РІШЕННЯ

"23" жовтня 2008 р.

Справа № 18/6-2859

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Охотницької Н.В.

Розглянув матеріали справи:

за позовом: Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз», м. Тернопіль, вул. Чернівецька, 54а

до відповідача: Тернопільського товариства з додатковою відповідальністю «Таксопарк», м. Тернопіль, проспект С. Бандери, 36

про стягнення заборгованості в сумі 13 881, 84 грн.

За участю представників:

Позивача: Чубатого О.І. –юрисконсульта, № 11 від 07.08.2008 р.;

Відповідача: не з’явився.

В судовому засіданні представнику позивача роз’яснено його процесуальні права та обов’язки, передбачені статтями 20, 22, 81 –1 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутністю відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового засідання не здійснюється.

Суть справи:

Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз», м. Тернопіль, вул. Чернівецька, 54а звернулось до господарського суду з позовною вимогою про стягнення з Тернопільського товариства з додатковою відповідальністю «Таксопарк», м. Тернопіль, проспект С. Бандери, 36 заборгованості за постачання і транспортування природного газу в сумі 13881,84 грн., з яких: 11887,25 грн. –основна сума боргу, 31,70 грн. –пеня, 1759,21 грн. –інфляційні нарахування та 203,68 грн. –3% річних.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач взяті на себе визначені умовами договору на постачання і транспортування природного газу №1/П-151 від 01.01.2008 р. зобов’язання виконав не належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, на яку у відповідності до умов договору та чинного законодавства нараховані штрафні санкції.

В підтвердження викладеного додає договір на постачання і транспортування природного газу №1/П-151 від 01.01.2008 р., акти прийому –передачі природного газу від 31.12.2007 р., від 31.01.2008 р., розрахунок заборгованості, інші документи, належним чином засвідчені копії яких знаходяться у матеріалах справи.

У судових засіданнях 04.09.2008 р. та 18.09.2008 р. представник відповідача позовні вимоги визнає в повному об’ємі, а також зазначає про важкий фінансовий стан зумовлений зношеністю транспортних засобів, високою конкуренцією, збільшенням вартості цін на запчастини та паливо –мастильні матеріали.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, оцінивши представлені докази в їх сукупності господарський суд встановив:

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності.

01.01.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Тернопільміськгаз», яке виступає як Постачальник, та Тернопільським ТДВ «Таксопарк», яке виступає як Покупець, був укладений договір № 1/П-151 на постачання і транспортування природного газу.

За умовами даного Договору (п. 1.1., п. 1) Постачальник в 2008 році продає природний газ і надає послуги з його транспортування та постачання, а Покупець приймає і оплачує вартість газу та послуг з його транспортування та постачання у відповідності до умов даного Договору.

П.п. 3.1. п. 3 даного Договору сторони визначили, що обсяги поставок природного газу по даному Договору складають 46 000 м3.

Договірна ціна природного газу за 1000 м3, який продається за даним договором складає 934,70 грн., ПДВ 186,94 грн.

Тариф на постачання газу складає 96,30 грн., ПДВ 19,26 грн.

Окрім того, п. п. 3. 3. п. 3 Договору встановлено, що фактична кількість поставленого по даному договору природного газу визначається на підставі щомісячних актів прийому –передачі природного газу, які підписуються між Покупцем і Постачальником.

Газ вважається переданим Постачальником та прийнятим Покупцем з моменту здійснення поставки і транспортування природного газу в мережі покупця. Прийом –передача газу у відповідному місяці оформляється актами прийому –передачі природного газу, які підписуються між Покупцем та Постачальником.

Акти прийому –передачі природного газу за відповідний місяць уповноважені представники Сторін складають і підписують до 1 (першого) числа, наступного за звітним місяця. Дані акти є підставою для складання Постачальником щомісячного реєстру і підставою для розрахунків між покупцем та Постачальником за спожитий природний газ і за надані послуги по його транспортуванню (п. п. 4.10. п. 4 Договору).

Оплата за природний газ проводиться Покупцем виключно грошовими коштами в такому порядку:

-          Перша оплата в розмірі 50% (п’ятдесят відсотків) від вартості запланованих місячних обсягів поставки проводиться не пізніше ніж за 5 (п’ять) банківських днів до початку місяця поставки газу;

-          Послідуючі оплати проводяться плановими платежами, по 25% (двадцять п’ять відсотків) від вартості запланованих місячних обсягів поставки, од 10-го та 20-го числа місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу (за місяць поставки газу) до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. п 6.1. п. 6 Договору).

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем і відповідачем у справі виникли зобов’язання з договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, згідно якого, в силу ст. 714 Цивільного Кодексу України, одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю –продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч. 2 ст. 714 ЦК України).

Взаємовідносини між газопостачальними (газотранспортними) організаціями та громадянами (споживачами газу) регулюються Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 р. № 2246 (далі –Правила).

Відповідно до вказаних Правил послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі укладеного між ним та газопостачальною (газотранспортною) організацією договору про надання послуг з газопостачання.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов’язковим для виконання сторонами, і у відповідності із ст. 11 ЦК України –однією з підстав виникнення зобов'язань.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов’язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших активів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

На виконання умов договору № 1/П-151 від 01.01.2008 р. на постачання і транспортування природного газу ВАТ «Тернопільгаз»поставило Тернопільському ТДВ «Таксопарк»у грудні місяці 2007 року природний газ в кількості 6843 м3, що підтверджується актом приймання –передачі природного газу від 31.12.2007 р. та у січні місяці 2008 року природний газ в кількості 5799 м3, що підтверджується актом приймання –передачі природного газу від 31.01.2008 р. Вказані акти підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками юридичних осіб.

Згідно представленого позивачем розрахунку, вартість спожитого відповідачем природного газу в кількості 12642 м3 становить 14687,25 грн.

Проте, зобов’язання з оплати реалізованого Постачальником природного газу в грудні місяці 2007 р. та в січні місяці 2008 року згідно вищезазначених актів відповідач виконав частково в сумі 2800 грн. (червень 2008 року –500 грн., липень 2008 року –1800 грн., серпень 2008 року –500 грн.), що підтверджується платіжними дорученнями від 06.06.2008 р., № 273 від 02.07.2008 р., від 07.07.2008 р., № 312 від 04.08.2008 р. та розрахунком заборгованості за спожитий природний газ і послуги транспортування станом на 07.08.2008 р.

Таким чином, станом на день звернення позивача до суду, заборгованість Тернопільського ТДВ «Таксопарк»за реалізований йому ВАТ «Тернопільміськгаз»у грудні місяці 2007 року та у січні місяці 2008 р. природний газ згідно договору на постачання і транспортування природного газу № 1/П-151 від 01.01.2008 р. та Актів прийому –передачі природного газу становить 11887,25 грн.

Заборгованість в сумі 11887,25 грн. відповідач визнав повністю, про що також, представив суду довідку № 1/01-200 від 04.09.2008 р., проте доказів її сплати не надав, а отже при даних обставин, суд визнає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 11887,25 грн. основного боргу правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Згідно з ч. 4 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Підпунктом 7. 3. пункту 7 Договору сторони передбачили, що за порушення терміну оплати згідно п. п. 6.1. Договору Покупець сплачує Постачальнику, пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період за який нараховується пеня.

Враховуючи наведене, суд визнає правомірними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені в сумі 31,70 грн., такими, що відповідають положенням ст. 232 Господарського Кодексу України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»та п. 20 Правил надання населенню послуг з газопостачання.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Підпунктом 7. 3. пункту 7 Договору встановлено, що Покупець зобов’язується сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час затримання платежу, а також 3 % річних від затриманої несплаченої суми.

Позивачем нараховано суму інфляції –1759,21 грн. за період з січня 2008 року по травень 2008 року (включно) та 3% річних в сумі 203,68 грн.

Розглянувши представлений розрахунок суми інфляції та 3% річних, з огляду на наявність заборгованості за договором, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення суми інфляції та 3% річних обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно вимог ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 13881,84 грн. обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст. ст. 44 –49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 173,193, 230-232 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 625, 629, 714 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 2, 4, 12, 32-34, 43, 44, 49, 69, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Тернопільського товариства з додатковою відповідальністю «Таксопарк», м. Тернопіль, проспект С. Бандери, 36 () на користь Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз», м. Тернопіль, вул. Чернівецька, 54а ():

-          11885 (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят п’ять) грн. 25 коп. боргу;

-          31 (тридцять одну) грн. 70 коп. пені;

-          1759 (одну тисячу сімсот п'ятдесят дев’ять) грн. 21 коп. інфляційних нарахувань;

-          203 (двісті три) грн. 68 коп. 3 % річних;

-          138 (сто тридцять вісім) грн. 81 коп. в повернення сплаченого позивачем державного мита;

-          118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

3.          Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня підписання рішення 24 жовтня 2008 року.

Сторони вправі подати апеляційну скаргу, а прокурор внести апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його підписання, через місцевий господарський суд.

Суддя                                                                                          Н.В. Охотницька