донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

27.10.2008 р.                                                              справа №20/163

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Стойка О.В.

суддів

Діброви Г.І. , Шевкової Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача:

Радіонов Я.С. за довіреністю,

від відповідача:

Костоглод Н.А за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Донецькобленерго", в особі Краматорських електричних мереж м.Краматорськ Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

21.08.2008 року

по справі

№20/163 (Донець О.Є.)

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Донецькобленерго", в особі Краматорських електричних мереж м.Краматорськ Донецької області

до

Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" м.Донецьк

про

стягнення 793320,41грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2007 року до господарського суду звернулось Відкрите акціонерне товариство "Донецькобленерго" в особі Краматорських електричних мереж м.Горлівка Донецької області (позивач) із позовом до Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" м.Донецьк (відповідач) про стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію у сумі 675462,74 грн., інфляційних у сумі 84897,72 грн., 3% річних у сумі 10 055,95 грн., пені в сумі 22904 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 21.08.2008р. позовні вимоги позивача задоволені частково та з відповідача стягнуто 675462,74 грн. заборгованості за активну електричну енергію, 84897,72грн інфляційних, 3% річних у сумі 10055,95грн. У задоволенні решти позовних відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду частково та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог заявник скарги посилається на те, що суд невірно застосував норми матеріального права.

Позивач в судовому засіданні надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та Державним виробничим підприємством по зовнішньому централізованому водопостачанню „Укрпромводчормет” було укладено Договір про постачання електричної енергії № 820 від 02.04.03р. (далі-Договір).

Відповідно до Статуту затвердженого розпорядженням від 28.08.07р. КП «Компанія «Вода Донбасу»є правонаступником Державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню „Укрпромводчормет”.

Відповідно до умов Договору позивач постачає електричну енергію відповідачу, а відповідач оплачує позивачу Ії вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору та додатками до Договору, що є його невід»ємними частинами. Під час виконання умов Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов»язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією, затвердженим в установленому порядку.

За приписами п. 2.2.2. Договору, відповідач зобов»язався сплачувати позивачу вартість електроенергії, згідно із умовами Додатку №5 «Порядок розрахунків за електроенергію». Відповідно до п.3 Додатку №5 оплата отриманого споживачем рахунку повинна виконуватися протягом не більше 5 календарних днів.

Позивач на виконання умов Договору здійснив постачання електричної енергії відповідачу про що було складено відповідні акти.

Відповідач взяті на себе зобов»язання за Договором по повної та своєчасної оплаті електричної енергії виконував не належним чином у зв»язку з чим за ним виникла спірна заборгованість.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивачем на адресу позивача була поставлена електрична енергія, що підтверджується складеними актами приймання –передачі електроенергії за квітень 2007р. –червень 2008р. на загальну суму 675 462,74грн., які складені та підписані представниками сторін. Також на виконання умов Договору позивачем були виставлені відповідачу рахунки для сплати за спожиту електричну енергію, які останнім сплачені не були.

Наявність цієї заборгованості на відповідний період сторонами не оспорюється.

Отже на підставі вищенаведеного, судова колегія вважає вірним висновок господарського суду про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту активну електричну енергію у сумі 675462,74 грн., оскільки заявлені вимоги є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судовою колегією перевірено та встановлено правильність нарахування заявлених до стягнення та задоволених судом першої інстанції інфляційних у сумі 84897,72 грн. та 3% річних у сумі 10 055,95 грн. за несплату вищевказаної заборгованості, законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині також сторонами не оспорюється.

Отже заявлені позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних та 3% річних є законними та обґрунтованими, а висновок господарського суду про задоволення зазначених позовних вимог є вірним.

В процесі розгляду справи відповідачем було заявлено клопотання про розстрочення виконання рішення на 12 місяців у зв»язку з тяжким матеріальним становищем через наявність заборгованості за надані ним послуги водопостачання у розмірі 13871,3 грн., яке судом першої інстанції задоволено не було.

Щодо стягнення суми пені у розмірі 22904 грн. то судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні цих вимог за наступних підстав.

Як вбачається, позивач вимагає стягнути з відповідача пеню в сумі 22904 грн. нарахування якої він обґрунтовує ч.2 ст. 231 ГК України та належністю його підприємства, а також відповідача до державного сектору економіки.

Вимогами вищевказаного договору, на підставі якого стягнуто спірну заборгованість, певного розміру пені за порушення строків оплати не передбачено.

Відповідно до ч.2 ст.231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

За приписами ч.2 ст. 22 ГК України суб'єктами господарювання державного сектора економіки є суб'єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб'єкти, державна частка у статутному фонді яких перевищує п'ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб'єктів.

Відповідач є комунальним підприємством, тому не відноситься до державного сектору економіки.

На вимогу суду у підтвердження належності позивача до державного сектору економіки, позивач надав копії листа фонду Державного майна від 11.10.04р., Постанови КМУ від 22.06.04р. «Про утворення Національної компанії «Енергетична компанія України», однак судовою колегією зазначені документи не приймаються до уваги, оскільки з їх змісту не вбачається, що позивач у теперішній час належить до державного сектору економіки. Не містить таких доказів і надані витяги із Статуту позивача.

Крім того в матеріалах справи наявна довідка ЄДРПОУ від 05.03.08р. з якої вбачається, що позивач є підприємством з приватною формою власності.

Отже посилання позивача на те, що він належить до державного сектору економіки, не підтверджені матеріалами справи.

За таких підстав висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог позивача про стягнення пені є законним та обґрунтованим.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 21.08.08р. по справі №20/163 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита при поданні апеляційної скарги покладаються на позивача по справі.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Донецькобленерго" м.Горлівка Донецької області залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області по справі №20/163 від 21.08.07р. залишити без змін.

Головуючий          О.В. Стойка

Судді:          Г.І. Діброва

Т.А. Шевкова

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС