ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

23.06.08
Справа  № 2/229

Львівський апеляційний
господарський суд в складі колегії

головуючого-судді                                Р. Марко

суддів                                           С. Бойко

Т. Бонк

При
секретарі
Гунька О.

розглянувши
апеляційну скаргу  п/п ОСОБА_1 від 17.03.08

на
рішення господарського
суду Закарпатської області від 11.03.08

у справі    №
2/229

за позовом    -
ВАТ»Закарпатнафтопродукт- Мукачево»

до відповідача -    п/п
ОСОБА_1

за участю тр. осіб без
самостійних вимог на стороні позивача-
Мукачівської міської ради

- Управління архітектури та
містобудування

про  зобов»язання
вчинити дії

за
участю представників сторін

Від
позивача -не з»явився

Від
відповідача-  не з»явився

Від тр.
осіб- не з»явився

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Закарпатської
області по даній справі позов ВАТ»Закарпатнафтопродукт- Мукачево»задоволено
частково. Зобов'язано приватного підприємця ОСОБА_1 за   власний
рахунок  здійснити   реконструкцію (перебудову) об'єкту
будівництва - кафе-магазину, розташованого в АДРЕСА_1 у відповідності із
вимогами чинних будівельних норм, в тому

числі з
дотриманням протипожежних відстаней визначених таблицею 7.9* Держаних
будівельних норм «Планування та будівництво міських і сільських поселень ДБН
360-92**». В задоволенні решти позову відмовлено. Скасовано   заходи
до  забезпечення   позову,
вжиті  ухвалою  суду від 11.03.2007р.

Не погоджуючись із прийнятим
рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу з проханням скасувати рішення суду
з підстав порушення норм матеріального права, неповного дослідження обставин ,
що мають  значення для справи та прийняти
нове рішення, яким в позові відмовити. Що до суті спору, апелянт зазначає, що
нормами статті 376 Цивільного кодексу України, що регулює питання
відповідальності за порушення вимог чинного законодавства при здійсненні
будівництва об'єктів нерухомості, обмежено суб'єктний склад осіб, які мають
право на звернення до суду з позовом про примусову перебудову об'єкту
нерухомості, однак, такої вимоги відповідними органами не заявлено. Апелянт
звертає увагу апеляційного суду на
постанову Вищого господарського суду України  по справі № 3/219 за участю позивача та
відповідача, якою встановлено, що
позивачем не доведено факту порушення відповідачем його прав та охоронюваних
законом інтересів через обставини порушення відповідачем при будівництві вимог
будівельних норм і правил.

Представник позивача заперечив проти
доводів апелянта з підстав викладених у відзиві, просив рішення суду залишити
без змін. В обґрунтування правомірності заявлених позовних вимог, зазначає, що
факт порушення відповідачем прав позивача підтверджується актом обстеження
(будинковолодіння) в АДРЕСА_1 від 13.10.2006 року, складеного комісією відділу
архітектури та містобудування Мукачівської міської ради та приписом Інспекції
від Державного архітектурно-будівельного контролю від 20.10.2006р., за яким
зобов'язано відповідача припинити будівництво об'єкту, яке здійснюється за
відсутності дозволу на початок будівельних робіт та погодженої
проектно-технічної документації на будівництво. Тобто вищенаведене повністю підтверджує
порушення відповідачем прав позивача на розпорядження належним йому майном та
свідчить про потенційну небезпеку для оточуючих. Також, позивач вважає
безпідставним посилання апелянта на ст.. 376 ЦКУ, так як  дана норма містить диспозитивні норми, що
безпосередньо регулюють земельні правовідносини, носять особливий характер та
не можуть застосовуватись як загальні норми цивільного права для всіх
правовідносин з питань порушення будівельних норм при будівництві певних
об'єктів.

Розглянувши
доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін,  дослідивши обставини справи, перевіривши
правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства,
колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення вимог апелянта.

При цьому
колегія виходила з наступного.

Як
встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, позивач-
ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево" у відповідності до установчих
документів є юридичною особою з видами діяльності - роздрібна та оптова
торгівля пальним, яка здійснюється через мережу АЗС №18, розміщену в АДРЕСА_1,
що також підтверджується довідкою Єдиного державного реєстру підприємств та
установ України №077/07.

Даний
об'єкт - мережа АЗС, була придбана позивачем у власність за договором
купівлі-продажу НОМЕР_1 від 20.05.2004р., що підтверджується Державним актом
серії НОМЕР_2 та витягом про реєстрацію права власності НОМЕР_3

Також,
колегією встановлено, що приватним підприємцем ОСОБА_1 за договором дарування
від 18.02.2005р. серії НОМЕР_4 було надбано операторську - бокс літ. „Б",
та мийку - навіс літ. „Б*" з майнового комплексу, що розташований в
АДРЕСА_1 та входила до моменту відчуження до єдиного майнового комплексу АЗС,
що підтверджується витягом про реєстрацію права власності НОМЕР_5 від 16.03.2005р.

На
підставі рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради №312 від
23.12.2005 року відповідачу було надано дозвіл на будівництво кафе-магазину
біля мийки-навісу в АДРЕСА_1 та вказано на необхідність виготовлення та
погодження у встановленому порядку проектно-технічної документації на дане
будівництво.

Пунктом
2 даного рішення також вказано на те, що дозвіл на проведення
будівельно-монтажних робіт видається тільки після реєстрації документації по
об'єктам будівництва в інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю.

На
підставі даного рішення відповідачем було розроблено архітектурно-планувальне
завдання на будівництво кафе-магазину (АПЗ) №2287/17-8 затвердженого
20.02.2006р. Головним архітектором м. Мукачево на проектування об'єктів нового
будівництва, розширення, реконструкції, капітального ремонту та комплексного
благоустрою територій. Водночас, пунктом б описової частини АПЗ вказано на
те, що таке не надає права на початок будівельних робіт та освоєння земельної
ділянки. Крім того, пунктом 3.10 АПЗ вказано на необхідність в проекті
врахувати протипожежні, санітарно-гігієнічні вимоги, вимоги по енергозбереженню
та енергоефективності згідно ДБНІП.

У
відповідності з Актом обстеження (будинковолодіння) по вул. Росвигівська,
2б(ж), що належить відповідачу, від 13.10.2006 року, складеного комісією
відділу архітектури та містобудування, встановлено факт завершення відповідачем
будівництва кафе-магазину за відсутності дозволу на будівництво, а також
відмічено, що відстань від краю об'єкту кафе-магазину до краю кришки резервуару
АЗС становить 5,95м. Зобов'язано відповідача припинити будівництво даного
об'єкту та з'явитись в інспекцію ДАБК для складання припису та протоколу про
адмінпорушення.

За
результатами даного огляду ДАБК 20.10.2006 року було складено протокол №235-А
про самовільне будівництво та того ж числа відповідачу внесено припис з вимогою
припинити будівельні роботи до отримання відповідної проектно-технічної
документації та дозволу на початок будівельних робіт.

Згідно
пояснень представника позивача, підставою для звернення про здійснення
перебудови об'єкту кафе-магазину, став той факт, що зведений відповідачем
об'єкт обмежує право позивача на розпорядження належним йому майном, що
знаходиться в безпосередній близькості від побудованого відповідачем кафе-
магазину, що полягає у неможливості здійснити його відчуження та в майбутньому
створюватиме перешкоди у реалізації його права на здійснення господарської
діяльності по продажу пального на АЗС, оскільки збудований відповідачем об'єкт
розміщено з порушенням відстаней, визначених ДБН 360-92**, Державні будівельні
норми "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських
поселень".

Згідно з
ч. 1 ст. 23 Закону України "Про планування та забудову територій"
будівництво об'єктів містобудування, здійснюється згідно з законодавством,
державними стандартами, нормами та правилами, регіональними і місцевими
правилами забудови, містобудівною та проектною документацією.

Статтею 5
Закону України "Про основи містобудування" встановлено, що при
здійсненні містобудівної діяльності повинна бути забезпечена розробка
містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними
даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил,
регіональних і місцевих правил забудови, розміщення і будівництво об'єктів
відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації
та проектів цих об'єктів; раціональне використання земель та територій для
містобудівних потреб, підвищення ефективності забудови та іншого використання
земельних ділянок; охорона культурної спадщини, збереження традиційного
характеру середовища населених пунктів; урахування державних та громадських
інтересів при плануванні та забудові територій; урахування законних
інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що
оточують місце будівництва; інформування через засоби масової інформації
громадян про плани перспективного розвитку територій і населених пунктів,
розміщення важливих містобудівних об'єктів; участь громадян, об'єднань громадян
в обговоренні містобудівної документації, проектів окремих об'єктів і внесення
відповідних пропозицій до державних органів, органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ і організацій; захист прав громадян та громадських
організацій гідно із законодавством.

Тобто, що
і вірно зазначено судом першої інстанції,
отримання дозволу на проведення будівельних робіт у відповідності до
вимог статті 22 Закону України „Про основи містобудування" є передумовою
виникнення права на забудову. Порядок отримання дозволу на будівництво
визначається „Положенням про порядок надання дозволу на виконання будівельних
робіт", затвердженим наказом Держбуду України від 05.12.2000р. №273.

Право на
забудову (будівництво) - це можливість власника, користувача земельної ділянки
здійснювати на ній у встановленому законом порядку будівництво об'єктів
містобудування, перебудову або знесення будинку та споруд. Право на забудову
здійснюється власником земельної ділянки за умови додержання архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і правил, зазначені норми передбачені
Земельним кодексом України, законами України „Про основи містобудування",
„Про планування та забудову територій", „Про архітектурну діяльність"
та іншими нормативно-правовими актами (державними стандартами, нормами та
правилами, регіональними та місцевими правилами забудови, містобудівною і
проектною документацією), до яких віднесено ДБН 360-92** "Містобудування,
планування і забудова міських і сільських поселень", затвердженого наказом
Мінінвестбуду України від 17.04.1992р. та Положення про порядок надання дозволу
на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 №273.

Крім
того, відповідно до статті 11 Закону України „Про забезпечення санітарного та
епідеміологічного благополуччя населення" проектна документація на
відведення земельних ділянок, технічко-економічні обгрунтування і розрахунки,
проекти будівництва, розширення, реконструкції об'єктів будь-якого призначення
підлягають державній санітарно-гігієнічній експертизі, яку здійснюють експертні
підрозділи закладів державної санітарно-епідеміологічної служби України в
порядку, визначеному цим Законом.

Тобто,
при проектуванні та будівництві спірного об'єкту відповідач зобов'язаний
дотримуватись вимог законодавства, державних стандартів, норм та правил,
регіональних і місцевих правил забудови, містобудівної та проектної
документації, у тому числі вимог ДБН 360-92** "Містобудування, планування
і забудова міських і сільських поселень".

Однак,
апелянтом порушено вищенаведені вимоги законодавства, що підтверджується  Актом обстеження (будинковолодіння) по вул.
Росвигівська, 2б(ж), що належить відповідачу, від 13.10.2006 року, складеного
комісією відділу архітектури та містобудування, яким зокрема  встановлено факт завершення відповідачем
будівництва кафе-магазину за відсутності дозволу на будівництво, а також
відмічено, що відстань від краю об'єкту кафе-магазину до краю кришки резервуару
АЗС становить 5,95м.;  приписом Інспекції
державного архітектурно-будівельного контролю від 20.10.2006р., яким зупинено
проведення будівельних робіт відповідачем через відсутність відповідних
дозвільних документів на проведення будівництва та встановлено факт
самовільного будівництва.

У
відповідності до вимог Закону України „Про об'єкти підвищеної небезпеки"
автозаправна станція ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево", що знаходиться
поруч з будівлею відповідача, є об'єктом підвищеної небезпеки, тобто таким, на
якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або
транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у
кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси. В
свою чергу, статтею 8 даного Закону визначено, що суб'єкт господарської
діяльності зобов'язаний вживати заходів, направлених на запобігання аваріям,
обмеження і ліквідацію їх наслідків та захист людей і довкілля від їх впливу;
забезпечувати експлуатацію об'єктів підвищеної небезпеки з додержанням
мінімально можливого ризику; виконувати вимоги цього Закону та інших
нормативно-правових актів, які регулюють діяльність об'єктів підвищеної
небезпеки, тощо.

Згідно
вищезгаданого Акту обстеження домоволодіння та припису, відповідачем при
будівництві кафе-магазину порушено будівельні норми та збудовано даний об'єкт з
порушенням протипожежних відстаней визначених таблицею 7.9* Державних
будівельних норм „Планування та будівництво міських і сільських поселень ДБН
360-92**", тобто у небезпечній близькості від об'єкту позивача, що
враховуючи його специфіку діяльності, при збереженні таких небезпечних
відстаней, не забезпечує уникнення ризику для нього при можливому настанні
аварійних ситуацій.

Відповідно
до п.  5.32 Державних санітарних правил
планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 19.06.1996 №173, відстань від автозаправочних
станцій з підземними резервуарами для зберігання рідкого палива до меж ділянок
дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, шкіл-інтернатів,
лікувально-профілактичних закладів, до стін житлових та інших громадських
будівель і споруд, дитячих ігрових майданчиків і місць відпочинку населення
слід приймати за розрахунком забруднення атмосферного повітря шкідливими
викидами АЗС, але не менше 50 м.

Як
встановлено судом, згідно з  АПЗ та
вихідних даних для проектування будівництва кафе-магазину, виходячи з масштабу
1:500, відповідачем здійснено будівництво даного об'єкту на відстані від
резервуарів АЗС позивача, що не перевищує п'яти метрів, в той час, як у
відповідності до норм ДБН 360-92-2002р. „Містобудування" (таблиця 7.8* та
7.9* про класифікацію АЗС по потужності та технологічним рішенням така
відноситься до І - мала) відстань від фундаменту будівель та споруд до
обладнання АЗС (резервуарів) має становити не менше 12 метрів.

Таким
чином, з огляду на досліджені обставини справи та норми 321, 391, 386 ЦК
України, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про
правомірність вимоги позивача  про
зобов'язання відповідача перебудувати  за
власний рахунок об'єкт будівництва - кафе-магазин, розташований в АДРЕСА_1 у
відповідності із вимогами чинних будівельних норм, в тому числі з дотриманням
протипожежних відстаней визначених таблицею 7.9* Держаних будівельних норм
«Планування та будівництво міських і сільських поселень ДБН 360-92**».

Що до
вимоги про заборону відповідачу вводити даний об'єкт в експлуатацію до
приведення його у відповідність чинним будівельним нормам, а також заборону
відповідачу використовувати об'єкт будівництва за призначенням та
розпоряджатись ним до приведення його у відповідність з чинними будівельними
нормами, то така вимога задоволенню не підлягає, оскільки в певній мірі
спрямована на обмеження права власності відповідача на об'єкт будівництва.

Колегія
суддів, вважає, що місцевим господарським судом за наявних у справі доказів в
цілому зроблено правильні висновки щодо обставин справи, що свідчить про
відсутність підстав для скасування рішення місцевого господарського суду та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись
ст.ст.  101, 103, 105 ГПК України,  Львівський апеляційний господарський суд -

Постановив:

Рішення  господарського суду Закарпатської   області від 11.03.08 у справі № 2/229
залишити без змін, а апеляційну скаргу  -
без задоволення.

Постанову
може бути оскаржено у касаційному порядку.

Матеріали
справи скерувати до господарського суду Закарпатської області.

Головуючий                                 Р. Марко

Суддя                                      С. Бойко

Суддя                                   Т. Бонк