ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.10.08 р.                     Справа № 44/172пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Донбас-Девелопмент” (директор Баздьоркін В.І., паспорт ВЕ 681456), до товариства з обмеженою відповідальністю „Вєра” (представник до судового засідання не з’явився), до товариства з обмеженою відповідальністю „Сніжне-Антрацит” (представник до судового засідання не з’явився), за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору товарної біржі „Даліса” (представник до судового засідання не з’явився) про визнання права власності на нерухоме майно – будівлю дитячого садка літ.А-2 площею 1’170,3 м2 та будівлю кухні літ.Б-1 площею 83,7 м2, що розташовані по вулиці Бутурліновській 51 у місті Донецьку, які були придбані згідно біржового договору № 9-Б від 11.08.08 року, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Донбас-Девелопмент” (далі – Товариство) звернулося до суду з позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Вєра” (далі – Фірма), до товариства з обмеженою відповідальністю „Сніжне-Антрацит” (далі – Компанія) про визнання права власності на нерухоме майно – будівлю дитячого садка літ.А-2 площею 1’170,3 м2 та будівлю кухні літ.Б-1 площею 83,7 м2, що розташовані по вулиці Бутурліновській 51 у місті Донецьку (далі – Будівлі), які були придбані згідно біржового договору № 9-Б від 11.08.08 року (далі – Договір). Позовні вимоги Товариства ґрунтуються на невизнанні відчужувачами Компанією та Фірмою права власності Товариства на Будівлі та відмову відповідачів передати Будівлі позивачу, не зважаючи на те, що Будівлі продані Товариству на Біржі згідно Договору.

Представник Товариства в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представники Компанії та Фірми до судового засідання не з’явилися, наразі письмово зазначили, що Договір повністю відповідає вимогам чинного законодавства України та не потребує нотаріального посвідчення, через що позовні вимоги є безпідставними.

Представник третьої особи, яка провадила біржові торги – товарної біржі „Даліса” (далі – Біржа) до судового засідання не з’явився, не зважаючи на належне повідомлення про час та місце судового засідання.

В судовому засіданні оголошувалась перерва 08.10.08 року з 915 до 1030 години для підготовки процесуального документу.

Вислухавши у судовому засіданні представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Товариства підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно Договору, який став наслідком здійсненої на Біржі угоди, Товариство визначено як покупця належних Компанії Будівель, за які має бути сплачено 60’000 грн. Інтереси Компанії за Договором представляв брокер Фірма, який діяв на підставі договору доручення від 27.02.08 року. За пунктом 4 Договору, відчужувачі Компанія та Фірма мають передати Будівлі Товариству протягом трьох днів з моменту підписання Договору, тобто не пізніше 15.08.08 року.

Речові права відчужувача Компанії на Будівлі випливають з рішення Шахтарського міськрайонного суду від 01.02.08 року у справі № 2-1067/2008 за позовом Компанії до Суркової Алли Володимирівни та товарної біржі „Донецько-Східна”, яке набрало законної сили 18.02.08 року.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 „Совтрансавто-Холдинг” проти України”, а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 „Брумареску проти Румунії” встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Оскільки в силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є приоритетним джерелом права для національного суду, суд вважає безсумнівним той факт, що відчужувачу Компанії належало право власності на Будівлі, – причому цей факт не може ставитися судом під сумнів та є таким, який знімає необхідність додаткового доведення зазначеної обставини.

Відсутність заборон Компанії здійснювати відчуження Будівель на момент укладення Договору підтверджена витягом є Єдиного державного реєстру заборон відчуження об’єктів нерухомого майна № 20582134.

Згідно приписів статті 15 Закону України „Про товарну біржу”, правочини, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому нотаріальне посвідчення Договору не вимагається, наразі Договір є дійсним та правомірним в силу презумпції, встановленої статтею 204 ЦК України.

В силу статті 204 ЦК України, Договір, як і будь-який інший правочин, вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Наразі, відповідачі не довели суду нікчемності Договору або факту визнання Договору недійсним в судовому порядку.

Натомість правомірність придбання Будівель Товариством визначена низкою наданих позивачем документів – Договором, протоколами проведення торгів, доказами оплати придбаного майна тощо. Належність та допустимість означених документів до предмету спору перевірена судом.

Виходячи зі змісту статті 12 Закону України „Про господарські товариства”, а також статей 66 ГК України та 115 ЦК України – Товариство є добросовісним набувачем та власником Будівель, придбаних за Договором.

У відповідності до статті 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, якщо інше прямо не випливає із закону або не встановлене судом. Товариство може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За нормами статті 392 ЦК України, власник наділений правом захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами такого права власності. Оскільки згідно фактичних дій Компанії та Фірми (нездійснення передачі Будівель та технічної документації за актом приймання-передачі), відповідачі порушують речові права позивача, то суд доходить висновку, що Товариство мало право звертатися до суду за захистом свого права власності, а дії відповідачів щодо затримки з передачею Будівель є прямим порушенням умов Договору та норм статей 525-526 ЦК України.

З огляду на наведене, причиною виникнення спору є протиправне порушення відповідачами норм Конституції України, ЦК України, ГК України, та інших норм, які регулюють режим права власності. Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на відповідачів.

На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.115, 181, 328, 331, 392 ЦК України, ст.66 ГК України, ст.12 Закону України „Про господарські товариства”, ст.ст.1, 2, 20, 22, 33, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов у повному обсязі.

Визнати право власності товариства з обмеженою відповідальністю „Донбас-Девелопмент” на нерухоме майно – будівлю дитячого садка літ.А-2 площею 1’170,3 м2 та будівлю кухні літ.Б-1 площею 83,7 м2, що розташовані по вулиці Бутурліновській 51 у місті Донецьку, які були придбані згідно біржового договору № 9-Б від 11.08.08 року

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Вєра” на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Донбас-Девелопмент” відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 42,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 59 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Сніжне-Антрацит” на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Донбас-Девелопмент” відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 42,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 59 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

Надруковано у 5 примірниках:

1 –позивачу

2-3 –відповідачам

4 –третій особі

5 –господарському суду Донецької області