ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 11/92

15.07.08

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮВС»

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг Україна»

про

визнання недійсним договору

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача

не з’явились, Перепелиця О.В. –представник (був присутній у попередніх судових засіданнях)

від відповідача

Мітрофанова О.І. –представник

В судовому засіданні 15.07.2008 на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України за згодою представника відповідача було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про визнання Договору купівлі-продажу № Ук-10-0033 від 24.05.2006 р. недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірний правочин (Договір купівлі-продажу № Ук-10-0033 від 24.05.2006 р.) підлягає визнанню недійсним на підставі ст.ст. 207, 215 Цивільного кодексу України, оскільки завірений факсимільно відтвореним підписом відповідача без письмової згоди позивача та не закріплений печаткою відповідача.

Відповідач у наданому суду відзиві на позов проти позовних вимог заперечує та зазначає, що спірний Договір з боку відповідача був підписаний Чурсіним Миколою Олексійовичем та скріплений печаткою відповідача, крім того, факт укладення Договору відповідно до вимог законодавства України, а також факт повного виконання умов договору з боку відповідача та часткового виконання з боку позивача встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 14.06.2007 р. у справі № 43/35, яке залишено в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.03.2008 р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

24.05.2006 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮВС»(позивач) в особі генерального директора Літвінова Ю.В. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг Україна»(відповідач) в особі директора Чурсіна М.О. укладено Договір купівлі-продажу № Ук-10-0033 (далі - Договір) (належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

Відповідно до п. 1.1 Договору відповідач зобов’язується передати у власність позивачу, а позивач зобов’язується прийняти та сплатити вартість засобів захисту рослин.

Відповідно до положень п. 4.3 Договору одночасно з передачею товару відповідач зобов’язаний, серед іншого, передати позивачу видаткову (відвантажувальну) накладну.

Згідно з п. 4.4 Договору позивач зобов’язаний передати відповідачу довіреність на одержання товарно-матеріальних цінностей для одержання товару.

Відповідачем був переданий, а позивачем прийнятий товар за Договором, що підтверджується видатковою накладною № Ук-10-0031 від 05.06.2006 р. та довіреністю ЯЛК № 153672 від 05.06.2006 р. (належним чином засвідчені копії містяться в матеріалах справи).

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює вимоги до письмової форми правочину. Вона передбачає два способи письмового оформлення правочину –фіксування його змісту в одному документі, або в кількох документах. Частиною 2 ст. 207 ЦК України встановлюється, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, Чурсін Микола Олексійович, від імені якого відповідачем укладений спірний Договір, є директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг Україна», що підтверджується Протоколом № 3 Загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг Україна»від 14.03.2006 р. та Довідкою № 734 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, виданої 12.04.2006 р. Отже, зазначена особа мала всі необхідні повноваження на підписання Договору.

Тим більше, своїми подальшими діями після дати підписання Договору відповідач його визнав, здійснивши свої права та виконавши обов’язки, що виникли з його умов, і ці обставини не тільки не заперечуються сторонами, а і встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

В матеріалах справи містяться належним чином засвідчені копії рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2007 р. у справі № 43/35 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг Україна»до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮВС»про стягнення 383 169,00 грн. та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮВС»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг Україна»про стягнення 128 331,00 грн. упущеної вигоди та розірвання Договору купівлі-продажу від 24.05.2006 р., яким первісний позов задоволено, а в задоволенні зустрічного позову відмовлено в повному обсязі, та постанови Київського апеляційного господарського суду від 11.03.2008 р., якою вищезазначене рішення залишено без змін.

Предметом спору у справі № 43/305 було стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮВС»заборгованості переданий товар по Договору купівлі-продажу № Ук-10-0033 від 24.05.2006 р. та розірвання зазначеного Договору, тобто того самого Договору, визнання недійсним якого вимагає позивач. В межах розгляду справи № 43/35 судом встановлено факт укладення Договору купівлі-продажу № Ук-10-0033 від 24.05.2006р., виконання відповідачем та часткового виконання позивачем умов Договору, а саме: передачу відповідачем та прийняття позивачем товару, тобто вчинення дій, що свідчать про прийняття Договору до виконання та схвалення його сторонами.

Позивач стверджує, що спірний Договір не скріплено печаткою відповідача. Однак, таке твердження є безпідставним, оскільки на оригіналі Договору, який досліджено судом в судовому засіданні, наявна печатка позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг Україна».

Також позивач вказує, що Договір містить факсимільно відтворений підпис особи, яка підписала Договір від імені відповідача, а згідно з ч. 3 ст. 207 ЦК України використання факсимільного відтворення підпису згідно допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, і такої згоди між сторонами досягнуто не було.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 34 ГПК України).

Жодного доказу на підтвердження того, що Договір завірений факсимільно відтвореним підписом особи, яка діяла від імені відповідача, позивач суду не надав. Позивач також не обґрунтував в чому саме полягає порушення його прав та інтересів, пов’язане із завіренням спірного Договору факсимільно відтвореним підписом зі сторони відповідача. До того ж, в судовому засіданні представник позивача наголошував на тому, що оригінал Договору у позивача відсутній.

Враховуючи викладене, наведені позивачем обставини не можуть бути підставою для визнання недійсним укладеного між сторонами Договору, а тому позов задоволенню не підлягає.

У зв’язку з відмовою в позові судові витрати покладаються на позивача відповідно до положень ч. 5 ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 33, 35, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя                                                                                          Ю.М. Смирнова

Дата підписання рішення: 28.07.2008 р.