ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня
2008 р.

№
2-29/10206-2007

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М.,
Шаргала В.І.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Фонду майна Автономної
Республіки Крим

на постанову

Севастопольського
апеляційного господарського суду від 24.01.2008 р.

у справі

№
2-29/10206-2007

господарського
суду

Автономної Республіки
Крим

за позовом

заступника Прокурора
Автономної Республіки Крим в інтересах держави в особі Фонду майна Автономної
Республіки Крим

до

1) ОСОБА_1, 2) ОСОБА_2, 3) Товариства з обмеженою відповідальністю
"Міжнародний розважальний комплекс "Гаюс"

про

визнання недійсними
протоколу загальних зборів, запису про проведення державної реєстрації та припинення
юридичної особи

в судовому засіданні
взяли участь представники:

прокуратури:

— не з'явились;

позивача:

— не з'явились;

відповідача-1:

— не з'явились;

відповідача-2:

— не з'явились;

відповідача-3:

— не з'явились;

В С Т А Н О В И
В:

У липні 2007 р.
заступник Прокурора Автономної Республіки Крим звернувся в інтересах держави в особі
Фонду майна Автономної Республіки Крим (далі –Фонд) до господарського суду Автономної
Республіки Крим з позовною заявою, у якій просив визнати недійсними протокол №
1 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний
розважальний комплекс "Гаюс" (далі –Товариство) від 02.04.2007 р., статут
Товариства, запис про проведення державної реєстрації Товариства №
0011979 від 12.04.2007 р., здійснений державним реєстратором виконавчого
комітету Сімферопольської міської ради Савічевою К.В., та припинити Товариство як
юридичну особу.

Позовні вимоги заступник
Прокурора Автономної Республіки Крим обґрунтовував тим, що відповідно до протоколу
№ 1 загальних учасників Товариства від 02.04.2007 р. громадянами ОСОБА_1 (далі –ОСОБА_1) та ОСОБА_2 (ОСОБА_2) прийнято рішення створити Товариство, при цьому у
якості внеску до статутного фонду Товариства ОСОБА_1 зобов'язався передати об'єкт незавершеного
будівництва –блок № 5 (інженерно-лабораторний корпус) за адресою: м. Сімферополь,
вул. Нестерова, 30, однак відчуження ОСОБА_1 вказаного об'єкту шляхом внесення до статутного фонду
Товариства суперечить Закону України "Про приватизацію державного майна"
та Закону України "Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва".

Рішенням господарського
суду Автономної Республіки Крим від 29.11.2007 р. (суддя Башилашвілі О.І.) у задоволенні
позовних вимог заступника Прокурора Автономної Республіки Крим відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 24.01.2008 р. (колегія суддів: Латинін О.А.,
Дугаренко О.В., Котлярова О.Л.) рішення господарського суду Автономної Республіки
Крим від 29.11.2007 р. залишено без змін.

Вказані рішення
та постанова мотивовані необґрунтованістю позовних вимог заступника Прокурора Автономної
Республіки Крим.

Фонд звернувся до
Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.01.2008 р. і рішення господарського
суду Автономної Республіки Крим від 29.11.2007 р. скасувати та прийняти нове рішення,
яким позовні вимоги заступника Прокурора Автономної Республіки Крим задовольнити.
Викладені у касаційній скарзі вимоги Фонд обґрунтовує тим, що господарськими судами
попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових актів не було враховано
окремих обставин справи та було порушено ст. 19 Закону України "Про особливості
приватизації об'єктів незавершеного будівництва", ст. ст. 203, 215, 216 та
228 Цивільного кодексу України, ст. 38 Закону України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців".

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та Товариство не скористались
правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та відзивів
на касаційну скаргу Фонду до Вищого господарського суду України не надіслали, що
не перешкоджає касаційному перегляду судових актів, які оскаржуються.

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених
фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої
інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних
рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає,
що касаційна скарга Фонду підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно з частиною
першою ст. 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому
процесі –позивачами і відповідачами –можуть бути підприємства та організації, зазначені
у статті 1 цього Кодексу.

Відповідно до частин
першої та другої ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства,
установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому
порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі –підприємства та
організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою
підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав
і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів,
спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та
інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

З наведених норм
Господарського процесуального кодексу України вбачається, що, зокрема, відповідачами
у господарському процесі можуть бути підприємства, установи, організації, інші юридичні
особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених законодавчими актами України,
державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Як вбачається з
матеріалів справи, позовні вимоги у ній пред'явлено до Товариства, а також до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як до фізичних осіб – засновників Товариства.

Між тим, законодавчі
акти України у даному випадку не передбачають можливості залучення фізичних осіб
у якості відповідачів у господарському процесі.

При цьому колегія
суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на те, що п. 4 частини першої
ст. 12 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що господарським
судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським
товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником,
який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств,
що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього
товариства, крім трудових спорів.

Частина третя ст.
167 Господарського кодексу України передбачає, що під корпоративними відносинами
маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних
прав.

Однак, як встановлено
місцевим та апеляційним господарськими судами та підтверджується матеріалами справи,
Фонд не набував корпоративних прав щодо Товариства, тобто не був учасником Товариства.

За таких обставин
колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що дана
справа не є справою, яка виникла з корпоративних відносин.

Беручи до уваги
викладене вище, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що даний
спір не підлягає вирішенню у порядку господарського судочинства.

П. 1 частини першої
ст. 80 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що господарський
суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських
судах України.

Господарські суди
попередніх інстанцій при розгляді даної справи наведеного не врахували.

Відповідно до частини
першої ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування
або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного
господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального
чи процесуального права.

Таким чином, постанова
Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.01.2008 р. та рішення
господарського суду господарського суду Автономної Республіки Крим від
29.11.2007 р. підлягають скасуванню, а провадження у справі –припинено.

Керуючись ст. ст.
1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 Господарського процесуального кодексу України,
Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В
И В:

Касаційну скаргу
Фонду майна Автономної Республіки Крим задовольнити частково.

Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 24.01.2008 р. та рішення господарського суду
господарського суду Автономної Республіки Крим від 29.11.2007 р. у справі №
2-29/10206-2007 скасувати.

Провадження у справі
№ 2-29/10206-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим припинити.

Головуючий суддя
Г.А. Кравчук

Суддя Г.М. Мачульський

Суддя В.І. Шаргало