ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

06.11.08                                                                                           Справа № 10/124

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого – судді                                        Кравчук Н.М.

суддів                                                            Гнатюк Г.М.

Мирутенко О.Л.

розглянувши           апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Закарпатське будівельне управління»(надалі ВАТ «Закарпатське будівельне управління») №149 від 01.07.2008р.

на рішення                    Господарського суду Закарпатської області від 17.06.2008р.

у справі                    № 10/124

за позовом:                     Товариства з обмеженою відповідальністю «Пері Україна»(надалі ТзОВ «Пері Україна», м. Київ

до відповідача:           ВАТ «Закарпатське будівельне управління», м. Мукачево

про:                    стягнення суми 350 659,46 грн.,

з участю представників сторін:

від позивача: Шмотолоха В.З. –представник (довіреність від 22.09.2008р.)

від відповідача: не з’явився

Права та обов’язки, передбачені статтями 20, 22 ГПК України представнику позивача роз’яснено. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 17.06.2008р. у справі № 10/124 (суддя І.В. Івашкович) задоволено позовні вимоги ТзОВ «Пері Україна», стягнуто з ВАТ «Закарпатське будівельне управління»на користь ТзОВ «Пері Україна»341 659,46 грн. (в т.ч. 267 637,76 грн. основного боргу, 61,30 грн. пені, 9 393,10 грн. 3% річних, 64 568,30 грн. інфляційних втрат) та 3 534,59 грн. витрат по відшкодуванню судових витрат.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що сума боргу підтверджується матеріалами справи, в свою чергу доказів оплати відповідач суду не подав.

Не погоджуючись з даним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій рішення суду вважає незаконним, прийнятим з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати та відмовити в задоволенні позову. Зокрема, скаржник вважає, що договір оренди обладнання № 1234 від 09.10.2006 р. є неукладеним, оскільки сторони не досягли усіх істотних умов договору. Крім того, зазначає що відповідач не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Позивач в судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів скаржника заперечує, рішення господарського суду вважає законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач жодного разу в судові засідання не з’являвся, причини неявки не повідомляв, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, доказом чого є повідомлення про вручення. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі відповідно до ст. 75 ГПК України, за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та заслухавши представників позивача, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Між ТзОВ «Пері Україна»(оендодавець) та ВАТ «Закарпатське будівельне управління»(орендар) було укладено договір №1234 від 09.10.2006р. оперативної оренди обладнання, відповідно до умов якого орендодавець надає орендарю в платне строкове користування обладнання, асортимент, кількість та ціна якого вказується в актах прийому-передачі (а.с. 12-14).

Згідно додатку до договору строк дії договору визначено до 31.12.2007р. (а.с. 15).

Розділом 4 даного договору сторонами встановлено орендну плату та порядок розрахунків. Зокрема, п. 4.1.5 орендар зобов’язаний сплачувати орендну плату кожного місяця. Відповідно до п. 4.2.1 договору №1234 від 09.10.2006р. ставка орендної плати (без ПДВ) складає 5% від оціночної вартості обладнання за один місяць. Орендна плата в грошовому вираженні щомісячно розраховується (в залежності від кількості орендованого майна, що знаходиться в оренді) орендодавцем із врахуванням індексації і вказується в актах наданих послуг (п. 4.2.4).

На виконання умов договору, позивач передав відповідачу обладнання на загальну суму 1 088 187, 05 грн., що підтверджується актами прийому-передачі №03458 та №03459 від 24.10.2006р. та товарно-транспортною накладною № 02АБД від 24.10.2006р., які підписані та скріплені печатками сторін (а.с. 79-81).

Як вбачається з матеріалів справи, орендодавцем, відповідно до умов договору, на адресу орендаря направлялися акти наданих послуг:

-          орендна плата за жовтень ( з 24.10.-31.10.) на суму 16 849,35 грн. (а.с. 16);

-          орендна плата за листопад на суму 65 291,22 грн. (а.с. 17);

-          орендна плата за грудень на суму 65 291,22 грн. (а.с. 22);

-          орендна плата за січень 2007р. на суму 65 291,22 грн. (а.с. 27);

-          орендна плата за лютий 2007р. на суму 65 291,22 грн. (а.с. 32);

Оскільки, частина майна, згідно акту прийому передачі № 00550 від 27.03.2007р. (а.с. 82), була повернута орендодавцю на суму 1 085 728,10 грн., різниця вартості переданого в оренду і неповернутого обладнання складає 2 458, 95 грн., то орендна плата за березень розрахована відповідно з 01.03.2007р.- 26.03.2007р на суму 54 760,39 грн. та з 27.03.2007р.- 31.03.2007р. на суму 23,79 грн. з врахуванням п. 4.2.2 договору. Таким чином, позивачем було направлено відповідачу акт наданих послуг за березень 2007р. на загальну суму 24 784,18 грн. (а.с. 37).

-          орендна плата за квітень 2007р. на суму 177,04 грн. з врахуванням п. 4.2.2 договору (а.с. 42);

-          орендна плата за травень 2007р. на суму 147,54 грн. (а.с. 46);

-          орендна плата за червень 2007р. на суму 177,04 грн. з врахуванням п. 4.2.2 договору (а.с. 50); орендна плата за липень 2007р. на суму 177,04 грн. з врахуванням п. 4.2.2 договору (а.с. 54);

-          орендна плата за серпень 2007р. на суму 177,04 грн. з врахуванням п. 4.2.2 договору (а.с. 55);

-          орендна плата за вересень 2007р. на суму 177,04 грн. з врахуванням п. 4.2.2 договору (а.с. 59);

-          орендна плата за жовтень 2007р. на суму 177,04 грн. з врахуванням п. 4.2.2 договору (а.с. 63);

-          орендна плата за листопад 2007р. на суму 177,04 грн. з врахуванням п. 4.2.2 договору (а.с. 67);

-          орендна плата за грудень 2007р. на суму 177,04 грн. з врахуванням п. 4.2.2 договору (а.с. 71);

Однак, відповідач, в порушення умов договору, орендну плату здійснив частково на загальну суму 66 724,23 грн. Як вбачається з банківської виписки від 18.10.2006р. відповідачем здійснено передоплату за оренду опалубки на суму 66 724,23 грн. (а.с. 75-76). Внаслідок неповної оплати орендних платежів за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 267 637,76 грн., що підтверджено та обґрунтовано доданим позивачем детальним розрахунком заборгованості.

Згідно ст. 11 ЦК України, договір є однією з підстав виникнення зобов'язань.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Посилання скаржника на те, що вищезгадані акти не підписані і не погодженні відповідачем та не є належним доказом, не береться судом до уваги та спростовується наступним:

Відповідно до умов договору, зокрема 4.1.3 та 4.1.4 орендодавець направляє орендарю поштою або кур’єром оригінали актів наданих послуг, а орендар зобов’язаний підписати та повернути орендодавцю один підписаний оригінал акту наданих послуг. У випадку неповернення підписаного акту наданих послуг і відсутності письмової мотивованої відмови орендаря від підписання акту, такий акт вважається визнаним орендарем, а послуга вважається прийнятою в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, а саме з поштових описів, що на адресу відповідача всі вищезгадані акти були направлені (а.с. 21, 26, 31, 36, 41, 45, 49, 53, 58, 62, 66, 70, 74), в свою чергу відповідач не представив суду доказів письмової мотивованої відмови від підписання актів.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 267 637,76 грн., оскільки дана вимога позивачем документально обґрунтована, в свою чергу, відповідач належними та допустимими доказами її не спростував.

Частиною 1 ст. 261 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що оскільки відповідач не виконав належним чином свої зобов’язання щодо своєчасного та в повному обсязі повернення позивачу орендованого обладнання після закінчення строку дії договору, вимоги позивача про примусове повернення частини непереданого обладнання є обґрунтованими та підлягають до задоволення доведеними доданими документальними доказами, які не спростовано відповідачем в установленому порядку.

Частиною 1 ст. 261 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неналежне виконання відповідачем умов договору в частині оплати, що є підставою для покладення на нього обов'язку по сплаті інфляційних в розмірі 64 568,30 грн., 3% річних в розмірі 9 393,10 грн. та пені в розмірі 61,30 грн. ( з врахуванням розрахунку та заяви про уточнення позовних вимог а.с. 88).

Щодо посилання відповідача на неукладеність договору оренди, судом до уваги не приймається, оскільки матеріалами справи підтверджується, що сторони виконували умови договору, про що свідчать підписані акти приймання-передачі обладнання, та проводили оплата за оренду.

Твердження скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при прийняті рішення, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає їх безпідставними з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвали господарського суду Львівської області від 05.05.2008р. та 29.05.2008р. були надіслані на адресу ВАТ «Закарпатське будівельне управління»та які були отримані ним відповідно 08.05.2008р. та 05.06.2008р., доказом чого є повідомлення про вручення (а.с. 85, 94а).

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони мають право, зокрема, брати участь в господарських засіданнях. Цією ж статтею законодавчо встановлено обов'язок сторони добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, проте своїм правом участі у судовому засіданні не скористався, у зв'язку з чим позовна заява розглядалася за наявними матеріалами справи у відповідності до ст.75 ГПК України.

Відповідно до ст.41 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, в зв’язку з чим рішення належить залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Керуючись, ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1.          Рішення господарського суду Закарпатської області від 17.06.2008 року у справі № 10/124 залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. може бути оскаржена в                                         касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3.          Справу передати до господарського суду Закарпатської області.

Головуючий суддя                                                  Н.М. Кравчук

судді                                                                       Г.М. Гнатюк

О.Л. Мирутенко