КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2008                                                                                           № 05-5-23/8964

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Мартюк А.І.

суддів:           Зубець Л.П.

Лосєва А.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Тумановський А.П. дов. №53-ю від 23.01.2008р.

від відповідача -не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Українського державного науково-дослідного та проектного інституту "УкрНДІпроектреставрація"

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 26.08.2008

у справі № 05-5-23/8964 (Демидова А.М.)

за позовом                               Українського державного науково-дослідного та проектного інституту "УкрНДІпроектреставрація"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Одісея-Тур"

про                                                  стягнення 19255,5 грн.

ВСТАНОВИВ:

Український державний науково-дослідний та проектний інститут “УкрНДІпроектреставрація” звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Одісея-Тур” про стягнення з відповідача боргу у розмірі 19255,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва №05-5-23/8964 від 26.08.2008 р. позовну заяву Українського державного науково-дослідного та проектного інституту “УкрНДІпроектреставрація” було повернуто без розгляду на підставі п.10 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із вказаною Ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати Ухвалу Господарського суду міста Києва №05-5-23/8964 від 26.08.2008 р. та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, позивач, зокрема, зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме Постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 р. №1258, ч.2 ст.12 Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов’язаних з розглядом цивільних та господарських справ.

23.09.2008 р. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 22.10.2008 р.

Представник позивача у судовому засіданні 22.10.2008 р. підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд її задовольнити, скасувати Ухвалу Господарського суду міста Києва №05-5-23/8964 від 26.08.2008 р. та направити справу на розгляд до місцевого господарського суду.

Представник відповідача у судове засідання 22.10.2008 р. не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін не була визнана судом обов’язковою, колегія суддів визнала за можливе розглядати справу у відсутність представника відповідача за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва №05-5-23/8964 від 26.08.2008 р. позовну заяву Українського державного науково-дослідного та проектного інституту “УкрНДІпроектреставрація” було повернуто без розгляду на підставі п.10 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України з посиланням на те, що позивачем не надано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Зазначена ухвала суду мотивована тим, що у платіжному дорученні № 733 від 13.08.2008р., доданому до позовної заяви у якості доказу сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, у призначенні платежу не вказано найменування суду, до якого особа звертається з позовною заявою, а також не вказано посадове становище та прізвище посадової особи банківської установи, яка підписала дане платіжне доручення. Крім того, підпис особи, яка підписала платіжне доручення, скріплений не печаткою установи банку, а самонаборним штампом. За таких обставин, вказане платіжне доручення не може вважатись належним доказом сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами, викладеними в ухвалі суду, з огляду на наступне.

Форма і зміст позовної заяви, а також перелік документів, які додаються до неї визначені в ст. ст. 54, 57 Господарського процесуального кодексу України.

Недодержання вимог статей 54 і 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Дана норма кореспондується зі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов’язки.

Щодо ненадання належних доказів на підтвердження оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, апеляційний суд вважає за необхідне відзначити наступне.

Механізм здійснення оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ визначений “Порядком оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов’язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1258 від 21.12.2005 р. (далі за текстом –Порядок).

Згідно з п.2 Порядку, витрати оплачують фізичні та юридичні особи, що звертаються до суду з позовними заявами, заявами про відкриття справ окремого провадження, клопотаннями про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, та скаргами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, при зверненні до Господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача 19255,50 грн. боргу, були подані докази сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а саме: платіжне доручення №733 від 13.08.2008 р.

Судом першої інстанції було встановлено, що надане позивачем платіжне доручення не відповідає вимогам, встановленим “Порядком оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов’язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів”.

У відповідності до абзацу 2 п.12 Порядку, документом про оплату витрат є квитанція установи банку або відділення поштового зв’язку, які прийняли платіж, платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. У разі коли оплата витрат здійснюється шляхом перерахування коштів з рахунка вкладника, відкритого в установі банку, додається довідка, засвідчена підписом контролера, скріпленим печаткою фінансової установи.

Згідно з ч.1 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов’язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

У разі виникнення сумнівів щодо надходження і зарахування державного мита, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу до Державного бюджету України суди мають право згідно з п.4 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України витребувати від позивача відповідне підтвердження територіального органу Державного казначейства України.

Отже, суд першої інстанції не був позбавлений права і можливості витребувати у позивача підтвердження територіального органу Державного казначейства України щодо надходження і зарахування до Державного бюджету України витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду міста Києва №05-5-23/8964 від 26.08.2008р. прийнята з невірним застосуванням норм процесуального права та має бути скасована.

Згідно зі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Таким чином, апеляційна скарга Українського державного науково-дослідного та проектного інституту “УкрНДІпроектреставрація” підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва №05-5-23/8964 від 26.08.2008 р. – скасуванню, з направленням справи №05-5-23/8964 на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 63, 99, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Українського державного науково-дослідного та проектного інституту “УкрНДІпроектреставрація” задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.08.2008 року у справі № 05-5-23/8964 скасувати.

Матеріали справи № 05-5-23/8964 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня її прийняття.

Головуючий суддя                                                                      Мартюк А.І.

Судді                                                                                          Зубець Л.П.

Лосєв А.М.

24.10.08 (відправлено)