Господарський суд
Житомирської області
————————————————————————————————————————
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "25" вересня 2008 р.

Справа № 5/718

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Брагіної Я.В.

судді

за участю представників сторін

від позивача Гуртовенко Р.М., довір. від 10.09.08.

від відповідача Харчук Ю.О., довір. від 24.09.08.

Розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтапостач" (м. Житомир)

до Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Цюрупи (с. Андрушки, Попільнянського району)

про стягнення 142 098, 35 грн.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області зпозовом про стягнення з відповідача на свою користь 142098,35грн. боргу за проданий товар, з яких 108776,50грн. - сума основного боргу, 14388,30грн. - пеня, 16912,99грн. - інфляційні та 2020,56 грн. - 3% річних.

04.09.08. надав заяву про зміну позовних вимог, згідно якої повідомив, що позивач сплатив суму основного боргу, тому просив стягнути пеню, інфляційні і річні (а.с.25).

В засіданні суду надав заяву, в якій уточнив підставу для стягнення спірних сум, а саме: договір №43 від 05.01.07.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав змінені та уточнені вимоги щодо підставу заявленого позову, погодився на зменшення розміру пені до 5000,00грн., заперечував проти клопотання представника відповідача про розстрочку виконання рішення суду.

Представник відповідача в засіданні суду пояснив, що дійсно суму основного боргу сплатив відповідач під час розгляду справи у суді, до розгляду уточнених підстав позову готовий, заявив клопотання про зменшення розміру пені та відмовився від клопотання про розстрочку виконання рішення суду.

Суд дослідив в судовому засіданні документи, а саме: договори від 05.01.07., довіреності, видаткові накладні, вимогу, розрахунки суми боргу, статут, свідоцтва про державну реєстрацію.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

05.01.07р. між сторонами був укладений договір поставки №43., відповідно до умов якого позивач (продавець) зобов'язується продати відповідачеві (покупцю) товар, а покупець зобов'язується купити товар по цінах і кількості згідно накладних.

Згідно з п.2.1 вказаного договору, товар передається покупцю протягом п'яти днів після подачі заявки.

З врахуванням п.3.2 договору, оплата проводиться протягом трьох банківських днів з моменту поставки товару.

На виконання умов даного договору, позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 118776,50грн., що підтверджується накладною №437 від 17.12.07 р. та довіреностю ЯОФ №842555. (а.с.8 -9).

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної оплати товару виконав частково, внаслідок чого станом на день розгляду справи в суді утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 108776,50грн., про що не заперечував представник відповідача в засіданні суду.

Слід зазначити, що під час розгляду справи у суді відповідач сплатив зазначену вище основну суму боргу. Тому позивач змінив позовні вимоги, в зв'язку з чимі суд розглядає змінені позовні вимоги, а саме щодо стягнення пені, інфляційних і річних.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Як передбачено ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Оскільки позивач не сплатив вчасно основний борг, то позивач вправі заявляти вимогу про стягнення з відповідача пені, інфляційних та трьох відсотків річних.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 14388,30грн. пені.

Відповідно до п. 4.2 договору №43 від 05.01.07. у випадку, якщо покупець порушує строки платежів по цьому договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Як передбачено ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Перевіривши розрахунок вказаного зобов'язання, суд вважає, що пеня нарахована частково неправильно, оскільки позивач не врахував вимогу п.3.2 договору, тобто почав нараховувати пеню не з 21.12.07., а з 18.12.07. і не врахував вимоги ч.4 ст.232 ГК України.

Крім того, відповідач просить зменшити розмір пені, в зв'язку з важким фінансовим становищем, великою заборгованістю по заробітній платі та по сплаті по кредиту банку.

Згідно ч.1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи погодження представника позивача на зменшення пені та те, що відповідач сплатив суму основного боргу, суд приходить до висновку про зменшення розміру пені до 5000,00грн. на підставі ч.3 ст.83 ГПК України.

Позивач також просить суд на підставі ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача на свою користь 2020,56грн. - 3% річних та 16912,99грн. інфляційних.

Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок вказаних зобов'язань, суд вважає, що інфляційні та 3% річних нараховані неправильно, оскільки як уже зазначав суд вище неправильно встановлений початок періоду їх нарахування, враховуючи умови п.3.2 договору.

Тому розмір 3-ох відсотків річних становитиме 1931,87грн. ( 108776,50грн. х 0,03 : 365 х222 дні). А оскільки позивач просить стягнути 3% річних у сумі 2020,56грн., то суд відмовляє в позові у частині стягнення 3% річних у сумі 88,69грн. (2020,56грн. - 1931,87грн.).

А розмір інфляційних становитиме: 15881,37грн. (16912,99грн. - 1031,62грн. (інфляційні за грудень 2007року ( 109808,12грн. - борг з інфляційними - 108776,50грн. - борг). Проте, позивач просив суд стягнути інфляційних в сумі 16912,99грн., то суд відмовляє в частині стягнення інфляційних в розмірі 1031,62грн. (16912,99грн. - 15881,37грн.).

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив, основний борг сплатив під час розгляду справи у суді.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог в частині стягнення 5000,00грн. - пені, 1931,87грн. - 3-ох% річних та 15881,37грн. інфляційних. А відмовляє в частині стягнення 88,69грн. - 3% річних та 1031,62грн інфляційних.

Витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу покладаються на відповідача, оскільки він спонукав позивача звернутись з позовом до суду.

На підставі ст.ст. 525, 526, 549, 551 625, 692 ЦК України, ст.233 ГК України, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовільнити частково.

2. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства імені Цюрупи, с. Андрушки, вул. Заводська, 5, Попільнянського району, Житомирської області, ,

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтапостач", м. Житомир, вул. Перемоги, 7, код ЄДРПОУ:

- 5000,00грн. пені,

- 1931,87грн. - 3% річних,

- 15881,37грн. - інфляційних,

- 1421,00грн. - витрати, пов'язані із сплатою державного мита,

- 118,00грн. - витрати, пов'язані із сплатою за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Відмовити в позові в частині стягнення 88,69грн. - 3% річних та 1031,62грн інфляційних.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання мотивованого рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

Суддя

Брагіна Я.В.

Дата підписання рішення: 30 вересня 2008 року

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - поз.

3-відп.