ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2008 р. Справа № 35/194-08

вх. № 4976/5-35

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Федоровський С.В. за довіреністю № 01-04/237-1 від 22.04.2008 р.; відповідача - Рудь О.Г. за довіреністю № ЦВСВ-1/424 від 30.01.2008 р.;

розглянувши справу за позовом ТОВ "Об'єднаний транспортний холдинг", м. Київ

до ДП "Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів "Укрспецвагон" сел. Панютино

про стягнення 423613,96 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач (Товариство з обмеженою відповідальністю „Об’єднаний транспортний холдинг”) звернувся до господарського суду Харківської області про стягнення з відповідача (Державного підприємства „Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів” ДП „Укрспецвагон) 423613,96 матеріальних збитків, а також витрат по сплаті держмита та за інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що між сторонами 07.09.2007р. було укладено договір поставки №516 П-ЦВСВ (ВЗК-07.497) ю, відповідно до якого відповідач зобов`язався поставити позивачу товар, а саме вагони хопер 4-х вісні для гарячих обкотишів моделі 20-9749 ТУ У 352-:2005 в кількості 100 одиниць. Позивачем було укладено кредитний договір з банком, згідно з яким він зобов`язався сплачувати кредит та відсотки за користування коштами та договір оренди рухомого складу на перевезення вантажів. Позивачем були виконані свої зобов`язання в повному обсязі по першії партії товару, а саме 11.10.2007р. було здійснено оплату продукції, що підтверджується наданим платіжним дорученням. За спірним договором строк поставки продукції становив 30 днів з дня її оплати, а саме до 11.11.2007р., тому відповідачем було порушено строки поставки продукції, а саме 18.12.2007р. прострочка становила 37 діб, 26.12.2007р. прострочка становила 45 діб. Позивачем було направлено претензію на адресу відповідача, відповідь на яку він не отримав, з урахуванням чого позивач просить суд відшкодувати його збитки за сплачені відсотки за кредитним договором, стягнути неотриманий прибуток за договором оренди та пеню.

У відзиві на позовну заяву відповідач наголошує на відсутність причинного зв`язку між нарахуванням збитківта діями відповідача за кредитним договором, наголошує на укладання договору оренди пізніше, ніж була передана спірна продукція.

Представники сторін в судовому засіданні звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Дане клопотання не суперечить чинному законодавству, інтересам сторін, тому воно приймається судом та підлягає задоволенню.                                                                                 Представник позивача у судовому засіданні просить суд задовольнити позов повністю на підставах, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача просять суд відмовити в задоволені позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та запереченнях на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки, дослідивши докази у їх сукупності, судом встановлено наступне, що між позивачем та відповідачем 07.09.2007р. було укладено договір №516П-ЦВСВ (ВЗК-07497)ю, відповідно до п.1.1. якого відповідач зобов`язується поставити і передати у власність позивачу, а позивач зобов`язується своєчасно прийняти та оплатити на умовах договору: вагони хопер 4-х вісні для гарячих обкотишів моделі 20-9749 ТУ У 352-:2005 в кількості сто одиниць. Згідно п.2.1. спірного договору поставка продукції здійснюється за умов попередньої оплати партіями за таким порядком: позивач сплачує відповідачу 7970400,00 грн, що становить вартість першої партії вагонів в кількості 30 шт., після чого відповідач в термін 10 днів з моменту отримання від позивача документів про присвоєння номерів на вказані вагони, проводить нанесення номерів на вагони і після підписання акту прийомку – передачі відправляє їх на адресу позивача.

18.12.2007р. між сторонами було укладена додаткова угода №1 до спірного договору, відповідно до якої сторонами було погоджено строки поставки другої та третьої партії продукції, а також внесені зміни до п.3.1.1. спірного договору в частині ціни продукції та сторони погоджено ціну за першу партію товару в сумі 265680,00 грн.

Відповідно до п.4.1. спірного договору оплата кожної партії продукції здійснюється покупцем в грошовій формі, у розмірі 100 відсотків вартості кожної партії продукції, яка здійснюється не пізніше ніж за 30 календарних днів до дати поставки партії вагонів.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем було надано позивачу рахунок – фактура №5302 від 08.10.2007р., позивачем платіжним доручення №Т-00001172 від 11.10.2007р. було здійснено 100% попередню оплату за спірним договором в сумі 7970400,00 грн.

Відповідно до графіку поставки продукції на адресу ТОВ „Об’єднаний транспортний холдинг” в 2007 році сторонами було погоджено, що відповідач зобов`язаний в жовтні 2007 р. поставити спірну продукції в кількості 30 од.

Як вбачається із матеріалів справи, листом №02-03/577 від 09.11.2007р. сторони погодили строк поставки передплаченої першої партії до 30.11.2007р. без пред`явлення штрафних санкцій. Тому суд приходить до висновку, що граничний строк поставки першої партії продукції настав 30.11.2007р.

Актом приймання – передачі №Т-214 від 18.12.2007р. відповідачем було передано позивачу 10 од. спірного товару з першої партії на загальну вартість 2656800,00 грн., актом приймання – передачі №2 від 26.12.2007р. відповідач передав позивачу 20 од. спірного товару з першої партії на загальну вартість 5313600,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається із матеріалів справи та графіку поставки товару сторонами було погоджено кінцевий строк даної поставки – 31.10.2007р.

Стаття 629 Цивільного кодексу встановлує принцип обов`язковості виконання сторонами умов договору.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України встановлує право сторони у разі порушення зобов`язання сплати неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п.7.1. спірного договору в разі прострочення строків поставки з вини відповідача він сплачує позивачу пеню у розмірі 0,01% від вартості непоставленої продукції за кожний день затримки.

При таких обставинах, суд, перевіривши надані розрахунки позивача, прийшов до висновку про те, що нарахована пеня не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки згідно погодженого строку поставки продукції кінцевий строк поставки становив 30.11.2007р., тому суд приходить до висновку, що відповідно до чинного законодавства вимога в цій частині підлягає зменшенню та потрібно стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 20723,04 грн.

В частині відшкодування збитків за кредитним договором та договором оредни суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даних позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та Акціонерним комерційним промислово – інвестиційним банком (закритим акціонерним банком) 10.10.2007р. було укладено кредитний договір №20-5688/2-1, відповідно до якого банк зобов`язався надати позивачу кредит, а позивач зобов`язався погасити даний кредит відповідно до додатку №1 до даного договору.

Згідно додатку №1 до кредитного договору №20-5688/2-1 від 10.10.2007р. (графік надходження коштів) сторонами було погоджено, що перше погашення за наданим кредитом буде здійснено позивачем в строк до 30.11.2008р.

Відповідно до ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно п.2 ч.2 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч.2. ст.623 Цивільного кодексу України розмір збитків, спричиненних порушенням зобов`язання, доказується кредитором, тобто позивачем по справі.

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодекса України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Пункт 2 ч.1 ст.225 Господарського кодексу встановлює, що до складу збитків включаються штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, однак, як вбачається із матеріалів справи, кінцевий строк оплати першого платіжу за вищенаведеним кредитним договором встановлений датою до 30.11.2008р.

З огляду на вищевикладнене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведений причинний зв`язок між вимогою про відшкодування збитків та наявністю кредитного договору, оскільки перший строк погашення за кредит становить 30.11.2008р., до категорії упущеної вигоди або реальних збитків дані вимоги не можуть бути віднесені, тому в задоволенні вимоги в частині стягнення сплачених відсотків за кредитним договором №20-5688/2-1 від 10.10.2007р. слід відмовити.

Окрім того, між позивачем та Відкритим акціонерним товариством „Алчевський металургійний комбінат” 09.10.2007р. було укладено договір оренди №062/3236, відповідно до п.1.1. позивач надавав даному комбінату в строкове платне користування вагони - окатишевози для перевозки вантажів.

Як вбачається із матеріалів справи, до даного договору оренду був наданий протокол врегулювання розбіжностей до договору №062/3236 від 09.10.2007р. Проаналізувавши даний протокол, суд прийшов до висновку, що датою даного протоколу є 25.12.2007р., тобто за один день з дати підписання між позивачем та відповідачем останнього акту прийому – передачі продукції №2 від 26.12.2007р.

Відповідно до ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Протоколом врегулювання до даного договору сторони узгодили ціну договору за п.4.2. та вступ його в силу.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що узгодження ціни договору є суттєвою умовою, тому договір оренди №062/3236 від 09.10.2007р. вважається укладеним з дати підписання протоколу врегулювання розбіжностей, тобто з 25.12.2007р.

З урахування викладеного, проаналізувавши договір оренди №062/3236 від 09.10.2007р. суд приходить до висновку, що позивачу не було спричинено збитків, оскільки актами прийому – передачі за даним договором оренди позивачем було надано комбінату 30 од. вагонів, що складає першу партію продукції. Дані акти підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств, тому суд приходить до висновку, що, оскількі комбінат не відмовився від договору оренди та прийняв спірну продукцію, то позивачем не було доведено наявність понесених збитків, з урахуванням чого в задоволенні вимоги в частині стягення збитків за договором оренди слід відмовити.

При таких обставинах, позов підлягає задоволенню частково, а саме в сумі 235,83 грн., в іншій частині в задоволенні позову слід відмовити. Витрати по сплаті держмита та за інформаційно – технічне забезпечення судового процесу стягнути з відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.44,49,82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства „Український Державний центр по експлуатації спецілізованих вагонів” (64660,м.Лозова, смт.Панютине, вул. Леніна,5, р/р 5 в Лозівському відділенні ХФ АБ „Експрес – банк”, МФО 350716, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Об’єднаний транспортний холдинг” (03056, м.Київ, вул. Борщагівська,97-Б, р/р №14 в АБ „Промінвестбанк”, м.Київ, МФО 300012, ) 20723,04 грн. пені, 207,23 грн. держмита та 5,77 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення підписано 21.10.2008р.

Суддя