ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2008 Справа №16/410

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод"

до 1. Закритого акціонерного товариства "Інвестиційно-кредитно-будівельна спілка"

2. Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину

Суддя Тимощенко О.М.

Представники:

від позивача: Плескун О.В., дов.№49-юр-35 від 10.04.2007р.

від відповідачів: 1. Плахотний І.В., дов.б/н

2. Савенко О.П., дов.№01-38/5 від 04.01.2008р.

У судовому засіданні 01.04.2008р. за згодою представників сторін було оголошено вступну та резолютивні частини рішення згідно ст.85 ГПК України.

Суть справи: Розглядається позовна заява про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - договору №15 від 26.10.2005р.(з урахуванням заяви Позивача про зміну підстав позову №1-104 юр від 04.03.2008р.).

Позивач наполягає на задоволенні позову.

Представники Відповідачів у судовому засіданні проти позовних вимог заперечують з мотивів, викладених у відзивах на позовну заяву ( в матер.справи).

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

26 жовтня 2005 року між Позивачем та Відповідачем -1 було укладено договір №15 згідно якого ВАТ «Крюківський вагонобудівний завод»зобов'язався передати ЗАТ «Інвестиційно-кредитна будівельна спілка»незавершене будівництво житлового будинку №3 по вулиці Дем'яна Бєдного (м. Кременчук), технічну документацію на будівництво житлового будинку №3 по вул. Дем'яна Бєдного, освоєний будівельний майданчик житлового будинку №3 по вул.Дем"яна Бєдного. ЗАТ «Інвестиційно-кредитно-будівельна спілка», у свою чергу зобов'язалося, прийняти незавершене будівництво, технічну документацію на нього, освоєний будівельний майданчик.

Згідно п.2 договору, сторони домовилися, що загальна сума витрат позивача при освоєнні будинкового майданчика та придбання технічної документації складає 203 000,00 грн.; відповідач сплачує Позивачу вказані кошти протягом першого кварталу 2006 року.

Відповідно до п.3 Договору, передача незавершеного будівництва, технічної документації на будівництво, будівельного майданчика, житла оформляється актами прийому-передачі, підписаними сторонами, іншими документами згідно чинного законодавства України. З матеріалів справи вбачається, що відповідний акт прийому - передачі незавершеного будівництва житлового будинку, технічної документації та освоєного будівельного майданчика був підписаний 20.01.2006р. (копія - в матер.справи).                                                   Договір набуває чинності з моменту підписання сторонами, що зазначена у верхньому правому куті першої сторінки договору, та діє до повного його виконання (п.5.1 Договору).

Тобто, як вважає Позивач, згідно умов договору мало відбутися відчуження нерухомого майна - незавершеного будівництва та земельної ділянки, призначеної для його обслуговування.

Позивач стверджує, що в порушення вимог ст. 657 Цивільного кодексу України, згідно з якою договори купівлі-продажу нерухомого майна укладаються у письмовій формі, підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, вищезазначений договір відчуження нерухомого майна не було зареєстровано та посвідчено у встановленому порядку.

У зв'язку з цим Позивач наполягає, що даний договір, згідно з чинним законодавством, є нікчемним.

Позивач стверджує, що мало місце також неналежне виконання своїх зобов'язань Відповідачем -1, зокрема, до 01.09.2007 Відповідач-1 не здійснив оплату за передану йому по договору технічну документацію та освоєння будівельного майданчика. Факт передачі Відповідачеві -1 технічної документації засвідчується відповідним актом приймання-передачі. Лише 11.09.2007 року Відповідачем-1 було здійснено перерахування коштів у сумі 203 тис. грн., однак Позивач не прийняв це виконання як таке, що здійснене зі значним простроченням, тобто неналежним чином. Позивач зазначає, що перерахована Відповідачем сума явно не відповідала (була набагато меншою) дійсній вартості вказаного нерухомого майна, тому вже не задовольняла інтереси Позивача.

З матеріалів справи вбачається, що одночасно із поверненням вказаних коштів Позивач запропонував Відповідачеві-1 розірвати договір з моменту початку прострочення його виконання та повернути усе майно, яке було отримане на його виконання .

Проте, Відповідач-1, погоджуючись із фактом прострочення виконання свого зобов'язання, відмовився підписувати додаткову угоду про розірвання договору.

На підставі викладеного Позивач звернувся до суду та просить у порядку застосування наслідків недійсності нікчемного правочину зобов'язати Відповідача-1 повернути Позивачеві усе майно, одержане згідно договору №15 від 26.10.2005р. (незавершене будівництво житлового будинку №3 по вул.Дем"яна Бєдного,3 у м. Кременчуці, освоєний будівельний майданчик даного будинку та технічну документацію на його будівництво).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, по-перше, що договір від 26.10.2005р. №15 є нікчемним та не повинен створювати будь-яких юридичних наслідків, через що володіння, користування та розпорядження Відповідачем-1 отриманим майном є, з точки зору Позивача, неправомірним; по-друге, Позивачем саме у порядку застосування оперативно-господарських санкцій не було прийняте виконання Відповідачем-1 зобов'язання, вчинене із значним простроченням, чим підтверджується небажання Відповідача-1 підтримувати договірні відносини.

Відповідач-1 у відзиві на позов та його представник у судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на те, що майно, яке передавалося за договором №15 від 26.10.2005р. не підпадає під ознаки нерухомого майна. Відтак і особливий умов до вказаного договору (зокрема, щодо обов'язкової державної реєстрації та нотаріального посвідчення), законодавством не встановлено.

За вказаним договором, Відповідач-1 дійсно зобов'язався сплатити Позивачеві кошти в сумі 203 000,00 грн. витрат на освоєння будівельного майданчика та на оформлення технічної документації. Відповідач-1 пояснює, що хоч і з порушенням строку, але це зобов'язання було виконане ним, і кошти перераховані на розрахунковий рахунок Позивача.

Вже після цього Позивачем було направлено на адресу Відповідача-1 Повідомлення про розірвання договору та Додаткову угоду №1 про внесення змін до договору №15 від 26.10.2005р. Згідно вказаної Додаткової угоди, Позивач просить вважати Договір розірваним з 01.04.2006р. Суд погоджується з поясненнями Відповідача-1 в тій частині, що вказана вимога про розірвання договору та повернення об'єктів купівлі-продажу надійшла після передачі покупцю майна за договором купівлі-продажу, та після його оплати, і є неправомірною.

Відповідач-1 також пояснив, що оскільки продавець (позивач) передав покупцеві (Відповідачу-1) по акту приймання - передачі технічну документацію на будівництво житлового будинку, то власником майна є Відповідач-1, що у свою чергу дало йому підстави вчиняти дії щодо оформлення оренди земельної ділянки для будівництва жилого будинку №3 по вул.Дем"яна Бєдного та займатися розробкою проектної документації з новим свайним полем під будівництво 9-поверхового житлового будинку. З квітня 2006 року Відповідач-1 як користувач переданої в оренду земельної ділянки сплачує орендні платежі на підставі договору оренди земельної ділянки від 25.03.2006р., укладеного між ним та Кременчуцькою міською радою. Проектна документація на будівництво житлового будинку також оплачена Відповідачем-1.

У матеріалах справи є також лист Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №21 (копія), з якого вбачається, що за клопотанням Відповідача-1 та згодою Позивача (лист від 26.10.2005р. №29/209) функції замовника на незавершене будівництво житлового будинку №3 із групи 9-поверхових багатоквартирних житлових будинків по вул.Дем"яна Бєдного рішенням від 17.02.2006р. №171 передані Відповідачу-1.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає зі змісту чи характеру цих прав.

Суд погоджується з твердженнями Відповідачів, що посилання позивача на передачу нерухомого майна за договором є безпідставними.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

На підставі матеріалів справи суд дійшов до висновку, що Відповідач-1 є належним власником майна, переданого йому по договору №15 від 26.10.2005р., сам вказаний договір укладений з дотриманням вимог чинного законодавства, а вимога позивача про застосування наслідків нікчемного правочину та повернення йому майна, переданого Відповідачу-1 за вказаним договором, є безпідставною.

Відповідач-2 у відзиві на позов та його представник у судовому засіданні проти позову також заперечує, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З урахуванням викладеного, на підставі матеріалів справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є неправомірними, необґрунтованими, тому не підлягають задоволенню.

Судові витрати, згідно ст.49 ГПК України, покладаються на Позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.33,43,49,82-85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" до Закритого акціонерного товариства "Інвестиційно-кредитно-будівельна спілка" та Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - відмовити.

2. Копії рішення направити сторонам.

Суддя                     О.М.Тимощенко

Повний текст рішення підписано 04.04.2008 року