ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.07.2008  року                                                            Справа № 3/48пн

Луганський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                        Бойченка
К.І.

суддів
Баннової Т.М.

Єжової С.С.

секретар

судового
засідання:
Наумов Б.Є.

за участю
представників:

від
позивача:                               -Медик О.С.,
юрисконсульт за дов. №17 від 01.08.07;

від  відповідача:                                -ОСОБА_2.,
представник за дов. НОМЕР_2від 27.03.08;

-ОСОБА_1., приватний підприємець, паспорт серії НОМЕР_1, виданий
11.06.97 Жовтневим РВ УМВС України

в Луганській
області

розглянувши у
відкритому

судовому
засіданні

апеляційну скаргу                              Товариства з
обмеженою відповідальністю

„Планета Сервіс - К”, м.
Дніпропетровськ

на рішення

господарського
суду                    Луганської
області

від
13.05.08

по справі                                        №3/48пн
(суддя -  Доманська М.Л.)

за позовом:                                        Товариства з
обмеженою відповідальністю

„Планета Сервіс - К”, м.
Дніпропетровськ

до відповідача:                              Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи

ОСОБА_1, м. Луганськ

про                                                      зобов'язання
вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

У березні 2008 року Товариство з
обмеженою відповідальністю „Планета Сервіс - К”,     м. Дніпропетровськ (далі за текстом -ТОВ
„Планета Сервіс - К”, позивач), звернулось до господарського суду Луганської
області з позовною заявою від 11.03.08 №160-02 з вимогами про спонукання
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м. Луганськ (далі
за текстом -СПД  ОСОБА_1., відповідач),
підписати акт повернення орендованого майна від позивача у зв'язку з
розірванням договору суборенди №15 від 18.12.06.

В обґрунтування позовних вимог
позивач, зокрема, зазначає, що:

-між Товариством з обмеженою
відповідальністю „Планета Сервіс -К” та Суб'єктом підприємницької
діяльності  - фізичною особою ОСОБА_1 був
укладений договір від 18.12.06 №15 суборенди частини нежитлових приміщень, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 479,9 кв.м. Це приміщення знаходиться
в користуванні відповідача на підставі договору оренди №209, який укладений між
відповідачем та АБ „Український комунальний банк”, м. Луганськ;

-листом від 29.01.07 №383 відповідач
повідомив позивача про розірвання договору суборенди №15 від 18.12.06 з
12.03.07, посилаючись на пункт 6.1.5 цього договору, яким визначено, що договір
підлягає розірванню у випадках проведення Орендарем реконструкції чи
капітального ремонту приміщень, наданих в суборенду, за умови письмового
повідомлення Суборендаря за 40 календарних днів;

-пунктом 3.1.7 договору суборенди
передбачено, що в разі закінчення строку дії договору  або при його розірванні, повернути Орендарю
суборендовані приміщення в стані, не гіршому, ніж вони були прийняті, за
винятком природного зносу, на підставі акту прийому -передачі. При цьому акт
підписується сторонами в день звільнення приміщень Суборендарем. На підставі
зазначених умов договору позивачем було направлено відповідачу акт повернення
орендованого майна за супровідним листом від 04.10.07 за №214-г, що підтверджується
фіскальним чеком ЛД УДППЗ „Укрпошта” про відправку рекомендованого листа.
Відповідач не підписав акт повернення орендованого майна та будь-яких зауважень
або претензій щодо стану орендованого майна або сплати суборендної плати
відповідач не пред'являв.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 13.05.08 у справі №3/48пн у задоволенні позову
відмовлено, судові витрати покладені на позивача.

Дане рішення мотивоване наступним:

-ст.ст. 33, 43 Господарського процесуального
кодексу України; ст. 20 Господарського кодексу України; ст.ст. 15, 16
Цивільного кодексу України; ст. 124 Конституції України;

-належних
доказів звільнення позивачем відповідного орендованого приміщення на час
розгляду справи до суду не надано. Надсилання позивачем відповідачеві акту
повернення орендованого майна за супровідним листом від 04.10.07 № 214-г не
свідчить про звільнення позивачем відповідного орендованого приміщення, інших
доказів позивач не представив;

-вимога про
зобов'язання підписати акт не може заявлятися як самостійний позов, це питання
повинно вирішуватися в процесі розгляду спору про право матеріальне, наприклад
про стягнення з позивача, як суборендаря за договором, вартості орендної плати;

-заявлена
позивачем вимога про зобов'язання підписати акт повернення орендованого майна
не призводить до поновлення порушеного права і не може бути самостійним
предметом позову. Предметом позову має бути матеріально-правова вимога позивача
до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення, ця вимога повинна
опиратися на підставу позову. В підставу позову не можуть входити такі
обставини, які виступають доказами у справі, зокрема, підписання актів
повернення орендованого майна. З ними закон не пов'язує виникнення, зміни чи
припинення прав або обов'язків. Вони лише підтверджують наявність чи
відсутність відповідних юридичних фактів;

-обраний позивачем спосіб захисту
порушеного права (спонукання до вчинення дій, саме про зобов`язання відповідача
підписати акт повернення орендованого майна) є необґрунтованим, оскільки він не
кореспондується з нормами Господарського кодексу України та Цивільного кодексу
України;

-можливі способи захисту права
позивачем, що передбачені статтями 16 Цивільного кодексу України та ст. 20
Господарського кодексу України, є вичерпними і в даному випадку позивачем не
реалізованими;

-за таких обставин, позов до
задоволення не підлягає.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду Луганської області від 13.05.08 у справі №3/48пн, позивач
подав до Луганського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу від
26.05.08 №56/05, у якій, з урахуванням уточнень, просить згадане рішення
скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що, на його думку, при винесенні оскаржуваного рішення
господарський суд Луганської області порушив норми матеріального та
процесуального права, а тому це рішення не відповідає вимогам чинного
законодавства і є незаконним.

Відповідач проти апеляційної скарги
позивача заперечив за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу б/н
від 08.07.08.

Розпорядженням голови Луганського
апеляційного господарського суду від 05.06.08 відповідно до ст. 28 Закону
України “Про судоустрій України” для розгляду апеляційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю „Планета Сервіс - К”, м. Дніпропетровськ, від
26.05.08 №56/05 на рішення господарського суду Луганської області від 13.05.08
у справі №3/48пн призначено судову колегію у складі: головуючий суддя -Бойченко
К.І., суддя - Журавльова Л.І., суддя -Єжова С.С.

У зв'язку з
відпусткою судді Журавльової Л.І., розпорядженням голови Луганського
апеляційного господарського суду від 07.07.08, на підставі ст. 28 Закону
України “Про судоустрій України” та ст. 46 Господарського
процесуального кодексу України, суддю
Журавльову Л.І. виключено із складу колегії по розгляду апеляційної
скарги у справі №3/48пн та призначено до складу судової колегії суддю Баннову
Т.М.

Згідно з ч. 2 ст. 99  Господарського процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку,
користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не
зв'язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали даної справи,
заслухавши пояснення та доводи
представників сторін у судовому засіданні, обговоривши доводи
апеляційної скарги, оцінивши надані сторонами докази у сукупності, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга
позивача до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, Суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1, м. Луганськ,
відповідач у даній справі, як орендар, та Товариство з обмеженою
відповідальністю „Планета Сервіс - К”,                        м. Дніпропетровськ,
позивач у даній справі, як суборендар, 18.12.06 уклали договір суборенди №15
(далі за текстом -договір суборенди №15).

У розділі 1 договору  суборенди №15 сторони за ним визначили його
предмет.

Згідно з п. 1.1 договору суборенди
№15 „Орендар” передає, а „Суборендар” приймає у тимчасове платне користування
частину нежитлового приміщення, загальною площею 479,9 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1

Згідно з п. 1.4 договору суборенди
№15 передача приміщення проводиться після підписання сторонами акту
прийому-передачі протягом двох робочих днів.

Сторонами не надано доказів виконання
умов п. 1.4 договору суборенди №15.

Разом з тим, з матеріалів даної
справи слідує, що до укладання згаданого договору сторонами 18.01.06 був
укладений договір суборенди №6, на підставі якого позивач за актом
прийому-передачі від 20.01.06 отримав в суборенду ту ж саму частину згаданого
нежитлового приміщення.

В матеріалах даної справи відсутні
відомості стосовно складання та підписання сторонами акту повернення об'єкта
суборенди за вказаним договором суборенди №6 від 18.01.06.

Позивач зазначає, що на виконання п.
1.1 договору суборенди №15 об'єкт суборенди він прийняв за актом
прийому-передачі від 20.01.06, що не спростовується відповідачем.

Тобто, на момент укладання договору
суборенди №15 об'єкт суборенди фактично знаходився в користуванні позивача.

Згідно з п. 3.1.7 договору суборенди
№15 в разі закінчення строку дії договору або при його розірванні суборендар
зобов'язувався повернути орендарю суборендовані приміщення в стані, не гіршому,
ніж вони були прийняті, за винятком природного зносу, на підставі акту
прийому-передачі. При цьому акт підписується сторонами в день звільнення
приміщень суборендарем.

Розділом 6 договору суборенди №15
сторони передбачили випадки його дострокового розірвання, зокрема, у випадку
проведення орендарем реконструкції чи капітального ремонту приміщень, наданих в
суборенду, за умови письмового повідомлення суборендаря за 40 календарних днів
(п. 6.1.5).

Відповідно
до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на  користь другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або
утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання
його обов'язку.

Одностороння відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Умовами договору суборенди №15
сторони не передбачили випадки дострокового його розірвання в односторонньому
порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 291 Господарського
кодексу України одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Згідно з ч. 3 ст. 291 Господарського
кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу
однієї з сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав,
передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в
порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 774 Цивільного кодексу
України визначено, що до договору піднайму застосовуються положення про договір
найму.

В матеріалах
даної справи відсутні відомості про те, що позивач 04.10.07 повернув
відповідачу частину нежитлового приміщення, що є предметом договору суборенди
№15, та, відповідно, відсутні відомості про те, що цей договір був достроково
розірваний.

В матеріалах даної справи відсутні
відомості про дострокове розірвання договору суборенди №15.

Умовами п. 7.5 договору суборенди №15
сторони передбачили, що він вступає в силу з моменту його підписання і діє до
18.11.07.

Матеріали справи свідчать про те, що
позивач 04.10.07 направив відповідачу два примірника акту повернення
орендованого майна до договору суборенди №15 від 18.12.06, які набрані в
комп'ютерному варіанті та датовані 04.10.07, для підпису останнім, але
попередньо сам позивач їх не підписав.

За позовними вимогами позивач
наполягає на спонуканні відповідача підписати акт повернення орендованого майна
до договору суборенди №15 від 18.12.06.

Судова колегія погоджується з
висновком місцевого господарського суду про те, що предмет позову не відповідає
встановленим законом або договором способам захисту прав, враховуючи
нижчевикладене.

Статтею 12 Господарського процесуального
кодексу України визначена  підвідомчість
спорів господарським судам України, відповідно до норм якої господарським
судам, зокрема відповідно до частини 1 статті 12 Господарського процесуального
кодексу України, підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні,
розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації
майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового
фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів
про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги
(виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть
бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових
відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та
адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів
України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших
органів.

Згідно зі статтею 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Згідно з
приписами ст. 41 Господарського процесуального кодексу України
господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження,
передбаченому цим Кодексом.

Одним з
елементів позову є предмет позову.

Предмет позову
-матеріально правова вимога, заявлена позивачем у суд до відповідача відносно
усунення допущеного відповідачем порушення прав позивача.

Статтею 15
Цивільного кодексу  України передбачено,
що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно частини
1 статті 16 Цивільного кодексу  України
кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2
статті 16 Цивільного кодексу  України
передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:
визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує
право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення;
відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;
відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій
чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 2
статті 795 Цивільного кодексу України визначено, що повернення наймачем
предмета договору найму оформлюється відповідним документом (актом), який підписується
сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Позовна вимога
позивача, що викладена вище, є вимогою про спонукання підтвердити факт
повернення орендованого майна, який може встановлюватись господарським судом
лише при існуванні і розгляді спору, який виник між особами про право цивільне.

Спонукання за
позовними вимогами до підписання акту про повернення орендованого майна є
елементом фактичних обставин справи та обґрунтованості позовних вимог. Така
вимога не призводить до поновлення порушених прав, а тому вона не може бути
предметом спору та самостійно розглядатись в окремій справі.

Вказане відповідає статті 124
Конституції України.

Предмет позовних вимог по даній
справі не відповідає встановленим законом або договором засобам захисту прав.

Правова позиція
Верховного Суду України щодо необхідності відмови у позові із зазначених
підстав (невідповідність встановленим законом або договором способам захисту
прав) викладена у постанові Верховного Суду України від 13.07.04 у справі
№10/732.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги до задоволення не підлягають, а тому
оскаржуване рішення залишається без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України
витрати по сплаті державного мита у сумі 42 грн. 50 коп. за подання апеляційної
скарги до Луганського апеляційного господарського суду покладаються на заявника
скарги (позивача у справі) -Товариство з обмеженою відповідальністю „Планета
Сервіс - К”, м. Дніпропетровськ.

Згідно з п.1 ст. 8 Декрету Кабінету
Міністрів України „Про державне мито” №7-93 від 21.01.93 позивачу -Товариству з
обмеженою відповідальністю „Планета Сервіс - К”,           вул. Дзержинського, буд. 29, м.
Дніпропетровськ, 49000 (фактична адреса: вул. Южна,         буд. 2„б”, м. Дніпропетровськ, 49000),
ідентифікаційний код №32748711, слід повернути з Державного бюджету України
зайве сплачене при поданні до Луганського апеляційного господарського суду
апеляційної скарги державне мито у сумі 08 грн. 50 коп. за платіжним дорученням
№768 від 26.05.08, яке знаходиться у матеріалах справи №3/48пн.

У судовому засіданні за згодою
представників сторін оголошені вступна та резолютивна частини даної постанови.

Керуючись ст.
ст. 43, 47, 49, 85, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського
процесуального кодексу України, п.1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України
„Про державне мито” №7-93 від 21.01.93, Луганський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю „Планета          Сервіс
- К”, м. Дніпропетровськ, від 26.05.08 №56/05
на рішення господарського суду Луганської області від 13.05.08 у справі
№3/48пн залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду
Луганської області від 13.05.08 у справі №3/48пн залишити без змін.

3.Витрати по сплаті державного мита у
розмірі 42 грн. 50 коп. за подання апеляційної скарги до Луганського
апеляційного господарського суду покласти на заявника скарги (позивача у
справі) -Товариство з обмеженою відповідальністю „Планета Сервіс - К”,           м. Дніпропетровськ.

4.Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю „Планета Сервіс - К”,
вул. Дзержинського, буд. 29, м. Дніпропетровськ, 49000 (фактична адреса:
вул. Южна,         буд. 2„б”, м.
Дніпропетровськ, 49000), ідентифікаційний код №32748711, з Державного бюджету
України зайве сплачене при поданні до Луганського апеляційного господарського
суду апеляційної скарги державне мито у сумі 08 грн. 50 коп. за платіжним
дорученням №768 від 26.05.08, яке знаходиться у матеріалах справи №3/48пн.

Підставою повернення з Державного
бюджету України зайве сплаченого державного мита є дана постанова, засвідчена
гербовою печаткою Луганського апеляційного господарського суду.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105
Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя
К.І. Бойченко

Суддя
Т.М. Баннова

Суддя
С.С. Єжова