ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2008 р.

№ 50/238

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

Головуючого судді Кузьменка М.В.,

суддів Васищака І.М.,

Палій В.М.,

розглянувши касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" на ухвалу господарського суду м.Києва від 12.08.2008р.

у справі           №50/238 господарського суду м. Києва

за позовом Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до відповідачів           Закритого акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта",

Фонду державного майна України,

Закритого акціонерного товариства "Інформсистема"

про визнання переважного права придбання акцій

за участю представників:

НАК "Нафтогаз України" –Радченков В.О.;

ЗАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" –Козачук О.А.;

ФДМУ –Уланов І.В.;

ЗАТ "Інформсистема" –не з’явилися

в с т а н о в и л а :

Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулася до господарського суду м. Києва з позовом та просила суд зобов’язати відповідачів –Закрите акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", Фонд державного майна України та Закрите акціонерне товариство "Інформсистема" визнати її переважне право на придбання акцій Закритого акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта".

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що звернувся до відповідача –ЗАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" з заявою про використання свого переважного права перед третіми особами на придбання пакету акцій товариства у кількості 271 009 116 простих іменних акцій, який є нерозподіленим, у спосіб, передбачений нормами чинного законодавства та в порядку, передбаченому установчими документами. Між тим, як стверджує позивач, він не отримав конкретної відповіді по суті порушеного питання, що свідчить про не визнання переважного права НАК "Нафтогаз України" як акціонера товариства на придбання акцій та про загрозу порушення відповідного права (а.с.4-10, 43-44).

Ухвалою господарського суду м Києва від 12.08.2008р. за даним позовом порушено провадження у справі (а.с.1).

Разом з поданням позову, позивачем заявлено клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову, яке задоволено ухвалою господарського суду м. Києва від 12.08.2008р. Відповідно до вказаної ухвали, судом першої інстанції вжито заходів до забезпечення позову в вигляді:

-          заборони ЗАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" здійснювати відчуження (заставу, інші операції розпорядження) акціями ЗАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" на користь будь-яких фізичних чи юридичних осіб до прийняття рішення у даній справі;

-          заборони Фонду державного майна України у будь-якій формі погоджувати відчуження (заставу, інші операції розпорядження) акцій ЗАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" на користь будь-яких фізичних чи юридичних осіб до прийняття рішення у даній справі;

-          заборонити ЗАТ "Інформсистема" вносити зміни до реєстру власників іменних цінних паперів ЗАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", що стосується будь-яких операцій з акціями ЗАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" до прийняття рішення у цій справі.

Застосовуючи заходів до забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що існує реальна загроза ускладнення або унеможливлення виконання рішення господарського суду в майбутньому.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду м. Києва від 12.08.2008р. в частині вжиття заходів до забезпечення позову, ЗАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та просить її у цій частині скасувати, а у задоволенні заяви позивача щодо забезпечення позову відмовити.

Вимоги касаційної скарги мотивовані порушенням судом першої інстанції норм процесуального права (а.с.49-53).

Позивач у справі –НАК "Нафтогаз України" у поясненні просить ухвалу господарського суду м. Києва від 12.08.2008р. залишити без змін.

Колегія суддів, приймаючи до уваги, що в силу положень ч.2 ст.11113 ГПК України, касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав

Відповідно до ст.66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Отже, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог.

Перелік заходів до забезпечення позову визначений ст.67 ГПК України і розширеному тлумаченню не підлягає.

У відповідності з зазначеною нормою, до заходів забезпечення позову належать, зокрема: заборона відповідачеві вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Предметом спору у даній справі є обов’язок відповідачів визнати за позивачем переважне право на придбання акцій ЗАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта".

Разом з тим, судом першої інстанції заходи до забезпечення позову вжито без врахування можливого у даній справі способу захисту, який обрано позивачем, і з урахуванням якого може бути прийнято рішення у даній справі.

Так, зокрема, позивач просить суд прийняти рішення, відповідно до якого захистити його право шляхом зобов’язання відповідачів визнати його переважне право на придбання акцій.

Отже, предметом спору у даній справі не є самі акції ЗАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", які суд забороняє відчужувати, а обов’язок відповідачів визнати право позивача. При цьому, виконання рішення з такими заходами захисту фактично не пов’язано з виконанням відповідачами певних активних дій, у т.ч. щодо передачі акцій. Так, фактично, подавши відповідну заяву позивач просить встановити факт належності йому переважного права на придбання акцій, не вказуючи на сам факт його порушення. При цьому, взагалі не відомо чи буде вчинено відповідне порушення чи ні у майбутньому.

Таким чином, висновку про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у даній справі утруднить або унеможливить виконання рішення суду суд першої інстанції дійшов безпідставно.

За таких обставин, ухвала господарського суду м. Києва від 12.08.2008р. в частині вжиття заходів до забезпечення позову підлягає скасуванню як така, що прийнята з порушенням вимог ст.ст.66,67 ГПК України.

Крім того, слід зазначити, що позивачем подано позовну заяву, у якій об’єднано однорідні вимоги до різних відповідачів.

В силу ст.58 ГПК України, позивачу надається право об’єднувати у одній позовній заяві кілька вимог, лише у випадку, якщо вони зв’язані між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Підставою виникнення вимог до ЗАТ "Транснаціональна фінансово-промислова компаній "Укртатнафта" у позовній заяві визначено факт направлення листа від 11.07.2008р., який не містить конкретної відповіді по суті заяви позивача щодо наміру придбати у власність пакет акцій товариства, що стало підставою для висновку позивача про загрозу порушення його переважного права.

Поряд з цим, подана позовна заява не містить підстав виникнення вимог до інших відповідачів щодо зобов’язання них визнати за ним переважне право. Так, у поданій заяві не вказується яким чином Фондом державного майна України та ЗАТ "Інформсистема" порушує або оспорює відповідне право, не зазначено доказів на підтвердження таких обставин, що є порушенням вимог п.5 ч2 ст.54 ГПК України

Так, відповідно до вказаної норми, позовна заява має містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги. При цьому, недотримання цієї вимоги тягне за собою повернення позовної заяви у відповідності з п.3 ч.1 ст.63 ГПК України, що залишено без уваги судом першої інстанції.

Фактично, зазначені вимоги є однорідними та заявленими до різних відповідачів.

Однак, правом об’єднувати кілька однорідних позовних заяв або справ в одну справу, в силу ч.2 ст.58 ГПК України, наділений суддя, однак, за умови, якщо у них беруть ті ж самі сторони.

Враховуючи допущені позивачем порушення правил об’єднання вимог та вимог щодо змісту позовної заяви, суд першої інстанції має запропонувати позивачу уточнити заявлені вимоги в частині визначення підстав позовних вимог до Фонду державного майна України та ЗАТ "Інформсистема" (факти порушення відповідного права кожним з відповідачем та зазначення на докази, які це підтверджують).

Також, після надання відповідного уточнення, суд має визначитись щодо можливості розгляду вказаних вимог у одній справі, враховуючи також підсудність різним господарським судам відповідних справ.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1115,1117, 1119- 11111, 11113 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

1.          Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" задовольнити.

2.Ухвалу господарського суду м. Києва від 12.08.2008р. у справі №50/238 в частині вжиття заходів до забезпечення позову (п.5 резолютивної частини ухвали) скасувати.

3.          Справу повернути до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя Кузьменко М.В.

Судді Васищак І.М.

Палій В.М