ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 8/231

11.09.08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техпромсервіс ЛТД"

До           Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "АВТ-

Електробудмонтаж"

про стягнення 53658,80 грн.

Суддя В.С. Катрич

Представники:

Від позивача представник –Косенко Д.В.(дов 137 від 19.05.08)

Від відповідача не з`явились

Обставини справи:

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача 44 200,00 грн., що становить заборгованість за договором на виконання робіт №76 від 22.12.2006р. та 8 132,80 грн. збитків від інфляції, 1 326,00 грн. трьох відсотків річних.

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 03.07.2008р. розгляд справи був призначений на 08.08.2008р.

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 08.08.2008р. розгляд справи був відкладений на 11.09.2008р., у з зв’язку з нез’явленням представників сторін у судове засідання та неподанням сторонами витребуваних доказів.

У судове засідання, призначене на 11.09.2008р. з’явився представник позивача. Представник відповідача у судове засідання не з’явився, відзив на позов не надав, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача відповідно до вимог ст. 75 ГПК України за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд -

ВСТАНОВИВ :

22.12.2006р. між ТОВ «Техпромсервіс ЛТД»- «виконавець»та ТОВ «Будівельна компанія «АВТ-Електробудмонтаж»- «замовник»був укладений договір на виконання робіт № 76, відповідно до п.1.1 якого «замовник»доручив, а «виконавець»взяв на себе виконання робіт по будівництву підземного футляра Ду500 під автотрасою Київ-Ковель (під газопровід), довжиною 26 п.м.

Пунктом 2.1 договору сторони визначили ціну договору, яка складає 44 200,00 грн., в т.ч. ПДВ. (п.2.1 договору).

Умовами договору сторони погодили, що оплата «замовником»вартості робіт «виконавця» проводиться на підставі актів виконаних робіт та виставлених «виконавцем»рахунків (п.2.3 договору).

Згідно з п.3.2 договору після завершення робіт, виконаних згідно з відповідними етапами календарного плану «виконавець»подає «замовникові»акти здачі-приймання науково-технічної продукції та виконаних робіт з додатками до них комплектів наукової, технічної та іншої документації, яка передбачена умовами договору.

«Замовник»протягом 10-ти днів з дня отримання актів здачі-приймання робіт зобов’язаний направити «виконавцю»підписані примірники актів здачі-приймання робіт або мотивовану відмову від приймання робіт (п.3.3 договору).

Як свідчать матеріали справи, сторонами по договору були складені та підписані довідка про вартість виконаних підрядних робіт за лютий 2007р. на суму 44 200,00 грн. та акт приймання виконаних підрядних робіт № 1 за лютий 2007р. на суму 44 200,00 грн., які свідчать про повне виконання «виконавцем»робіт та прийняття «замовником»виконаних робіт без претензій та зауважень, що є підставою для проведення розрахунків.

Таким чином, позивач виконав власні зобов’язання належним чином.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що розрахунки «замовник»проводить шляхом перерахування коштів на банківський рахунок «виконавця»протягом 5-ти днів після виставлення рахунку за умови підписаного сторонами акту виконаних робіт.

Позивачем був направлений відповідачу рахунок-фактура № Т-00000204 від 22.12.2006р. на суму 44 200,00 грн. (копія в матеріалах справи).

Відповідач в свою чергу не виконав власні зобов’язання за виконані роботи не розрахувався.

Позивачем надана суду довідка з обслуговуючого банку, зі змісту якого вбачається, що перераховані ТОВ «Будівельна компанія «АВТ-Електробудмонтаж»кошти в розмірі 45900,00 грн. на рахунок ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» за договором № 73 від 05.12.2006р. (копія довідки в матеріалах справи).

Доказів проведених розрахунків відповідачем за договором на виконання робіт №76 від 22.12.2006р. в сумі 44 200,00 грн. суду не надано.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах зазвичай ставляться.

Згідно з чч. 2, 3 ст. 193 ГК України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на день розгляду справи, заборгованість відповідача перед позивачем не погашена та становить 44 200,00 грн.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з- відповідача 44 200,00 грн. основного боргу правомірна та підлягає задоволенню.

Крім основного боргу, позивач також просить суд стягнути з відповідача 8 132,80 грн. збитків від інфляції, 1 326,00 грн. трьох відсотків річних.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із змісту вищезазначеної норми не вбачається будь-яких випадків обмеження її дії в частині застосування.

При цьому, застосування положень частини другої названої статті не передбачає наявність вини боржника, оскільки згідно з частиною першою цієї ж статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, інфляційні нарахування на суму боргу та відсотки річних не є санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань, з огляду на що їх стягнення не залежить від наявності вини боржника у простроченні грошового зобов'язання.

Матеріалами справи підтверджено, що зобов'язання відповідача по оплаті виконаних робіт виникло на підставі укладеного між позивачем і відповідачем договору на виконання робіт №76 від 22.12.2006р., відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором, а саме не сплатив вартість виконаних робіт у встановлений договором строк, відповідачем не надано доказів, які б спростовували розмір нарахованих позивачем інфляційних у розмірі 8 132,80 грн. та трьох відсотків річних в розмірі 1 326,00 грн., зазначених позивачем в розрахунку, тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків від інфляції в сумі 8 132,80 грн. та трьох відсотків річних в сумі 1 326,00 грн. правомірні та підлягають задоволенню.

Відповідач повноважного представника у судове засідання не направив, доказів проведених розрахунків суду не надав, позовні вимоги не оскаржив.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи підтверджена правомірність заявлених позовних вимог, відповідач не довів протилежне, тому суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України передбачено, що стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст.ст. 33, 49, 75, 82- 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "АВТ-Електробудмонтаж" (03058, м.Київ, вул. Леванєвського, 8; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техпромсервіс ЛТД" (04114, м.Київ, вул. Полупанова, буд. 16; ) 44 200 (сорок чотири тисяч двісті) грн. основного боргу, 8 132 (вісім тисяч сто тридцять дві) грн. 80 коп. збитків від інфляції, 1 326 (одна тисяча триста двадцять шість) грн. трьох відсотків річних, 536 (п’ятсот тридцять шість) грн. 59 коп. державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

В.С. Катрич

Дата підписання: 19.09.2008р.