СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14"
липня 2008 р.

Справа  № 5-31-6-22-28/358-03-8340

За
позовом: суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Одеса.

до
відповідача:
товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма „ПІР”, Одеська
область, м. Южне.

про стягнення 374 500
грн.

та
за зустрічною позовною заявою:
товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма „ПІР”

до
суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

про визнання договору
недійсним

Суддя      Могил С. К.

Представники:

від
позивача: ОСОБА_1. на підставі посвідчення, ОСОБА_2. на підставі
довіреності;

від
відповідача: не з'явився.

Суть
спору: Суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1звернувся до господарського
суду Одеської області з позовною заявою до відповідача товариства з обмеженою
відповідальністю багатопрофільна фірма „ПІР” про стягнення 374 500, 00 грн.

Ухвалою
господарського суду Одеської області від 10.11.2003 року було порушено
провадження по справі № 28/358-03-8340. Під час попереднього розгляду справи
ухвалою господарського суду Одеської області від 24.11.2003 року було накладено
арешт на майно, яке належить товариству з обмеженою відповідальністю багатопрофільна
фірма „ПІР”. Крім того, до господарського суду Одеської області 05.12.2003 року
з боку товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма „ПІР” було
подано зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору безвідсоткового
цільового займу від 10.03.1998 року. Зустрічна позовна заява про визнання
договору недійсним судом була прийнята для спільного розгляду з первісним
позовом про стягнення 374 500, 00 грн.

Рішенням
господарського суду Одеської області від 09.12.2003 року залишеним без змін
постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.01.2004 року по
справі № 28/358-03-8340 первісні позовні вимоги були задоволені у повному
обсязі, а у задоволенні зустрічних вимог відмовлено.

Постановою
Вищого господарського суду України від 11.11.2004 року постанова Одеського
апеляційного господарського суду від 14.01.2004 року та рішення господарського
суду Одеської області від 09.12.2003 року по справі № 28/358-03-8340 були
скасовані, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Одеської
області.

Ухвалою
господарського суду Одеської області від 24.11.2004 року справу було прийнято
до провадження суддею Торчинською Л. О. та справі присвоєно №
22-28/358-03-8340.  Рішенням
господарського суду Одеської області від 28.12.2004 року по справі №
22-28/358-03-8340 первісні позовні вимоги були задоволені, а у задоволенні
зустрічних вимог відмовлено.

Постановою
Одеського апеляційного господарського суду від 14.06.2005 року по справі №
22-28/358-03-8340 рішення господарського суду Одеської області від 28.12.2004
року було скасовано, у задоволенні первісного позову відмовлено та провадження
по справі за зустрічним позовом припинено.

Постановою
Вищого господарського суду України від 17.11.2005 року постанову Одеського
апеляційного господарського суду від 14.06.2005 року та рішення господарського
суду Одеської області від 28.12.2004 року по справі № 22-28/358-03-8340 було
скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Одеської
області.

Ухвалою
господарського суду Одеської області від 23.12.2005 року справу №
22-28/358-03-8340 прийнято до провадження судді Демешина О. А. та справі
присвоєно № 6-22-28/358-03-8340.

Рішенням
господарського суду Одеської області від 24.05.2008 року по справі №
6-22-28/358-03-8340 у задоволенні позову відмовлено та також відмовлено у
задоволенні зустрічного позову.

Постановою
Одеського апеляційного господарського суду від 26.12.2006 року по справі №
6-22-28/358-03-8340 рішення господарського суду Одеської області від 24.05.2006
року скасовано, залучено в якості відповідача по справі Разумкова Олександра
Вікторовича та провадження по справі припинено з надісланням справи до
місцевого суду міста Южне Одеської області.

Постановою
Вищого господарського суду України від 07.05.2007 року постанову Одеського
апеляційного господарського суду від 26.12.2006 року та рішення господарського
суду Одеської області від 24.05.2006 року скасовано, а справу передано на новий
розгляд до господарського суду Одеської області.

Ухвалою
господарського суду Одеської області від 29.05.2007 року справу №
6-22-28/358-03-8340 прийнято до провадження судді Лєсогорова В.М. та справі
присвоєно № 31-6-22-28/358-03-8340.

Ухвалою
господарського суду Одеської області від 09.08.2007 року провадження по справі
№ 31-6-22-28/358-03-8340, за первісним та зустрічним позовами припинено та
скасовані заходи забезпечення позову у вигляді арешту майна запроваджені
ухвалою від 24.11.2003 року.

Постановою
Одеського апеляційного господарського суду від 25.09.2007 року ухвалу
господарського суду Одеської області від 25.09.2007 року по справі №
31-6-22-28/358-03-8340 залишено без змін.

Постановою
Вищого господарського суду України від 16.04.2008 року постанову Одеського
апеляційного господарського суду від 25.09.2007 року та ухвалу господарського
суду Одеської області від 09.08.2007 року скасовано, а справу №
31-6-22-28/358-03-8340 передано на новий розгляд до господарського суду
Одеської області.

Згідно
резолюції голови господарського суду Одеської області справу №
31-6-22-28/358-03-8340 передано на розгляд судді Могил С.К.

Ухвалою
господарського суду Одеської області від 22.05.2008 року справу прийнято до
провадження судді Могил С.К. та присвоєно № 5-31-6-22-28/358-03-8340.

В
процесі нового розгляду справи позивач підтримав свої позовні вимоги у повному
обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судові засідання не з'явився,
про причини своєї неявки до суду не повідомив.

Розглянув
матеріали справи, суд встановив:

Між
суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1та товариством з
обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма „Пір” 10.03.1998 року було
укладено договір безвідсоткової позики, за умовами якого позикодавець (позивач
по справі) зобов'язався передати позичальнику (відповідач по справі) готівкою
грошові кошти в сумі 142 093, 00 грн., що на момент передачі становило 70 000,
00 доларів США за курсом Національного банку України, строком на 5 років, а
останній зобов'язався використати одержану позику для закупівлі будівельних
матеріалів і будівництва кафе, майданчику для проведення дискотек,
спортивно-ігрових та дитячих майданчиків, станції човнів, торговельних об'єктів
в м. Южне, своєчасно повернути позикодавцю позику до 10.03.2003 року, а також
укласти з ним договір про передачу в оренду частини збудованих об'єктів.

На
виконання своїх зобов'язань за договором суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_110.03.1998 року передав товариству з обмеженою
відповідальністю багатопрофільна фірма „Пір” грошові кошти в сумі 142 093 грн.,
що підтверджується розпискою директора фірми ОСОБА_3 . та здійснено на
виконання  п. 2.1 договору укладеного між
сторонами по справі. Разом з тим, слід звернути увагу на те, що відповідно до
згаданої розписки саме ТОВ багатопрофільна фірма ПІР” в імені якої діяв
директор Розумнов Олександр Вікторович зобов'язалась повернути отримані грошові
кошти до 10.03.2003 року, а не будь-яка інша юридична або фізична особа.

Обґрунтовуючи
свої заперечення відповідач зазначає про те, що він грошові кошти від позивача
не одержував, оскільки одержані колишнім директором товариства ОСОБА_3. гроші
не були оприбутковані в касі підприємства, що підтверджується відсутністю
відповідних відміток у касовій книзі.

Проте,
на думку суду факт передачі грошових коштів за договором укладеним сторонами по
справі підтверджується наявними в матеріалах справи документальними доказами, а
саме, розпискою директора товариства з обмеженою відповідальністю
багатопрофільна фірма „Пір” про отримання грошових коштів, наявною в матеріалах
справи. Із змісту розписки наявної в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_3.
при отриманні грошей діяв як повноважний на той час керівник підприємства
відповідача. Разом з тим суд звертає увагу на те, що листом від 04.04.2003 року
колишній директор товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма
„Пір” підтверджує, що одержана від позивача позика була вкладена в будівництво
зазначених в договорі об'єктів і на теперішній час ці об'єкти знаходяться у
власності ТОВ багатопрофільна фірма „Пір”. Факт здійснення будівництва відповідачем
також підтверджується листом виконкому Южненської міськради № 3-04-1105 від
31.07.2003 року в якому зазначено, що товариством з обмеженою відповідальністю
багатопрофільна фірма „Пір” відповідно до рішення виконкому були виконані
роботи по будівництву кафе, майданчику для танців, спортивно-ігрових та дитячих
майданчиків, торговельних об'єктів тощо.

Крім
того, на думку суду факт порушення встановленого порядку ведення касових
операцій та бухгалтерського обліку допущений керівництвом відповідача під час отримання
грошових коштів за договором позики від позивача не може бути доказом того, що
договір укладений між сторонами по справі не виконувався та грошові кошти у
сумі 70 000 дол. США не отримувались ТОВ багатопрофільна фірма „ПІР”.

Розглядаючи
в сукупності та по суті первісні і зустрічні вимоги суд вважає за необхідне
звернути увагу на наступне. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України передбачено, що вказаний кодекс застосовується до
цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Отже, оскільки
відносини між сторонами по справі, які є предметом судового розгляду виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом України, а саме до 01.01.2004 року, на
думку суду при розгляді даної справи слід застосовувати положення Цивільного
кодексу УРСР.

У
відповідності з ст. 374 Цивільного кодексу УРСР за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в
оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість
речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у моменту
передачі грошей або речей.

Слід
зазначити, що законодавством чинним на час укладення договору позики
передбачено необхідність його укладення у письмовій формі. Факт дотримання
зазначених вимог підтверджується наявним у матеріалах справи договором, який в
свою чергу відповідає вимогам,  які на
час укладення договору ставились до угод такого роду.

Разом
з тим, у відповідності з ст. 161 Цивільного кодексу УРСР зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок
закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок -
відповідно до вимог, що звичайно ставляться, а ст. 162 визначено, що
одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов
договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом.

Виходячи
з положень регламентованих вказаними статтями Цивільного кодексу УРСР та як
було встановлено судом під час нового розгляду справи, позивачем належним чином
виконувались зобов'язання за договором позики від 10.03.1998 року, натомість
відповідач свої зобов'язання за договором в частині повернення грошових коштів
позивачу не виконав, в зв'язку чим останнім було порушено умови укладеного
договору та вимоги ст. ст. 161, 162 Цивільного кодексу УРСР.

Таким
чином, суд вважає вимоги позивача про стягнення 374 500, 00 грн. є цілком
обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи
відповідача викладені у відзивах на позов та письмових поясненнях судом не
приймаються до уваги та відхиляться у повному обсязі, оскільки вони є
необґрунтованими, не підтверджені документально та є такими, що спростовуються
матеріалами наявними у справі. Суд зазначає, що в процесі розгляду справи
відповідачем не було доведено до суду того, що збудовані об'єкти були
побудовані за власні кошти відповідача, із зазначенням джерел їх надходження.
Також відповідачем не було доведено до суду фактів в підтвердження того, що
передані позивачем відповідачу грошові кошти у сумі 70 000 дол. США були
присвоєні колишнім керівником підприємства відповідача та зазначені кошти не
використовувались відповідачем під час будівництва об'єктів. Зазначені
документальні докази витребувались від відповідача ухвалами суду від 11.06.2008
року та 25.06.2008 року, проте до суду не були надані, а відповідач належним
чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, у засідання суду
взагалі не з'явився та про причини неможливості явки у судові засідання суд не
повідомив.

Щодо
зустрічної позовної заяви за якою товариство з обмеженою відповідальністю
багатопрофільна фірма „ПІР” просило суд визнати договір позики від 10.03.1998
року укладений з суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою
ОСОБА_1недійсним то суд вважає зустрічні вимоги такими, що не підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Як на
підставу своїх зустрічних вимог товариство з обмеженою відповідальністю
багатопрофільна фірма „Пір” посилається на недотримання положення щодо порядку
здійснення розрахунків. На думку відповідача порядок розрахунків є істотною
умовою договору та його порушення тягне за собою недійсність договору загалом.

Проте
вказані доводи товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма
„Пір” цілком спростовуються документальними доказами наявними в матеріалах
справи та на думку суду мають на меті ухилення товариства з обмеженою
відповідальністю багатопрофільна фірма „Пір” від належного виконання
зобов'язання за договором.

Згідно
ст. 48 Цивільного кодексу УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам
закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Відповідно
до ст. 59 Цивільного кодексу УРСР угода, визнана недійсною, вважається
недійсною з моменту її укладення. Проте, якщо з самого змісту угоди випливає,
що вона може бути припинена лише на майбутнє, дія угоди визнається недійсною і
припиняється на майбутнє.

Слід
зазначити, що угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на
встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків. Угода, для
якої законом не встановлена певна форма, вважається укладеною, якщо з поведінки
особи видно її волю укласти угоду, при цьому сторони вільні у виборі контрагента
та у формі правочину який вони укладають.

Розглядаючи
вимоги позивача про визнання недійсним договору, судом не встановлено наявності
тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання
відповідних наслідків.

Згідно
ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному
і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Згідно
ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є
будь -які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору. Відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна  довести
ті  обставини,  на
які  вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

В
процесі розгляду справи позивачем до суду не було доведено належним чином
обґрунтованих обставин для задоволення його зустрічних вимог, а тому суд вважає
що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити у повному обсязі.

За
таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи надані документальні
докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги позивача за первісним
позовом підлягають задоволенню в той час, як у задоволенні зустрічних позовних
вимог слід відмовити у повному обсязі з віднесенням судових витрат на рахунок
відповідача, у відповідності зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись
ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

1.   Позовні вимоги за первісним позовом
задовольнити.

2.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма „Пір”
код 19057451, (Одеська область, м. Южне, вул. Григорівського десанту, 12, кв.
113) на користь суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1,
код НОМЕР_1, (АДРЕСА_1 ) а саме:

- 374
500 (триста сімдесят чотири тисячі п'ятсот) грн. основного боргу;

- 1
700 (одна тисяча сімсот) грн. державного мита;

- 118
(сто вісімнадцять) грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

3.  У задоволенні позовних вимог за зустрічним
позовом відмовити у повному обсязі.

Наказ
видати згідно ст. 116 ГПК України.

Рішення
підписано 17.07.2008 року.

Рішення
господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, після закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Суддя
Могил С.К.