ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" жовтня 2008 р.

Справа № 10/56-08-2685

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БСЛ»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргазифікація Південь»

про стягнення 246641, 93 грн.

Суддя Смелянець Г.Є.

за участю сторін у судовому засіданні

від позивача: не з’явився

від відповідача: Чумак А.В. за довіреністю від 23.07.2008р.

Суть спору: ТОВ «БСЛ»звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з ТОВ «Укргазифікація Південь»заборгованості в сумі 246641,93 грн.

У письмових поясненнях, які надані позивачем на вимогу господарського суду і залучені останнім до справи 04.08.2008р. позивач посилається на те, що між позивачем і відповідачем укладено усний договір, згідно з яким, відповідач зобов’язаний поставити позивачу обумовлений сторонами товар, обумовленої вартості. В процесі поставки товару у позивача внаслідок зміни виробничих потреб виникла необхідність в заміні частини певної номенклатури товару і відповідач погодився на повернення позивачем частини поставленого товару, однак відповідач не повернув позивачу надлишок грошових коштів, надісланих йому в якості передплати. Цей надлишок і складає суму позову та сформований як різниця між вартістю всього поставленого відповідачем товару та суми передплати, надісланої позивачем. У письмових поясненнях, що залучені судом до справи 15.08.2008р. позивач визнав поставку труб відповідачем на суму 522369,93 грн., а також послався на те, що труби на суму 227095,30 грн. позивач повернув відповідачу, а тому борг відповідача перед позивачем становить 246641,93 грн.

У письмових поясненнях, що залучені судом до справи 22.08.2008р. позивач посилається на те, що між сторонами укладений усний договір, оскільки ні заявка на поставку продукції, ні виставлений рахунок - фактура не можуть розглядатися як договір поставки у письмовій формі, а тому повернення товару відповідачу та прийняття цього товару відповідачем не порушує жодної домовленості сторін. У претензії від 12.02.2008р. за вих. №19 позивач вимагає у відповідача повернути попередньої сплачені кошти за недопоставлений товар, а у листах від 18.02.2008р. №18 та від 01.07.2008р. №85 відповідач погодився повернути грошові кошти за повернутий позивачем товар.

22.08.2008р. господарський суд задовольнив клопотання сторін та продовжив строк вирішення спору у даній справі на один місяць, про що тією ж датою виніс відповідну ухвалу.

08.09.2008р. за вх. №18124 господарський суд одержав клопотання позивача про доповнення позовних вимог, в яких позивач просить суд зобов’язати відповідача, окрім виконання вимог встановлених в позовній заяві, оформити у відповідності до вимог чинного законодавства про бухгалтерській облік та фінансову звітність, стандартів, нормативів поставку товару на суму 523163,14 грн., а також зобов’язати відповідача сплатити нараховані позивачем за порушення домовленості сторін щодо повернення суми сплаченої передплати у зв’язку зі зміною домовленості сторін, щодо розмірів поставки та недопоставкою товару, нараховані 3% річних 3721,33 грн. та інфляційні витрати в розмірі 28857,11 грн.

24.09.2008р. за вх.№19410 господарський суд одержав заяву позивача про розгляд справи і прийняття рішення без присутності позивача, оскільки позивачем надано всі наявні докази та пояснення по суті справи.

Ухвалою заступника голови господарського суду Одеської області від 24.09.2008р. строк розгляду даної справи продовжений до 27.10.2008р.

На підставі ст.77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалася перерва до 13.06.2008р., та до 22.08.2008р., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

Відповідно до вимог ст.85 ГПК України у судовому засіданні за згодою представника відповідача оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представників сторін, суд встановив:

27.09.2007р. за вх. №219 відповідач одержав від позивача заявку на придбання матеріалів, яку позивач надіслав відповідачу факсимільним зв’язком. Згідно з вказаною заявкою, позивач замовив відповідачу труби, в т.ч. водопровідні діаметром 225 –1938 п/м, діаметром 160 –905 п/м, діаметром 110 – 2931 п/м, діаметром 50 –1164 п/м.

Тією ж датою позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру №УГЮ-001098 на оплату замовлених позивачем труб на загальну суму 541916,56 грн., в т.ч. ПДВ, та видав відповідну податкову накладну №29. Виставлений відповідачем рахунок-фактуру позивач оплатив 28.09.2007р., що підтверджується витягом з банківського рахунку останнього і не заперечується сторонами.

При цьому відповідно до вказаного рахунку–фактури, позивачем оплачені труби у наступному асортименті: 1) труба діаметром 225х8,6 мм у кількості 1938 п/м за ціною 91,87 грн. на загальну суму 213652,88 грн. в т.ч. ПДВ; 2) трубу діаметром 160х6,2 мм у кількості 905 п/м за ціною 46,68 грн. на загальну суму 50698,10 грн., в т.ч. ПДВ; 3) трубу діаметром 110х5,3 мм у кількості 2931 п/м за ціною 78257,70 грн. на загальну суму 78257,70 грн., в т.ч. ПДВ; 4) трубу діаметром 50х2,4 мм у кількості 1164 п/м за ціною 4,69 грн. на загальну суму 6553,32 грн., в т.ч. ПДВ;5) трубу діаметром 315х9,7 мм у кількості 33 п/м за ціною 146,85 грн., на загальну суму 5815,18 грн., в т.ч. ПДВ;6) трубу діаметром 225х8,6 мм у кількості 2,086 п/м за ціною 74,68 грн. на загальну суму 186939,38 грн., в т.ч. ПДВ.

02.10.2007р. за вх. №224 відповідач одержав від позивача заявку, яка також надіслана факсимільним зв’язком, та згідно з якою, позивач замовив відповідачу виготовлення труб робочим тисненням 0,6 МПа: трубу 315х12,1 –33 п/м; трубу 225х8,6 –4024 п/м, трубу 160х6,2 –905 п/м, трубу 110х4,2 – 2931 п/м, трубу 50х2,0 –1164 п/м.

Також господарським судом встановлено, що відповідачем здійснено поставку труб позивачу на загальну суму 523163,14 грн., в т.ч. ПДВ, що підтверджується ТТН серії 02ААТ №494494 від 02.10.2007р. (автопідприємство –перевізник ПП «Транском»), згідно з якою, відповідач поставив позивачу трубу діаметром 225х8,6 мм у кількості 1440 п/м за ціною 91,87 грн., на загальну суму 158751,36 грн. в т.ч. ПДВ, а також видатковою накладною №УГЮ-00937 від 02.10.2007р., яка позивачем не підписана; ТТН серії 1-02СП №398823 від 04.10.2007р. (автопідприємство –перевізник ТОВ «Лайон Авто Трафік»), згідно з якою, відповідач поставив позивачу трубу діаметром 225х8,6 мм у кількості 498 п/м за ціною 91,87 грн. на загальну суму 54901,51 грн., в т.ч. ПДВ, а також трубу діаметром 225х8,6 мм у кількості 766 п/м за ціною 74,68 грн. на загальну суму 68646,01 грн., в т.ч. ПДВ, а також видатковою накладною №УГЮ-00939 від 04.10.2007р., яка позивачем не підписана; ТТН серії 1-02СП №398810 04.10.2007р. (автопідприємство-перевізник ПП «Транском»), згідно з якою, відповідач поставив позивача трубу діаметром 225х8,6 мм у кількості 1320 п/м за ціною 74,68 грн. на загальну суму 118293,38 грн., в т.ч. ПДВ, а також видатковою накладною №УГЮ-00938 від 04.10.2007р., яка позивачем не підписана; ТТН серії 02ААТ №4945500 від 07.10.2007р. (автопідприємство –перевізник ПП «Транском»), згідно з якою, відповідач поставив позивачу трубу діаметром 160х6,2 мм у кількості 1376 п/м за ціною 46,68 грн. на загальну суму 77083,54 грн. в т.ч. ПДВ; трубу діаметром 63 х3,8 мм у кількості 400 п/м за ціною 11,67 грн., на загальну суму 5600 грн., в т.ч. ПДВ; трубу діаметром 315х12,1 мм у кількості 12 п/м за ціною 200,45 грн. на загальну суму 2886,48 грн. в т.ч. ПДВ, а також видатковою накладною №УГЮ-01044 від 07.11.2007р., яка позивачем не підписана; ТТН серії 1-02СП №398823 від 11.11.2007р. (автопідприємство –перевізник ПП «Транском»), згідно з якою, відповідач поставив позивачу трубу діаметром 110х5,3 мм у кількості 1386 п/м за ціною 22,25 грн., в т.ч. ПДВ на загальну суму 37000,86 грн., а також видатковою накладною №УГЮ-00963 від 11.10.2007р., яка позивачем не підписана.

При цьому, поставлені відповідачем труби позивач прийняв без жодних зауважень, але відповідні видаткові накладні не підписав та довіреності на одержання товарно-матеріальних цінностей відповідачу не видав.

Разом з тим, господарським судом встановлено, що 08.11.2007р. по ТТН серії 02АБЖ №839551 (автопідприємство-перевізник ЗАТ «ІВГ») позивач повернув, а відповідач прийняв трубу, що поставлена відповідачем, а саме трубу діаметром 225х8,6 мм у кількості 1152 п/м за ціною 74,68 грн. на загальну суму 103237,63 грн., що також підтверджується видатковою накладною №ВП-0000003 від 08.11.2007р., яка з боку позивача підписана Марусіч Л.М. і засвідчена печаткою позивача, а з боку відповідача підписана Кулаковим.

При цьому, повернуті позивачем труби відповідач також прийняв без жодних зауважень.

12.02.2008р. позивач звернувся до відповідача з претензією за вих.№19, в якій заявив вимогу про повернення грошових коштів, яка відповідає вартості непоставленого товару на суму 246641,93 грн. у строк, що не перевищує 3 (трьох) робочих днів від дати отримання претензії, а також вимогу про направлення на адресу позивача накладної на відпуск товарно-матеріальних цінностей, товарно-транспортної накладної, сертифікату відповідності, у строк, що не перевищує 3 (трьох) робочих днів від дати отримання претензії.

Вказану претензію відповідач одержав 18.02.2008р. та цією ж датою у листі за вих. №18 надав позивачу відповідь, згідно з якою, заявлена у претензії сума 246641,93 грн. відповідачем не визнається, але відповідач погоджується повернути позивачу грошові кошти за трубу, яку позивач повернув відповідачу на загальну суму 187121,95 грн., за виключенням грошових коштів, в сумі 70857,60 грн., що становлять заборгованість позивача перед відповідачем за виконані роботи по будівництву газопроводу до житлового масиву с. Крюковщина. Також 25.02.2008р. відповідач надіслав позивачу гарантійний лист №25, згідно з яким, відповідач гарантує оплату боргу за повернення труби до 20.03.2008р. в сумі 135848,90 грн. Окрім того, відповідач повторно надіслав позивачу лист від 01.07.2008р. №85, який є аналогічним за змістом з листом за вих. №18 від 18.02.2008р.

У позові позивач просить стягнути з відповідача 246641,93 грн., які, як встановлено господарським судом, фактично є вартістю труб, що оплачені позивачем, але недопоставлені відповідачем та вартістю труб, які позивач повернув відповідачу.

При цьому позивач посилається на те, що вартість повернутих відповідачу труб становить 227095,30 грн., та в підтвердження своїх посилань надав до суду видаткові накладні на повернення №ВП-0000002 від 19.10.2007р. та №ВП-000003 від 08.11.2007р., які не підписані відповідачем, та згідно з якими, позивач повернув відповідачу трубу загальною вартістю 103188,38 грн., а саме трубу діаметром 225х8,5 мм у кількості 936 п/м за ціною 91,87 грн. (без ПДВ), та труби загальною вартістю 123906,92 грн., в т.ч. трубу діаметром 225х8,6 мм у кількості 1002 п/м за ціною 91,87 грн. (без ПДВ) і у кількості 150 п/м за ціною 74,68 п/м (без ПДВ); акт звірки взаєморозрахунків від 25.02.2008р., який підписаний головним бухгалтером відповідача, та згідно з яким, вартість повернутих позивачем труб становить 238691,73 грн., а сальдо на 01.03.2008р. на користь позивача становить 135848,71 грн., гарантійний лист відповідача від 25.02.2008р. за вих.№25, згідно з яким, ТОВ «Укргазифікація Південь» гарантує виплату боргу за повернення труби до 20.03.2008р. в сумі 135848,90 грн., листи відповідача від 18.02.2008р. за вих. №18 та від 01.07.2008р. за вих. №85, в яких відповідач визнає, що позивач повернув відповідачу трубу на загальну суму 205875,37 грн. і погоджується повернути позивачу грошові кошти із відрахуванням 70857,95 грн. в сумі 135848,90 грн.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та надавши їм відповідну правову оцінку, господарський суд дійшов наступних висновків щодо позовних вимог ТОВ «БСЛ».

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов’язків в тому числі є договори та інші правочини.

У ч.1 ст.202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного зв’язку. Такі вимоги ч.1 ст.207 ЦК України кореспондуються з вимогами ч.1 ст.181 ГК України, згідно з якою, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами, тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальної вимоги до форми та порядку укладення даного виду договору.

З огляду на вищевикладені законодавчі норми, господарський суд вважає, що заявка позивача на придбання труб від 27.09.2007р. за вх. №219, виставлення відповідачем рахунку–фактури від 27.09.2007р. №УГЮ-001098 на оплату замовлених позивачем труб на загальну суму 541916,56 грн., в т.ч. ПДВ, в якому до того ж визначена кількість, ціна та асортимент труб, а також оплата цього рахунку позивачем 28.09.2007р. є діями сторін, що спрямовані на набуття ними цивільних прав та обов’язків, зокрема, обов’язку відповідача щодо поставки труб позивачу, у кількості, асортименті та за ціною, встановленою у рахунку-фактурі, та обов’язку позивача щодо прийняття поставлених відповідачем труб та їх оплати. При цьому, якщо строк виконання зобов’язання позивача щодо оплати замовлених труб встановлений сторонами у рахунку-фактурі до 02.10.2007р., то строк виконання відповідачем обов’язку щодо поставки труб позивачу, навпаки, сторонами не встановлений, що також підтверджено і представником позивача у судовому засіданні.

Між тим, як вище встановлено господарським судом, зобов’язання щодо оплати труб позивач виконав належним чином, а саме у встановлений строк здійснив оплату замовлених відповідачу труб, що підтверджується витягом з банківського рахунку позивача від 28.09.2007р. і не заперечується відповідачем.

Разом з тим, зобов’язання щодо поставки труб позивачу виконані відповідачем частково, а саме в строк до 11.11.2007р. включно відповідач поставив позивачу труби на загальну суму 523163,14 грн., що підтверджується наявними у справи товарно-транспортними накладними і не заперечується самим позивачем у письмових поясненнях, які залучені судом до справи 15.08.2008р.

При цьому, виходячи з того, що наявні у матеріалах справи видаткові накладні на поставку труб позивачу вартістю 523163,14 грн. не оформлені належним чином, зокрема, позивачем не підписані, та відповідні довіреності на одержання позивачем товарно-матеріальних цінностей (труб) останнім не видані, господарський суд вважає, що в силу вимог ст.34 ГПК України товарно-транспортні накладні можливо визнати допустимими доказами, які підтверджують поставку труб позивачу на вказану суму, з огляду на те, що факт поставки труб відповідачем на загальну суму 523163,14 грн. позивачем визнається.

Водночас, документи, які підтверджують поставку труб позивачу, свідчать, що асортимент поставлених позивачу труб, відрізняється від асортименту труб, який встановлений в оплаченому позивачем рахунку-фактурі, а саме, трубу діаметром 160х6,2 мм відповідач поставив позивачу у більшій кількості на 471 п/м, ніж передбачено у рахунку-фактурі; трубу діаметром 110х5,3 мм відповідач недопоставив позивачу у кількості 1545 п/м; трубу діаметром 50х2,4 мм у кількості 1164 п/м, а також трубу діаметром 315х9,7 мм у кількості 33 п/м відповідач взагалі не поставив позивачу. Окрім того, відповідач поставив, а позивач без жодних зауважень прийняв трубу, в асортименті, що взагалі не передбачена рахунком-фактурою, зокрема, трубу діаметром 315х12,1 мм у кількості 12 п/м та трубу діаметром 63х3,8 мм у кількості 400 п/м.

Між тим, виходячи з того, що позивач не відмовився від прийняття цього товару, господарський суд вважає, що він зобов’язаний оплатити його за ціною, погодженою з продавцем. Такого висновку господарський суд дійшов з огляду на вимоги ч.5 ст.672 ЦК України, якою встановлено, якщо покупець не відмовився від товару, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу, він зобов’язаний оплатити його за ціною, погодженою з продавцем.

Таким чином встановлені обставини справи свідчать, що відповідач недопоставив позивачу труби, які попередньо оплачена останнім, на загальну суму 18753,42 грн. (541916,56 грн. (вартість оплачених позивачем труб) –523163,14 грн. (вартість поставлених відповідачем труб) =18753,42 грн.).

Між тим, як встановлено господарським судом, строк виконання зобов’язання відповідача щодо поставки труб позивачу між сторонами не встановлений, а в силу вимог ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Виходячи з того, що доказів звернення до відповідача з вимогою поставки труб на оплачену суму (листи, телеграми), які господарський суд витребував у позивача в ухвалах від 12.09.2008р. та від 24.09.2008р., останній до суду не надав, що в свою чергу унеможливлює вирішення спору по суті в частині позовних вимог про повернення суми попереднього оплаченого, але недопоставленого товару, позов ТОВ «БСЛ» в цій частині позовних вимог залишається без розгляду господарським судом на підставі п.5 ч.1 ст.81 ГПК України, згідно з якою, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача вартості повернутих позивачем труб, господарський суд виходить з наступного:

Як вище встановлено господарським судом, позивач стверджує, що вартість повернутих відповідачу труб становить 227095,30 грн. В підтвердження своїх посилань позивач надав до суду видаткові накладні на повернення труб відповідачу на загальну суму 227095,30 грн., які не підписані відповідачем; акт звірки взаєморозрахунків від 25.02.2008р., який підписаний головним бухгалтером відповідача, та згідно з яким, вартість повернутих позивачем труб становить 238691,71 грн., а сальдо на користь позивача –135848,71 грн.; гарантійний лист відповідача від 25.02.2008р. за вих.№25, згідно з яким, відповідач гарантує виплату боргу за повернення труби до 20.03.2008р. в сумі 135848,90 грн.; а також листи відповідача від 18.02.2008р. за вих. №18 та від 01.07.2008р. за вих. №85, в яких відповідач визнає, що позивач повернув відповідачу трубу на загальну суму 187121,95 грн. і погоджується повернути позивачу грошові кошти, за відрахуванням 70857,95 грн., в сумі 135848,90 грн.

Водночас відповідач стверджує, що позивач повернув відповідачу труби на загальну суму 103237,63 грн., що підтверджується видатковою накладною на повернення №ВП-0000003 від 08.11.2007р., яка з боку позивача підписана Марусіч Л.М. і засвідчена печаткою позивача, та ТТН від 08.11.2007р. серії 02АБЖ №839551, яка також засвідчена печаткою позивача.

Проаналізувавши докази, що надані сторонами в підтвердження своїх вимог і заперечень, господарський суд дійшов наступних висновків.

По-перше, висновку щодо наявності у відповідача зобов’язання повернути позивачу грошові кошти за труби, які позивач повернув відповідачу. Такого висновку господарський суд дійшов з огляду на листи відповідача від 18.02.2008р. за вих. №18 та від 01.07.2008р. за вих. №85, а також гарантійного листа відповідача від 25.02.2008р. за вих.№25, які з боку відповідача підписані генеральним директором остатнього, та згідно з якими, відповідач погодився повернути позивачу грошові кошти за труби, які позивач повернув відповідачу.

По-друге, грошові кошти, які відповідач зобов’язаний повернути позивачу за повернуті останнім труби становлять 103237,63 грн., оскільки саме в цій сумі позовні вимоги ТОВ «БСЛ»підтверджуються належними і допустимим доказами, а саме, видатковою накладною на повернення №ВП-0000003 від 08.11.2007р., яка з боку відповідача підписана Кулаковим, та ТТН від 08.11.2007р. серії 02АБЖ №839551, яка засвідчена печаткою позивача.

Видаткові накладні, що надані позивачем в підтвердження своїх доводів повернення відповідачу труби на загальну суму 227095,30 грн., відхиляються господарським судом, оскільки не містять підпису відповідача, а в силу вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»від 16.07.1999р. №996-ХХІ обов’язковим реквізитом первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, є особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Акт звірки взаєморозрахунків від 25.02.2008р., який наданий позивачем в підтвердження своїх доводів повернення труби відповідачу на загальну суму 227095,30 грн. також відхиляється господарським судом як належний і припустимий доказ доводів позивача, оскільки по-перше, вказаний акт звірки з боку відповідача підписаний головним бухгалтером останнього, тобто, особою, що не має права підписувати документи, які б тягнули настання певних цивільно-правових наслідків. По-друге, у вказаному акті звірки обліковано повернення позивачем труб на загальну суму 238691,73 грн. ( в т.ч. на суму 103237, 63 грн. та на суму 135454,10 грн.), а первинних документів, які в силу вимог ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. №996-ХХІ, підтверджують достовірність даних бухгалтерського обліку позивач до суду не надав. По-третє, наявною у матеріалах справи видатковою накладною №ВП-0000003 від 08.11.2007р., яка підписана відповідачем, та в силу вимог вказаного Закону України є первинним обліковим документом, підтверджується повернення позивачем труб на загальну суму 103237,63 грн.

За таких обставин позовні вимоги ТОВ «БСЛ»в частині стягнення з відповідача вартості повернутих позивачем труб задовольняються господарським судом частково в сумі 103237,63 грн.

Щодо позовних вимог, які доповнені позивачем у клопотанні від 08.09.2008р. за вх. №18124, господарський суд виходить з наступного.

Так у вказаному клопотанні позивач доповнив позовні вимоги і просив суд зобов’язати відповідача оформити у відповідності до вимог чинного законодавства про бухгалтерський облік та фінансову звітність, стандартів, нормативів поставку товару на суму 523163,14 грн., а також сплатити 3% річних в сумі 3721,33 грн. та інфляційні витрати в сумі 28857,11 грн., що нараховані позивачем за порушення домовленості сторін щодо повернення суми сплаченої передоплати у зв’язку зі зміною домовленості сторін щодо розмірів поставки та недопоставкою товару. При цьому, згідно з розрахунком позивача, 3% річних нараховані відповідачу за період з 01.03.2008р. по 31.08.2008р. з суми боргу 246641,93 грн., а індекс інфляції –за період з 12.12.2008р. по липень 2008 року з суми боргу 246641,93 грн.

В силу вимог ч.1 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Між тим, з огляду на вищевстановлені обставини справи, які свідчать про те, що відповідач при здійсненні поставки труб позивачу передав останньому відповідні видаткові накладні, які не підписані самим позивачем, а також самим позивачем не видані відповідачу довіреності на одержання товарно-матеріальних цінностей за вказаними видатковими наданими, господарський суд вважає безпідставними позовні вимоги в частині зобов’язання відповідача оформити у відповідності до вимог чинного законодавства про бухгалтерський облік та фінансову звітність, стандартів, нормативів поставку товару на суму 523163,14 грн., а тому відмовляє в їх задоволені.

Разом з тим, в силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних та індексу інфляції, позивач повинний довести суду по-перше, наявність у відповідача грошового зобов’язання, по-друге розмір цього грошового зобов’язання, а також прострочення його виконання відповідачем.

Між тим, позивачем не доведено суду наявність у відповідача грошового зобов’язання в сумі 246641,93 грн., як і не доведено прострочення цього зобов’язання, а відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних та індексу інфляції є необґрунтованими і недоведеними позивачем, а тому господарський суд відмовляє в їх задоволені.

Відповідно до вимог ст.ст.44,49 ГПК України витрати позивача по сплаті державного мита та на ІТЗ судового процесу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись п.5 ч.1 ст.81, ст.ст. 44, 49, 82–85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БСЛ»задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргазифікація Південь» (65104, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова,20А, р/р ДОФ ВАТ АБ «Укргазбанк»м. Одеси, МФО 328588, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БСЛ»(08136, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Мічуріна,10-А, р/р 5591 КРД «Райффайзен Банк Аваль»м. Київ, МФО 322904, ) борг в сумі 103237 (сто три тисячі двісті тридцять сім) грн. 63 коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 1033 (одна тисяча тридцять три) грн. 11 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 43 (сорок три) грн. 66 коп.

3.В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 18753 (вісімнадцять тисяч сімсот п’ятдесят три) грн. 42 коп. позов залишити без розгляду.

4.В решті позовних вимог відмовити.

5.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення підписане 14 жовтня 2008 року.

Суддя Смелянець Г.Є.