ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2008 р.

№ 6/63

Вищий господарський суд України в складі колегії

суддів:

К.В.Грейц –головуючого,

С.В.Бакуліної,

О.І.Глос,

розглянувши матеріали касаційних скарг

ТОВ "Октант"

на постанову

та

на ухвалу

від 08.07.2008

від 13.06.2008

Львівського апеляційного господарського суду

у справі господарського суду Львівської області № 6/63

за позовом

ЗАТ КБ "Приватбанк" в особі філії Західного головного регіонального управління

до

ТОВ "Октант"

про

стягнення 26665167,26 рос. руб.

за участю представників:

- позивача

Гончаренка С.М.

- відповідача

Зуєвої А.М.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.06.2008 у справі № 6/63 (судді Зварич О.В., Юрченко Я.О., Якімець Г.Г.) відмовлено в прийнятті апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант" на ухвалу господарського суду Львівської області від 14.05.2008 про порушення провадження у цій справі.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 21.05.2008 (суддя Гоменюк З.П.), залишеною без змін по суті постановою Львівського апеляційного господарського суду від 08.07.2008 (колегія суддів у тому ж складі), вжито заходів до забезпечення позову ЗАТ КБ "Приватбанк" в особі філії Західного головного регіонального управління до ТОВ "Октант" про стягнення 26665167,26 рос. руб. за кредитним договором від 28.04.2005 № 8, накладено арешт на належне відповідачеві майно –базу відпочинку "Захар Беркут", що знаходиться в с. Волосянка, Сколівського району, Львівської області, по вул. Б.Хмельницького,1 шляхом заборони усіх видів її відчуження.

Не погоджуючись з зазначеними судовими актами, ТОВ "Октант" у поданих до Вищого господарського суду касаційних скаргах, розгляд яких об’єднано, просить їх скасувати, провадження у справі припинити, посилаючись на порушення судами норм ст. ст. 64 –67, 106 ГПК України, що, на думку скаржника, перешкоджає йому у веденні господарської діяльності і виконанні зобов’язань за кредитним договором.

ЗАТ КБ "Приватбанк" в особі філії Західного головного регіонального управління у відзивах на касаційні скарги на ухвалу і постанову суду апеляційної інстанції заперечує проти доводів скаржника як безпідставних і просить судові акти у справі залишити без змін як законні і обґрунтовані.

Згідно розпорядження в.о. голови судової палати Вищого господарського суду України від 25.09.2008 № 02-12.2/367 розгляд касаційних скарг у справі здійснюється в постійному складі колегії суддів: головуючого судді Грейц К.В., суддів Бакуліної С.В., Глос О.І.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ЗАТ КБ "Приватбанк" в особі філії Західного головного регіонального управління звернувся до господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ "Октант" про стягнення 26665167,26 рос. руб. заборгованості за кредитним договором від 28.04.2005 № 8.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 21.05.2008, прийнятою в порядку статей 64, 65 ГПК України, порушене провадження у справі № 6/63 і її розгляд призначено на 03.06.2008.

Одночасно, 08.05.2008, позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача –туристичний комплекс "Захар Беркут", що знаходиться в с. Волосянка, Сколівського району, Львівської області, по вул. Б.Хмельницького, 1.

Заяву мотивовано наявністю підстав вважати, що виконання рішення суду може бути утруднене або неможливе через те, що на грошові кошти відповідача в сумі 4393248,17 грн. вже було накладено арешт постановою державного виконавця Франківського відділу ДВС від 24.03.2008 на виконання ухвали господарського суду Львівської області від 20.03.2008 у іншій справі № 31/102.

Задовольняючи зазначену заяву позивача, господарський суд Львівської області визнав її обґрунтованою, посилаючись на реальну можливість ускладнення виконання рішення господарського суду.

Відповідно до положень статей 106, 11113 ГПК України ухвали господарських судів можуть бути оскаржені лише у випадках, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Втім, норми статей 64 та 65 ГПК України, на підставі яких було прийнято позовну заяву до розгляду та призначено судове засідання, не містить зазначення про можливість оскарження такої ухвали.

Отже, чинне процесуальне законодавство передбачає можливість оскарження ухвал господарських судів лише у тому випадку, коли в тексті статті, на підставі якої виноситься ухвала, безпосередньо зазначено про можливість такого оскарження.

При цьому, колегія суддів зазначає, що статтею 129 Конституції України встановлені основні засади судочинства, до яких віднесено, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Зазначена конституційна норма відображена в положеннях статті 12 Закону України "Про судоустрій України", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадку і порядку, передбачених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному чи касаційному порядку, відтак, ухвала господарського суду Львівської області від 14.05.2008 про призначення справи № 6/63 до розгляду не підлягає апеляційному оскарженню, що зумовило відмову Львівського апеляційного господарського суду у прийнятті такої апеляційної скарги ТОВ "Октант".

Щодо судових актів у справі про вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів зазначає, що згідно статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь - якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до статті 67 господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

За загальним правилом, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливості виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову, отже, інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання подальшого судового рішення.

Суди попередніх інстанцій правомірно визнали достатньо обґрунтованим припущення, що, оскільки грошові суми, які могли бути у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, були арештовані у забезпечення іншого позову у іншій справі, можливість виконання рішення у разі задоволення позову в даній справі, враховуючи значний обсяг позовних вимог, явно ускладнюється, що зумовило накладення арешту на належне відповідачеві майно, а в редакції постанови суду апеляційної інстанції - заборону усіх видів його відчуження.

При цьому, колегія суддів вважає, що господарські суди визначились як з предметом спору у співвідношенні з вжитими заходами забезпечення позову, так і з доцільністю, розумністю, адекватністю та обґрунтованістю вжиття таких заходів.

З огляду на викладене та беручи до уваги унормовані статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про підставність та ґрунтовність заходів забезпечення позову та вважає доводи касаційної скарги такими, що не спростовують цих висновків.

Наведене свідчить, що суд апеляційної інстанції під час прийняття ухвали від 13.06.2008 про відмову у прийнятті апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Львівської області від 14.05.2008 про порушення провадження у справі № 6/63 і призначення її до розгляду та постанови від 08.07.2008 про залишення без змін ухвали господарського суду Львівської області від 21.05.2008 про вжиття заходів забезпечення позову не припустився порушення або неправильного застосування норм чинного процесуального законодавства, а, отже, підстави для їх скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 08.07.2008 та ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 03.06.2008 у справі № 6/63 господарського суду Львівської області залишити без змін.

Касаційні скарги ТОВ "Октант" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                   Грейц К.В

Судді                                                                       Бакуліна С.В.

Глос О.І.