ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.08

Справа №АС17/484-08.

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Шосткинське підприємство “Харківенергоремонт”, м. Шостка Сумської області

до відповідача: Шосткинської міжрайонної державної податкової інспекції у Сумській області

за участю прокурора Сумської області в інтересах держави в особі Шосткинської міжрайонної державної податкової інспекції у Сумській області

про визнання нечинним рішення

ГОЛОВУЮЧИЙ СУДДЯ : ЛЕВЧЕНКО П.І.

СУДДІ : ЛУЩИК М.С.

ГУДИМ В.Д.

За участю представників:

від позивача - Васильцов В. М.

від відповідача - Кисленко О. М., Дворкова Л. О., Ніколаєва В. А. ;

прокурор - Передерій І. Г. ;

В засіданні приймала участь секретар судового засідання Ю.В.Литвиненко.

Суть спору : позивач просить суд визнати нечинним рішення відповідача –

акту від 14.07.2008 року № 897/2300/34113412 та видані на його підставі податкові повідомлення-рішення від 22.07.2008 року № /0 про стягнення суми податкового зобов’язання у розмірі 82513,00 грн., та штрафних санкцій на суму 16 502,26грн. , та № /0 про стягнення суми податкового зобов’язання у розмірі 500 706 грн., та штрафних санкцій на суму 272 222,50 грн.

Відповідач в письмовому запереченні на адміністративний позов № 11125/10/10-030 від 07.08.2008 року зазначив, що вважає свої дії щодо винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень правомірними та просить суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог .

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

За результатами виїзної планової перевірки          Товариства з обмеженою

відповідальністю «Шосткинське підприємство»Харківенергоремонт» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2007 року по 31.03.2008 року, проведеної працівниками Шосткинської МДШ було складено акт від 14.07.2008 року № 897/2300/34113412 та на його підставі були видані податкові повідомлення-рішення від 22.07.2008 року № /0 про стягнення суми податкового зобов'язання у розмірі 82513 грн., та штрафних санкцій на суму 16502,26 грн., та № /0 про стягнення суми податкового зобов'язання у розмірі 500706 грн., та штрафних санкцій на суму 272 222, 50 грн.

На думку відповідача цією перевіркою встановлено порушення податкового законодавства, зокрема перевіркою правильності визначення валових витрат встановлено завищення підприємством загальної суми валових витрат в розмірі 3392044 грн., в т.ч. за 2007 рік на суму 2992901 грн., за 1 квартал 2008 року на суму 399143 грн.

Перевіркою встановлено, що в порушення п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2, абзацу 4 п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997р № 283/97-ВР зі змінами та доповненнями, з урахуванням вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», підприємством ТОВ «ПІП «Харківенергоремонт» віднесено до складу валових витрат витрати , здійснені на адресу ТОВ «ЕМ БІ АЙ СЕРВІС» без наявності документальних доказів , що такі витрати пов’язані з господарською діяльністю підприємства і були проведені як компенсація за фактично надані маркетингові послуги, які використані у господарській діяльності підприємства в сумі 83333 грн. за 2007рік, в тому числі за 4 квартал 2007 року в сумі 83 333 грн.

Пунктом 5.1. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997р. № 283/97-ВР із змінами і доповненнями визначено, що валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно підпункту 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997 р. № 283/97-ВР зі змінами та доповненнями до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Абзацем 4 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997р. № 283/97-ВР із змінами і доповненнями визначено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку... .

Також перевіркою встановлено, що на підставі договору про надання маркетингових послуг №331 від 01.10.2007 року, укладеного між «замовником» - ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» та «Виконавцем» - ТОВ «ЕМ.БІ.АЙ.СЕРВІС» (ід. код 34796835, 04050, м. Київ , вул. Артема, буд. 103-А) протягом 2007 року до складу валових витрат підприємства віднесено вартість маркетингових послуг на суму 83 333,0 грн., в т.ч. за 4 квартал 2007 року на суму 83 333,0 грн., отриманих від «ЕМ.БІ.АЙ.СЕРВІС» (ід. код 34796835 ) згідно акту виконаних робіт:

акт б/н від 31.10.2007 року на суму 83333,27 грн. (без урахування ПДВ на суму 16 666,67 грн.) про надання маркетингових послуг, а саме:

·          оцінка потенціалу підприємства – 33 333,27 грн.

·          аналіз конкурентоспроможності – 25 000,03 грн.

·          аналіз галузевих ключових факторів успіху підприємства - 25000,03 грн.

В акті здачі-приймання виконаних робіт не визначено, які саме маркетингові послуги і яка інформація були надані виконавцем «Замовнику» - ТОВ «ШП «Харківенергоремонт», не наведені результати проведених маркетингових досліджень. Із вищевказаного акта здачі-приймання виконаних робіт не можливо дослідити, яким чином надані послуги пов'язані з господарською діяльністю підприємства ТОВ «ШП «Харківенергоремонт».

Інші первинні документи, які б підтверджували: зміст наданих маркетингових послуг, обсяги проведених в зв'язку з їх виконанням робіт, фактично понесені витрати, а також містили інформацію про результат проведених маркетингових досліджень та відсліджували їх зв'язок з фінансово-господарською діяльністю підприємства ТОВ «ШП «Харківенергоремонт», на перевірку не надані. У зв'язку з цим відсутнє підтвердження фактичного надання послуг та їх зв'язок із підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг), не доведено їх використання у господарській діяльності підприємства та відсутня підстава для включення вартості даних послуг до складу валових витрат. Враховуючи вищенаведене, ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» в порушення п.5.1, п.п. 5.2.1 п.5.2, абзацу 4 п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997р. № 283/97- ВР зі змінами та доповненнями, з урахуванням вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», безпідставно включило до складу валових витрат за 2007 рік витрати на придбання маркетингових послуг, які не пов’язані з господарською діяльністю підприємства в сумі 83333,0 грн. , в т.ч. за 4 квартал 2007 року на суму 83 333,0 грн.

Підприємством ТОВ «ШП Харківенергоремонт» в порушення п.п.5.2.10. п.5.2 ст.5, п.п.8.7.1 п.8.7, п.п.8.8.1 п.8.8 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997 року №283/97-ВР із змінами та доповненнями, завищені валові витрати на загальну суму 3308711 грн., в тому числі за 2007 рік на суму 2909568 грн., за 1 кв.2008р. на суму 399143 грн. в результаті завищення сум витрат, пов'язаних з поліпшенням основних фондів, які включаються до складу валових витрат в межах 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду.

Відповідно вимог п.п.5.2.10. п.5.2. ст.5. Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 22.05.1997р. № 283/97-ВР із змінами і доповненнями:

«До складу валових витрат включаються:

Суми витрат, пов'язаних з поліпшенням основних фондів у межах, встановлених підпунктом 8.7.1 цього Закону, та суми перевищення балансової вартості основних фондів та нематеріальних активів над вартістю їх продажу, визначені у порядку, встановленому статтею 8 цього Закону.

Підпунктом 8.7.1 п. 8.7 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в редакції від 22.05.97 р. № 283/97-ВР зі змінами та доповненнями визначено, що платники податку мають право протягом звітного періоду віднести до валових витрат будь-які витрати, пов'язані з поліпшенням основних фондів, що підлягають амортизації, у тому числі витрати на поліпшення орендованих основних фондів, у сумі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду».

Витрати, що перевищують зазначену суму, розподіляються пропорційно сумі фактично понесених платником податку витрат на поліпшення основних фондів груп 2, 3, 4 чи окремих об’єктів основних фондів групи 1 та збільшують балансову вартість основних фондів відповідних груп чи окремих об'єктів основних фондів групи 1 станом на початок розрахункового кварталу....»

Відповідно до пп.8.8.1 п.8 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997 року № 283/97-ВР із змінами та доповненнями, що у разі коли договір оперативного лізингу (оренди) зобов'язує або дозволяє орендарю здійснювати поліпшення об'єкта оперативного лізингу (оренди), частина вартості таких поліпшень у складі витрат, що перевищують суму на поліпшення основних фондів, визначену згідно з підпунктом 8.7.1 пункту 8.7 цієї статті, включається таким орендарем до балансової вартості:

відповідної групи основних фондів у разі, якщо на балансі орендаря обліковується група основних фондів, до якої відноситься такий об'єкт лізингу (оренди);

створеної таким орендарем відповідної групи основних фондів у разі, якщо на балансі орендаря не обліковується група основних фондів, до якої відноситься такий об'єкт лізингу (оренди).

При цьому орендарем не враховується балансова вартість об'єкта оперативного лізингу (оренди), за якою він обліковується на балансі орендодавця».

В ході перевірки відповідачем встановлено, що позивачу ТОВ ШП «Харківенергоремонт» (орендарю) відповідно до договору оренди б/н від 02.02.2007 року, укладеного з Виконавчим комітетом Шосткинської міської ради (орендодавець), керуючись Законом України «Про оренду державного та комунального майна», рішенням Шосткинської міської ради від 23.06.2006 року «Про оренду цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню тепла та електроенергії», було надано в тимчасове платне користування цілісний майновий комплекс по виробництву, транспортуванню тепла та електроенергії.

Майно передано в оренду позивачеві - ТОВ ШП «Харківенергоремонт» з метою надання послуг населенню по тепло-забезпеченню, постачанню гарячої води та виробництву електроенергії. Вартість наданого в оренду цілісного майнового комплексу та іншого обладнання, згідно акту прийому-передачі від 02.02.2007 року та експертної оцінки (станом на 30.06.2006 року) складає 29 848 026,60 грн.

Відповідно пункту 1.4 вищевказаного Договору оренди: „Після укладання цього Договору Орендар приєднує до свого майна орендоване майно в установленому порядку, яке включається до балансу Орендаря з зазначенням, що це майно є орендованим".

Відповідно пункту 2.2 Договору: „Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення у Орендаря права власності на це майно. Власником орендованого майна залишається територіальна громада м. Шостка, а Орендар користується ним протягом строку оренди".

В перевіряємому періоді позивачем - ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» проводились капітальні та поточні ремонти орендованих основних фондів. Ремонтні роботи проводились як власними силами, так і підрядним способом.

Окрім цього зазначеним актом на думку відповідача встановлені й інші порушення податкового законодавства щодо сплати податку на додану вартість та податку з доходів фізичних осіб.

На підставі вищевикладеного відповідач прийшов до висновку, що Перевіркою встановлені порушення:

1. п.5.1, п.п.5.2.1, п.п.5.2.10, п.5.2, абзацу 4 пп.5.3.9. п.5.3 ст.5, п.6.1 ст.6, п.п.8.7.1 п.8.7, п.п.8.8.1 п.8.8 ст.8 Закону України " Про оподаткування прибутку підприємств № 283/97-ВР від 22.05.1997 року зі змінами та доповненнями, в результаті чого платнику податку зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування за 1 квартал 2008 року на суму 3061993 грн., та донараховано податку на прибуток за 1 квартал 2008 року в розмірі 82513 грн.

2. п.п.4.5.1 п.4.5 ст.4, п.п.7.2.6 п.7.2, п.п.7.4.4, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року № 168/97-ВР із змінами та доповненнями, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму 500706 грн., за рахунок:

заниження підприємством податку на додану вартість на загальну суму 544445 грн., в тому числі:

за червень 2007 року на суму 10 406 грн., за вересень 2007року на суму 66 666 грн., за жовтень 2007року на суму 50 000 грн., за лютий 2008 року на суму 417 373 грн.

завищення підприємством податку на додану вартість на загальну суму 43739 грн., в тому числі:

за липень 2007року на суму 10 406 грн., за березень 2008 року на суму 33333 грн 3. п.п. 4.2.9 "а", п.п. 4.2.9 "б", п.п. 4.2.9 "г", п. 4.2 ст. 4, п.п. 8.1.1, п.п. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8, ст. 14 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" за № 889-ІУ від 22.05.2003 року зі змінами та доповненнями , в результаті чого встановлено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету за період: з 01.04.2007 року по 31.03.2008 року на суму 3524,80 грн., в т.ч. , в т.ч. за ІІ-ІУ кв. 2007 року на суму - 3205,70 грн., за І квартал 2008 року на суму-319,10 грн.

Позивач вважає , що на підставі зазначених порушень встановлених в акті перевірки відповідачем були зроблені протиправні висновки і видані на їх підставі незаконні податкові повідомлення-рішення.

Суд погоджується з пропозицією позивача стосовно того, що висновки в акті перевірки зроблені відповідачем з порушенням норм діючого законодавства, а саме: в акті від 14.07.2008 року відповідач встановлює, що ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» були віднесені до складу валових витрат витрати, здійснені на адресу ТОВ «ЕМ БІ АЙ СЕРВІС» без наявності документальних доказів, що такі витрати пов'язані з господарською діяльністю підприємства і які використані у господарській діяльності підприємства в сумі 83333 грн., в т.ч. ПДВ 16 666,67 грн.

Абзацем 4 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств" від 22.05.1997р. № 283/97-ВР із змінами і доповненнями визначено, що: не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку...»

При цьому відповідач не зазначає, яким саме документом встановлена обов'язковість ведення і зберігання документів, а також їх перелік, які будуть підтверджувати що результати маркетингових послуг використовуються, або будуть у майбутньому використовуватись у господарській діяльності товариства. Хоча в даному випадку п.п. 5.3.9. п.5.3. ст. 5 ЗУ «Про оподаткування прибутку підприємств» чітко зазначає, що таку обов'язковість встановлюють правила ведення податкового обліку.

Посилання відповідача на те, що з акту здачі-приймання виконаних робіт не можливо дослідити, яким чином надані послуги пов'язані з господарською діяльністю підприємства, не можуть бути розцінені як доказ того, що ці маркетингові послуги не використовуються у господарській діяльності підприємства. При цьому відповідач не робить жодного посилання на те, яким нормативно-правовим актом встановлений обов'язковий перелік первинних документів на підставі якого встановлюється зв'язок між наданими послугами та господарською діяльністю підприємства.

Далі на підтвердження правильності своїх висновків відповідач посилається на статтю 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність і Україні» і зазначає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Суд погоджується з позицією позивача , що надані нами на перевірку документи, а саме: господарський договір, платіжні доручення, акти здачі-приймання виконаних робіт є первинними документами, які в повній мірі фіксують факт здійснення господарських операцій, а отже є підставою для господарського обліку цих операцій і доказом того, що ці послуги здійснені з метою використання їх у господарській діяльності підприємства. Фактів, які б доводили, що отримані послуги є такими, що не використовуються у господарській діяльності нашого ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» Шосткинської МДПІ не встановлено.

Ці маркетингові дослідження проводилися за замовленням позивача у зв'язку з господарською діяльністю позивача , та з метою вивчення ринку і пошуку прямих потенційних покупців електричної енергії без залучення посередника у вигляді ДП «Енергоринок», а також з метою збільшення прибутків підприємства, шляхом пошуку найбільш ефективних методів управління підприємством і збільшенню у майбутньому прибутків товариства, що в свою чергу надасть йому можливість збільшити сплату податків до Державного бюджету України.

В акті від 14.07.2008 року відповідач встановлює, що позивач завищив валові витрати на загальну суму 3308711 грн., внаслідок завищення сум витрат, пов'язаних з поліпшенням основних фондів, які включаються до складу валових витрат в межах 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів.

Далі відповідач робить правильне посилання на норму закону, яким регулюються спірні відносини, а саме на п.п. 8.7.1. п. 8.7. ст..8 ЗУ «Про оподаткування прибутку підприємств», згідно якого "Платники податку мають право протягом звітного періоду віднести до валових витрат будь-які витрати, пов'язані з поліпшенням основних фондів, що підлягають амортизації, у тому числі витрати на поліпшення орендованих основних фондів, у сумі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду».

Рішенням II сесії V скликання Шосткинської міської ради від 23.06.2006р. «Про оренду цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню тепла та електроенергії» позивачеві переданий в оренду цілісний майновий комплекс по виробництву, транспортуванню тепла та електроенергії, який включає ТЕЦ, тепловий район, котельну по вул.. Маяковського, теплові мережі та нежитлове приміщення по вул.. Орджонікідзе, 3 та передані в оренду земельні ділянки на яких розташовані об'єкти оренди, терміном на 10 років.

В бухгалтерському обліку (лист Міністерства фінансів України № 053-191 від 16.01.2003р.) основні засоби, які знаходяться в складі цілісного майнового комплексу зараховуються на баланс підприємства.

Згідно п. З ст. 23 Закону України від 10.04.1992р. № 2269-ХП «Про оренду державного та комунального майна» амортизаційні відрахування на орендовані цілісні майнові комплекси підприємств, їх структурні підрозділи, будівлі та споруди нараховує та залишає у своєму розпорядженні орендар.

В податковому обліку, згідно листа ГНАУ від 21.05.2004р. № 4058/6/15/1116, амортизацію на орендовані основні засоби та нематеріальні активи, які знаходяться в складі цілісного майнового комплексу, нараховує орендар.

Таким чином зазначене вище майно у вигляді цілісного майнового комплексу знаходиться у позивача на балансі і є орендованим основним фондом, на поліпшення якого позивач має право віднести до валових витрат суму, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду.

Далі відповідач безпідставно відносить укладений між ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» та виконкомом Шосткинської міської ради договір оренди цілісного майнового комплексу до договору оперативної оренди і, виходячи з цього, вважає, що позивачем було завищено валові витрати на суму 3308701 грн., і донараховує податок на прибуток у розмірі 82513 грн.

Посилаючись у подальшому (стор. 70 абзац 1-2 Акту) на договір оренди цілісного майнового комплексу, а саме на п. 1.4. та 2.2., у відповідності до яких зазначено, що передача майна в оренду не тягне за собою виникнення у Орендаря права власності на це майно, відповідач грубо порушуючи норми п.п. 8.7.1. п. 8.7. ст.. 8 ЗУ «Про оподаткування прибутку підприємств», фактично забороняє позивачеві в реалізації законного права включати до валових витрат витрати на поліпшення орендованих основних фондів.

На підставі викладеного законодавчо обґрунтовано, що оренда Цілісного майнового комплексу суттєво відрізняється від оперативної оренди як в бухгалтерському обліку так і в податковому обліку. Оскільки працівниками Шосткинської МДШ під час проведення перевірки помилково до уваги був взятий факт, коли майно передається не в оренду, а в лізинг чи оперативне управління, що не є тотожними значеннями, то це і призвело до хибних висновків, щодо порушень з боку позивача .

Перевіркою правильності визначення повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість (визначення суми податку, що підлягає (підлягала) бюджетному відшкодуванню) встановлено:

заниження податку на додану вартість на загальну суму 500706 грн., за рахунок: - завищення підприємством податкового кредиту на загальну суму 544 445 грн., в тому числі по звітних періодах: червень 2007 року на суму 10406 грн., вересень 2007 року на суму 66 666 грн., жовтень 2007 року на суму 50000 грн., лютий 2008 року на суму 417373 грн.

- заниження підприємством податкового кредиту на загальну суму 43739 грн., в тому числі по звітних періодах: липень 2007 року на суму 10406 грн., березень 2008 року на суму 33333 грн.

Далі відповідач зазначає, що згідно відкоригованої Декларації з ПДВ за квітень 2008 року, яка була надана до Шосткинської МДПІ 20.05.2008 року вх. № 15148 позивачем самостійно, ще до початку планової перевірки виправлено помилки та проведено коригування з ПДВ, що містилися в раніше поданих податкових деклараціях на загальну суму 1204820 грн., та самостійно нараховано штрафні санкції на загальну суму 60241 грн.

Окрім цього, сума помилково нарахованого податкового кредиту, в лютому місяці в розмірі 479119,13грн., тобто ще до перевірки (декларація за квітень місяць 2008р.) та складання оскаржуваного акту, була включена позивачем самостійно в рядок 16,2 декларації. В реєстрі отриманих та виданих податкових накладних за квітень 2008р. в р.14 скоригована сума за лютий місяць в сумі - 598720,10грн., та в р. 16 включена сума 119600,97грн. (- 598720,10 + 119600,97 = 479119,13грн.).

Таким чином відповідач фактично підтвердивши, що в Декларації з ПДВ за квітень 2008 року ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» самостійно виправило помилки та нарахувало штрафні санкції у встановленому законом порядку, а отже підтвердивши, що на час видання акту від 14.07.2008 року фактично не існувало будь-яких порушень по ПДВ, відповідач продовжує рахувати, що у ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» є порушення законодавства з ПДВ, так як за перевіряємий період з 01.04.2007 року по 31.03.2008 року такого коригування не було.

З такими висновками відповідача погодитися не можно , оскільки це протирічить законодавству України, згідно якого за одне і те саме порушення не можна нести повторно відповідальність. Так як відповідачу було достовірно відомо, що на час видання акту всі помилки попередніх періодів позивачем самостійно виправлені і нараховані та сплачені штрафні санкції, то видання податкових повідомлень-рішень і стягнення з позивача фактично не існуючих заборгованостей з ПДВ та штрафних санкцій призведе фактично до подвійного застосування до позивача відповідальності за одне і те саме порушення, що не дозволяється діючим законодавством України.

У випадку, якби відповідач повністю ознайомився з Декларацією по ПДВ за квітень 2008 року та додатках до неї, то він мав би змогу пересвідчитися в тому, що суми ПДВ були позивачем самостійно відкориговані, а отже на момент видання акту були відсутні правові підстави для зазначення таких порушень в акті перевірки та для прийняття податкових повідомлень рішень .

Відповідач не довів суду правомірність своїх податкових повідомлень –рішень , як того вимагає ч. 2 ст. 71 КАС України , а тому суд дійшов висновку , що позовні вимоги позивача щодо визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 22.07.2008 року № /0 та № /0 підлягають задоволенню.

Позовні вимоги щодо визнання нечинним рішення відповідача – акту від 14.07.2008 року № 897/2300/34113412 не підлягають задоволенню , оскільки акт перевірки не є рішенням відповідача, а тому не може бути визнаний судом нечинним.

Акт перевірки містить лише фіксацію результатів перевірки і сам по собі не містить якихось обов’язкових приписів щодо позивача , а отже й не порушує права, свободи чи інтереси позивача .

Згідно ст. 94 КАС України з Державного бюджету України присуджуються на користь позивача судові витрати в сумі 3 грн. 40 коп. , здійснені ним при зверненні з адміністративним позовом до суду .

На підставі всього вищевикладеного, керуючись ст.ст. 71,94,158-163 КАС України , господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Шосткинське підприємство “Харківенергоремонт”, м. Шостка Сумської області до Шосткинської міжрайонної державної податкової інспекції у Сумській області за участю прокурора Сумської області в інтересах держави в особі Шосткинської міжрайонної державної податкової інспекції у Сумській області про визнання нечинним рішення задовольнити частково.

2.          Визнати нечинними податкові повідомлення - рішення від 22.07.2008 року № /0 про стягнення суми податкового зобов’язання у розмірі 82 513 грн. та штрафних санкцій на суму 16 502,26 грн. та № /0 про стягнення суми податкового зобов’язання у розмірі 500 706 грн. та штрафних санкцій на суму 272 222,50 грн.

3.          Стягнути з Держбюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» ( 41100, м. Шостка Сумської області, вул. Прорізна , 17 , код 34113412 ) витрати по сплаті державного мита в сумі 3 грн. 40 коп.

4.          В частині вимог про визнання нечинним акту від 14.07.2008 року відмовити .

5.          Згідно ст. 186 КАС України заява про апеляційне оскарження постанови подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення (з дня складення постанови в повному обсязі). Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

6.          Згідно ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання, апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови підписаний суддями 13.10.2008 року