ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.11.08                                                                                           Справа№ 9/197

Господарський суд Львівської області у складі судді Данко Л.С.,

При секретарі Козак І.Б.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Комунального підприємства “НАШЕ МІСТО”, м. Трускавець Львівської області,

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Соломонове будівництво”, м. Новояворівськ Львівської області,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Виконавчий комітет Трускавецької міської ради, м. Трускавець Львівської області,

Про стягнення 62970 грн. 33 коп. основного боргу за невиконання договору купівлі-продажу товару № 09/09-03 від 10.09.2003р. та стягнення судових витрат.

За участю представників:

Від позивача: Дикий А.О. представник за довіреністю № 777 від 01.06.2007р., яка дійсна до 31.05.2010р.,

Від відповідача: не прибув,

Від третьої особи: Савченко О.Г. –представник за довіреністю від 14 січня 2008 року № 18-2/1.

Представникам роз»яснено права і обов»язки передбачені ст. 22 ГПК України, зокрема право відводу судді, відповідно до статті 20 ГПК України. Заяв та клопотань про відвід судді не подано. Представники не наполягають на технічної фіксації судового процесу.

Суть спору: розглядається справа за позовом Комунального підприємства “НАШЕ МІСТО”, м. Трускавець, до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Соломонове будівництво”, м. Новояворівськ, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Виконавчий комітет Трускавецької міської ради, м. Трускавець, про стягнення 62970 грн. 33 коп. основного боргу за невиконання договору купівлі-продажу товару № 09/09-03 від 10.09.2003р. та стягнення судових витрат.

Ухвалою господарського суду порушено провадження у справі 15.09.2008р. і розгляд справи призначено на 07.10.08р., про що сторони були належним чином повідомлені під розписку ( оригінали поштівок –в матеріалах справи).

З підстав зазначених в ухвалі суду від 07.10.08р. розгляд справи було відкладено на 30.10.2008р., про що сторони були належним чином повідомлені під розписку ( оригінали поштівок –в матеріалах справи).

З підстав зазначених в ухвалі суду від 30.10.2008р. –за клопотанням відповідача (вхідний № 23156 від 21.10.08р.) –розгляд справи відкладено на 06.11.08р.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить стягнути з відповідача на свою користь 62970 грн. 33 коп. основного боргу, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, подав додументи, які витребовувалися ухвалами суду (оригінали –для огляду, копії –у справу).

Відповідач повноважного представника в судове засідання, повторно, без поважних причин не направив, відзиву на позовну заяву не надав, подав клопотання вхідний № 23155 від 21.10.08р. про доручення доказів у справу: довідку про включення до ЄДРПОУ, свідоцтво про державну реєстрацію, копію Статуту.

Представник третьої особи подав письмовий відзив на позовну заяву, просить позовні вимоги позивача задовільнити, подав Рішення Трускавецької міської ради від 25 лютого 2005 року № 458 “Про виконання програми соціально-економічного та культурного розвитку міста Трускавця за 2004 рік та затвердження Програми соціально-економічного та культурного розвитку міста Трускавця за 2005 рік”, довідку про включення до ЄДРПОУ.

Справа розглядається згідно статті 75 ГПК України –за наявними у ній матеріалами.

У ході судового розгляду встановлено:

Як вбачається із матеріалів даної справи 21.11.2002р. з метою поліпшення надання послуг населенню та на виконання Указу Президента України “Про прискорення реформування житлово-комунального господарства” від 19.10.1999р. № 1315/99, відповідно до пункту 30 статті 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, 3акону України “Про підприємства в Україні, міська рада рішенням № 87 від 21.11.2002р. “Про реформування житлово-комунального господарства міста Трускавця (2 етап) вирішила реформувати житлово-комунальне господарство м. Трускавця та утворити комунальне підприємство “Наше місто” шляхом злиття підприємств “ЖЕК № 1”, “ЖЕК № 2”, “ВУКГ”, “Трускавецьводоканал”, “Трускавецьліфт”, “Тепловик”, “Трускавецьтеплоенерго”. Позивач - Комунальне підприємство “Наше місто” є правонаступником вищевказаних підприємств.

З метою покращення водопостачання і водовідведення для потреб населення та гостей курорту м. Трускавця Трускавецька міська рада прийняла рішення № 333 від 15.06.2004р. “Про реформування водопровідно-каналізаційного господарсьва мівста Трускавця із залученням інвестицій ТзОВ “Альфа плюс”, затверджено Концепцію реформування водопровідно-каналізаційного господарства (ВКГ) міста, 25 лютого 2005 року Трускавецька міська рада прийняла Рішення № 458 “Про виконання Програми соціально-економічного та культурного розвитку міста Трускавця за 2004 рік та затвердження Програми соціально-економічного та культурного розвитку міста Трускавця за 2005 рік”. До основних заходів розвитку підприємств ВКГ серед інших, відносилась реконструкція існуючого та будівництво нового резервуару чистої води місткістю 10000 м. куб. В районі села Доброгостів Дрогобицького району.

У 2004р. за рахунок коштів бюджету міста на будівництво резервуару питної води виділено 914 тис. грн. відповідно до рішення Трускавецької міської ради № 458 від 25.02.2005р.

Основними матеріалами для будівництва стратегічного для бальнеологічного курорту резервуару питної води стали залізобетонні вироби і конструкції.

Замовником закупівлі залізобетонних виробів виступило Управління житлово-комунального господарства і будівництва Трускавецької міської ради.

Однак, враховуючи, що управління не є господарюючим суб”єктом, не має складу і матеріально-відповідальних працівників за збереження закуплених товарів, управління доручило Комунальному підприємству “Наше місто” закупити залізобетонні вироби і зобов”язалось оплатити їх вартість.

Підставою для цього стали укладені трьохсторонні договори.

Так, Управлінням житлово-комунального господарства і будівництва Трускавецької міської ради, ТзОВ “Науково виробнича фірма “Вірсавія” та КП “Наше місто” уклали трьохсторонні договори: договір купівлі-продажу товару № 09/09-03 від 10.09.2003 року, договір купівлі-продажу товару № 2 від 21.08.2003р., договір купівлі-продажу товару № 3 від 26.12.2003р., договір № 4 на виготовлення, доставку арматурних каркасів і стінок для будівництва резервуару чистої води біля с. Добро гостів від 05.08.2004 року.

За умовами договору купівлі-продажу товару № 09/09-03 від 10.09.2003 року, Управління житлово-комунального господарства і будівництва Трускавецької міської ради “Замовник” доручає, а КП “Наше місто” –Покупець, приймає на себе зобов”язання провести закупівлю товару ( п. 1.1. договору). ТзОВ “Науково виробнича фірма “Вірсавія” (Продавець) зобов”язувалося поставити та передати у власність (повне господарське відання) Позивача товар та оплатити його на умовах даного договору ( друге речення п. 1.1. договору).

Кількість, якість товару обумовлена сторонами у п. 2 договору, за ціною, вказаною у додатку до даного договору (п.3.1.), порядок поставки товару сторони визначили у п. 4 договору, передачу товару п. 7 договору, форму оплати –у п. 5 договору.

Так, у п. 5.1. договору № 09/09-03 від 10.09.2003 року передбачено, що оплата за замовлений товар: попередня 30%, решта по факту доставки згідно поданих заявок, згідно виставлених рахунків продавця (п. 5.3. договору).

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2004 року (п. 8.1. договору), а у випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати договір за 1 місяць до його закінчення то даний договір вважається продовженим на 1 рік (п. 8.2. договору).

Зазначений договір є чинним на даний час, так як сторони у справі не надали суду доказів, що договір був розірваний, припинений у порядку передбаченому п. 8.2. цього договору.

Як вбачається із матеріалів справи, ТзОВ “Науково виробнича фірма “Вірсавія” допустив порушення умови договору № 09/09-03 від 10.09.2003 року, не поставив визначеного договором товару на суму 62970,33 грн. Розрахунок –в матеріалах справи.

30 серпня 2005 року ТзОВ “Науково виробнича фірма “Вірсавія” та Товариство з обмеженою відповідальністю “Соломонове будівництво” уклали договір (угоду) цесії № 30/08-1 за договору купівлі-продажу товару № 09/09-03 від 10.09.2003 року, про що позивач був належним чином повідомлений листом Вих. № 192 від 31.08.2005р.

Згідно Угоди цесії № 30/08-1 від 30.08.2005р. по договору купівлі-продажу товару № 09/09-03 від 10.09.2003 року, ТзОВ “Науково виробнича фірма “Вірсавія” (Цедент) передає Цесіонарію (Товариству з обмеженою відповідальністю “Соломонове будівництво”) майнові права по договору № 09/09-03 від 10.09.2003 року (зокрема право на виготовлення та реалізацію залізобетонних виробів, отримання від КП “Наше місто” компенсації щодо вартості та транспортних витрат по доставці виробів, внесених на виконання вказаного договору) –п. 1 Угоди цесії. Цедент передає цесіонарію усі оригінали угод, актів по освоєнню коштів, накладних та податкових накладних (п.2 угоди цесії).

Об”єктом права, що передається за цим договором є залізобетонні вироби (плити марки –2ПР2 бр. на загальну суму 41967,00 грн., транспортні послуги становлять 9979,00 грн. (п. 3 угоди цесії), загальна вартість по договору - 51946,00 грн. (п. 4 угоди).

Згідно з п. 5 угоди цесії, цесіонарій сплачує цементу повну вартість, вказану в п. 3 даного договору не пізніше 1 вересня 2005 року.

Договір цесії вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов”язань (п. 6 угоди цесії).

ТзОВ “Науково виробнича фірма “Вірсавія” надіслав позивачу видаткову накладну № РН-12/09-2 від 12 вересня 2005р., яка не підписана позивачем, так як товар, який зазначено у накладній, позивачу не поставлявся.

З метою врегулювання спору, позивач направляв претензії № 706 від 06.06.2007р. ТзОВ “Соломонове будівництво” рекомендованою кореспонденцією № 335/266863 та № 712/1 від 07.06.06р. НВФ “Вірсавія” рекомендованою поштою № 336/266823 з пропозицією сплатити борг у розмірі 62970 грн. 33 коп.

Претензія позивача № 706 від 06.06.2007р. ТзОВ “Соломонове будівництво” залишена відповідачем без реагування, як і без реагування залишена претензія позивача № 712/1 від 07.06.06р., яка надсилалася НВФ “Вірсавія.

Станом на час подання позову позивачем до господарського суду, заборгованість відповідача перед позивачем, згідно купівлі-продажу товару № 09/09-03 від 10.09.2003 року та угоди цесії № 30/08-1 від 30.08.2005р. по договору купівлі-продажу товару № 09/09-03 від 10.09.2003 року, складає 62970 грн. 33 коп., Розрахунок заборгованості до договору купівлі-продажу –в матеріалах справи.

Вищенаведене також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків від 08.04.2005р., видатковою накладною № РН-12/09-2 від 12.09.05р., яка не підписана зі сторони позивача, накладними та видатковими накладними за 2003р. в кількості 11 штук: №№ 29/10-1, 29/10-1,31/10-5, 31/10-3, 19/11-1, 26/11-1, 20/11-2, 24/11-1, 27/11-2,30/12-3, 22/12-1; за 2004р. в кількості 32 шт.: №№ 17/02-3, 15/04-1, 20/04-1, 13/05-1, 15/04-2, 25/05-1, 26/05-1, 02/06-1, 04/06-1, 10/06-1, 16/06-1, 05/07-1, 23/07-2, 29/07-1, 11/08-1, 08/09-3, 10/09-4, 15/09-1, 16/09-1, 30/09-3, 30/09-2, 28/10-1, 22/10-1, 14/10-1, 19/10-4, 19/11-5, 13/12-2, 21/12-2, 27/12-1, 01 / 02-1, всього 43 арк., платіжними дорученнями №№ 794, 2212, 2501, 3207, 4283, 3982, 3473, 3717 –за 2003р., №№ 5895, 8719, 11524, 12579, 12953, 14065, 14744, 15134 1 , 16599 –за 2004 рік.

Суд керувався нормами ЦК України та ГК України, які набрали чинності з 01.01.2004р., виходячи із з ст. 9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, статті 4 Прикінцевих та перехідних положень ГК України, так як правовідносини між сторонами за договором купівлі-продажу товару № 09/09-03, який укладено 10.09.2003р. продовжують існувати.

Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що вини кає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з під став, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зо бов'язаний вчинити певну дію господарського чи управ лінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від пе вних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому чи слі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сто рони виконання її обов'язку.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-го сподарські зобов'язання.

Статтею 174 ГК України визначено, що господарські зобов'язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передба чених законом, а також з угод, не передбачених зако ном, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок ін шої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об'єктів інтелектуальної вла сності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

В нашому випадку господарське зобов”язання виникло з господарського договору купівлі-продажу та угоди цесії до цього договору.

Стаття 175 ГК України передбачає, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками го сподарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчи нити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодек сом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що суб'єктами майново-господарських зобов'язань можуть бути суб'єкти господарювання, зазначені у стат ті 55 цього Кодексу, негосподарюючі суб'єкти —юри дичні особи, а також органи державної влади, органи місцевого самоврядування, наділені господарською ком петенцією. Якщо майново-господарське зобов'язання виникає між суб'єктами господарювання або між суб'єк тами господарювання і негосподарюючими суб'єкта ми —юридичними особами, зобов'язаною та управленою сторонами зобов'язання є відповідно боржник і кредитор.

Статтею 219 ГК України, за невиконання або неналежне виконання госпо дарських зобов'язань чи порушення правил здійснення господарської діяльності правопорушник відповідає на лежним йому на праві власності або закріпленим за ним на праві господарського відання чи оперативного упра вління майном, якщо інше не передбачено цим Кодек сом та іншими законами.

Суд заслухав пояснення представників позивача та третьої особи, оглянув та дослідив подані докази, оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку, що позов документально обґрунтований, відповідачем не спростований, підлягає до задоволення.

Судові витрати покласти на сторони пропорційно задоволених позовних вимог відповідно до статті 49 ГПК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44-49, 69, 77, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовільнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Соломонове будівництво” Львівська область, м. Новояворівськ, вул. Шевченка, 14/63 () на користь Комунального підприємства “Наше місто” Львівська область, м. Трускавець, вул. Стебницька, 100 () 62970 грн. 33 коп. боргу, 625 грн. 70 коп. державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя