ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 36/171-6/121

18.09.08

За позовом                              Державного підприємства «Завод 410 Цивільної авіації»

До                                        Відкритого акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик»

Про                                         витребування майна з чужого незаконного володіння

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

Від позивача                    Фастовець В.В. (за дов.)

Від відповідача           Михалюк К.О. (за дов.)

Соболь М.П. (за дов.)

Обставини справи:

До господарського суду міста Києва звернулося з позовом державне підприємство «Завод 410 Цивільної авіації»до відкритого акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» про витребування майна з чужого незаконного володіння (зобов’язання передати у власність позивача дві трикімнатні квартири загальною площею 146,46 кв. м. в житловому будинку, який буде розташований під № 1 по вул. Я. Галана в місті Києві).

Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. Позивач на підставі договору приймав дольову участь у будівництві житлового будинку № 1 по вул. Галана в місті Києві. Відповідач, в порушення умов договору № ПП1330/1630-ВТФ -2595 від 14.06.1995, не передав позивачу квартири, що були предметом договору загальною площею 146,46 кв. м. і визнані власністю позивача на підставі судових рішень.

Відповідач у наданому суду відзиві позовні вимоги відхилив повністю на тій підставі, що позивачем було порушено умови договору щодо оплати фактично виконаних робіт, внаслідок чого відповідач розірвав договір в односторонньому порядку, повернувши позивачу раніше сплачені кошти. Крім того, рішення, на яке посилається позивач, було скасовано.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.06.2007 позов було задоволено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2007 вказане рішення було залишено без змін.

24.07.2007 на виконання рішення було видано наказ.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.11.2007 було змінено спосіб виконання рішення суду, а саме: ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача 1920061 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.02.2008 згадані рішення місцевого суду та постанову апеляційної інстанції було скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.02.2008 ухвалу господарського суду міста Києва від 05.11.2007 про зміну способу виконання рішення суду було скасовано.

Ухвалою суду від 14.05.2007 було порушено провадження у справі № 37/275.

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.07.2007 позов було задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2007 наведене вище рішення було залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.01.2008 згадані рішення місцевого суду та постанову апеляційної інстанції було скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Ухвалою суду від 03.03.2008 справі було присвоєно номер 36/171-6/121.

Відповідачем було подано клопотання про зупинення провадження у справі.

Клопотання сторони мотивоване наступними обставинами.

Рішенням господарського суду міста Києва у справі № 35/297 від 30.11.2006 державному підприємству «Завод 410 Цивільної авіації»було відмовлено у позові до відкритого акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик»про передачу прав власності на нежилі приміщення.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2007 вказане рішення було скасовано, за позивачем визнано право власності на дві трикімнатні квартири загальною площею 146,46 кв. м. в житловому будинку по вул. Я. Галана, 2-А у місті Києві.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.02.2008 згадані рішення місцевого суду та постанову апеляційної інстанції було скасовано, справу направлено на новий розгляд. Під час нового розгляду справі було присвоєно номер 35/297-16/120.

Таким чином, предметом спору у справі № 35/297-16/120 є визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, витребування якого з чужого незаконного володіння є предметом спору у справі № 36/171-6/121, отже, справи пов’язані між собою, вирішення другої з них неможливе до прийняття остаточного рішення у першій справі.

Відповідно до п. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупинив провадження у справі.

Судом було задоволено заяву позивача про поновлення провадження у справі, яке мотивоване усуненням обставин, що стали підставою для зупинення останнього.

Зокрема, позивач зазначив, що 10.06.2008 у справі № 35/297-16/120 було прийнято рішення, копію якого надано суду.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

14.07.1995 між відкритим акціонерним товариством «Більшовик»(відповідачем) та державним підприємством Завод 410 Цивільної авіації (позивачем) було укладено договір № ПП 1330/1630-ВТФ-25-95 на дольову участь у будівництві житлового будинку № 1 у житловому кварталі по вул. Я. Галана у м. Києві (далі - Договір) .

Відповідно до п. 1 Договору замовник (відповідач) приймає пайщика (позивача) в пайову участь на будівництво житлового будинку № 1 в жилому кварталі по вул. Я. Галана та виділяє йому дві трикімнатні квартири загальною площею 146,46 кв. м. у вищезгаданому будинку.

Пунктом 2 Договору передбачено, що позивач взяв на себе зобов’язання фінансувати будівництво вказаних квартир у три етапи: 1 - перераховує в десятиденний строк після вступу в силу даного Договору замовнику, тобто відповідачу, аванс - 40 % вартості квартир з урахуванням вартості одного квадратного метра загальної площі 38 млн. карбованців на момент укладання Договору, що становить 2226,192 млн. крб.

Після освоєння вказаної суми позивач перераховує замовнику за його повідомленням суму дольової частки, яка залишилась з урахуванням інфляції (п. 2.2). Кінцевий розрахунок здійснюється після завершення будівництва з урахуванням фактичної вартості будинку (п. 2.3).

Після вводу будинку в експлуатацію та кінцевого розрахунку замовник передає пайщику за актом загальну площу квартир, профінансовану відповідно до п.п. 2, 2.1, 2.2, 2.3 Договору.

Платіжним дорученням № 931 від 20.06.1995 на виконання умов Договору позивач перерахував на рахунок відповідача кошти в сумі крб. на дольову участь у будівництві.

Листом № 28-12 від 21.07.1995 відповідач звернувся до позивача щодо перерахування залишкової частини пайової участі в будівництві житлового будинку в розмірі 60 % вартості квартири з урахуванням ціни за один кв. м. 44,8 млн. крб., що становить 3936,85 млн. карбованців.

Крім того, в даному листі було внесено зміни в договір, а саме: «За умови внесення вказаної суми у строк до 05.08.1995 вартість одного кв. м. загальної площі виділеного житла індексації не підлягає. Вказаний лист являється невід’ємною частиною договору».

Платіжним дорученням № 1259 від 31.07.1995 позивач перерахував на рахунок відповідача крб.

Листом від 13.06.1995 № 21-12 відповідач повідомив позивача про те, що будівництво будинку планується завершити в IV кварталі 1996 року без консервації. Зазначений лист є невід’ємною частиною Договору.

21.01.1999 відповідач листом № 04-12 повідомив позивача, що станом на 31.12.1998 у незавершеному будівництві відповідача числяться кошти пайової участі позивача в сумі 61630 грн., крім того в зв’язку зі скрутним фінансовим становищем завершення будівництва, термін здачі будинку в експлуатацію планується у IV кварталі 2000 року.

З урахуванням зазначеного, позивач звернувся до відповідача з листом № 3615 від 12.12.2003, в якому позивач просив відповідача підготувати акт передачі квартир, що належать позивачу відповідно до умов Договору.

Листом № 4-14 від 08.01.2004 відповідач повідомив позивача про те, що вказаний будинок знаходиться на стадії будівництва та термін здачі останнього в експлуатацію запланований на IV квартал 2004 року, остаточний розрахунок відповідно до п. 2.3 Договору буде проведений після завершення будівництва, вартість житлового будинку № 1, що будується по вул. Я. Галана, не підрахована, але виходячи з загальноміської вартості житла вартість 1- кв. м. не менше 2700 грн. З урахуванням наведеного, відповідач зазначив, що акт передачі квартир згідно з Договором не може бути наданий

05.04.2005 позивач вдруге звернувся до відповідача з листом № 15-1007, в якому останній просив відповідача на виконання умов Договору скласти акт передачі квартир.

29.06.2005 відповідач листом № 945-12 просив позивача надати погодження на зведення жилого будинку в експлуатацію без внутрішнього оздоблення, а позивач листом №15-1489 від 05.07.2005 надав погодження.

30.09.2005 відповідачем було направлено позивачу лист № 1537-12, в якому він просить позивача відповідно до п. 2.3. Договору доплатити кінцеву суму в розмірі 250000 грн.

Однак позивач звернувся до відповідача з листом № 15-2304 від 04.10.2005, в якому зазначив, що у зв’язку зі скрутним фінансовим становищем не має змоги доплатити кінцеву суму в розмірі 250000 грн. та просив відповідача виділити замість 2-ох трикімнатних квартир площею 146,46 кв. м., одну однокімнатну квартиру.

20.06.2005 відповідач направив позивачу повідомлення № 964-13, в якому зазначив, що беручи до уваги те, що позивачем не проведений кінцевий розрахунок, відповідач розриває Договір в односторонньому порядку.

У зв’язку з зазначеним, відповідач повідомив позивача про повернення раніше перерахованих коштів та про те, що Договір слід вважати розірваним в односторонньому порядку з моменту надходження коштів на рахунок позивача.

Розпорядження Солом’янської районної в місті Києві державної адміністрації № 696 від 31.05.2005, копія якого знаходиться в матеріалах справи, свідчить про те, що новозбудованому житловому будинку по вул. Я. Галана (будівельна адреса - вул. Я. Галана, 1) присвоєно поштову адресу - вул. Я. Галана, 2-а та зобов’язано відкрите акціонерне товариство «Більшовик»зареєструвати поштову адресу житлового будинку в Київському міському бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Вважаючи п. 2.3. Договору виконаним, позивач просив відповідача відізвати перераховані кошти та вирішити питання передачі квартир з проведенням необхідних розрахунків та звернувся до суду з вимогами про передачу права власності на приміщення.

Рішенням господарського суду міста Києва № 35/297 від 30.11.2006 в позові державному підприємству Завод 410 Цивільної авіації до відкритого акціонерного товариства «Більшовик»про передачу прав власності на жилі приміщення було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 28.02.2007 у справі № 35/297 рішення господарського суду міста Києва № 35/297 від 30.11.2006 скасовано, позов задоволено повністю. Визнано право власності державного підприємства «Завод 410 Цивільної авіації» на дві трикімнатні квартири загальною площею 146,46 кв. м. в житловому будинку по вул. Я. Галана, 2-а у місті Києві.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.02.2008 згадані рішення місцевого суду та постанову апеляційної інстанції було скасовано, справу направлено на новий розгляд. Під час нового розгляду справі було присвоєно номер 35/297-16/120.

Рішенням господарського суду міста Києва № 35/297-16/120 від 26.08.2008 в позові державному підприємству «Завод 410 Цивільної авіації»до відкритого акціонерного товариства «Більшовик»про передачу прав власності на жилі приміщення відмовлено.

Підставою для подання даного позову є невиконання відповідачем умов Договору № ПП1330/1630-ВТФ 25-95 щодо передачі майна позивачу.

Однак рішенням господарського суду міста Києва № 35/297-16/120 від 26.08.2008 встановлено, що договір розірвано.

Факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони (ч. 2 ст. 35 ГПК України).

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано належних доказів в обґрунтування вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння, а тому підстави для задоволення позовних вимог та передачі майна відсутні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя                                                                                           С.А. Ковтун

Рішення підписано 14.10.2008