86, 121І ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ДП матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»на дії (бездіяльність) Головного управління юстиції у м. Києві відмовити.

Суддя О.А.Кролевець