ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"18" вересня 2008 р.

справа № 5020-3/055

За позовом                    Орендного підприємства "Нефтида"

(99029, м. Севастополь, вул. М.Бірюзова, 1),

до відповідача          Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради

(99011, м. Севастополь, вул. Луначарського, 5)

про визнання договору оренди продовженим,

суддя Головко В.О.

За участю представників:

позивача –Піскарьов С.М., довіреність № 120 від 22.08.08.

відповідача –не з'явився.

Суть спору:

Орендне підприємство "Нефтида" звернулось до господарського суду міста Севастополя з позовом до Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради про визнання договору оренди цілісного майнового комплексу, в тому числі будівлі гуртожитку, яка розташована за адресою: місто Севастополь, вул. М.Бірюзова, 1; будівлі гуртожитку, розташованої за адресою: місто Севастополь, вул. М.Музики, 43, укладеного між Управлінням загальнодержавної та комунальної власності та Орендним підприємством "Нефтида", від 08.12.1994 № 998 продовженим на той же самий строк і на тих же самих умовах, що були передбачені договором, з посиланням на статтю 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, наданим йому статтею 59 Господарського процесуального кодексу України, та на участь в судових засіданнях, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся своєчасно і належним чином, про причини нез’явлення в судові засідання 02.09.2008 та 18.09.2008 суд не повідомив.

Враховуючи те, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Представнику позивача в судовому засіданні роз’яснені його процесуальні права та обов’язки згідно зі статтями 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд -

в с т а н о в и в:

08.12.1994 між Управлінням загальнодержавної та комунальної власності (Орендодавець) та Організацією орендарів "Нефтида" (Орендар) укладено Договір оренди цілісного майнового комплексу № 998, згідно з яким Орендодавець здав, а Орендар прийняв в строкове платне користування будівлю гуртожитку, яка розташована за адресою: місто Севастополь, вул. М.Бірюзова, 1 та будівлю гуртожитку, яка розташована за адресою: місто Севастополь, вул. М.Музики, 43, з терміном дії з 01.01.1995 до 01.01.2000 (арк. с. 7-18).

Як вбачається з матеріалів справи (постанови Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.05.2008 у справі № 5020-11/041, яка в силу частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України має преюдиціальне значення для даної справи), Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради є правонаступником Управління загальнодержавної та комунальної власності, а Орендне підприємство "Нефтида" – правонаступником Організації орендарів "Нефтида" (арк. с. 22-28).

Відповідно до протоколу погодження змін до договору оренди № 998 від 08.12.1994, укладеного між Управлінням з питань майна комунальної власності Севастопольської міської державної адміністрації, правонаступником якого також є Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради (рішення Севастопольської міської Ради ХХІV скликання від 31.01.2006 № 4657), та Орендним підприємством "Нефтида" від 06.01.2005, строк дії договору визначений до 29.12.2007.

28.11.2007 за вих. № 59 позивач звернувся до відповідача з листом про продовження договору № 998 оренди цілісного майнового комплексу від 08.12.1994 з посиланням на пункт 8.6 Договору.

Севастопольським апеляційним господарським судом встановлено, що зазначену пропозицію було отримано Фондом комунального майна Севастопольської міської Ради у той же день, тобто 28.11.2007, однак відповідь про відмову у продовженні договору надана відповідачем лише 08.01.2008 листом за вих. № 37 (арк. с. 27).

Розглядаючи спір за позовом Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради до Орендного підприємства "Нефтида" про спонукання повернути орендоване майно –цілісний майновий комплекс, в тому числі будівлю гуртожитку, яка розташована за адресою: м. Севастополь, вул. М.Бірюзова, 1; будівлю гуртожитку, яка розташована за адресою: м. Севастополь, вул. М.Музики, 43, –Севастопольський апеляційний господарський суд відмовив позивачу у задоволенні позову в повному обсязі (постанова від 27.05.2008 у справі № 5020-11/041; арк. с 22-28).

З огляду на зазначене судове рішення, Орендне підприємство "Нефтида" листом від 05.06.2008 № 98 повідомило Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради, що вважає договір оренди № 998 від 08.12.1994 продовженим на той же строк і на тих же умовах, що були ним передбачені (арк. с. 21).

Втім, Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради не погодився із думкою Орендного підприємства "Нефтида" та зауважив, що в будь-якому випадку вказаний договір є припиненим у зв’язку із закінченням строку його дії.

Викладене стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про визнання договору оренди № 998 від 08.12.1994 продовженим.

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди безпосередньо передбачені статтею 764 Цивільного кодексу України, статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 2269-ХІІ від 10.04.1992 та опосередковано нормою частини четвертої статті 291 Господарського кодексу України, згідно з якою правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічна норма міститься в частині другій статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до статті 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, встановлення обставини продовження користування наймачем майном після закінчення строку договору найму протягом одного місяця за відсутності в межах зазначеного строку заперечень наймодавця, має своїм правовим наслідком поновлення дії договору на строк, який був встановлений раніше.

За змістом частини першої статті 285 Господарського кодексу України та частини третьої статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар має переважне право перед іншими суб’єктами господарювання на продовження строку дії договору оренди.

Відповідач вважає Договір припиненим у зв’язку з закінченням строку його дії. Проте, з цими доводами погодитися не можна, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Зазначені положення також містяться у частині 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач звернувся до Відповідача з пропозицією продовжити строк дії договору оренди № 998 від 08.12.1994, тобто змінити договір, 28.11.2007.

Згідно з частиною третьою статті 188 Господарського кодексу України, сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

В порушення зазначеної норми, Відповідач повідомив Позивача про відмову у продовженні строку договору оренди лише 08.01.2008. При цьому, як встановлено Севастопольським апеляційним господарським судом в постанові від 27.05.2008 у справі № 5020-11/041, дане рішення прийнято не власником майна, а комісією з оренди комунального майна.

На думку суду зазначене рішення за своєю правовою природою не є волевиявленням орендодавця як сторони за договором, тому не може прийматися до уваги.

Таким чином, відсутні докази того, що відповідач повідомив позивача про відмову у продовженні строку дії договору оренди протягом місяця з дня отримання відповідної пропозиції. Навпаки, як вбачається з матеріалів справи, після закінчення строку дії договору позивач продовжує орендувати вказані приміщення.

Дані обставини підтверджують те, що між сторонами продовжують існувати відносини по оренді комунального майна на умовах, визначених договором оренди цілісного майнового комплексу № 998 від 08.12.1994.

Статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Аналіз норм цієї статті свідчить про те, що діючим законодавством за відсутності заперечень сторони (сторін) передбачається можливість продовження договору оренди на новий термін і не вимагається укладення нового договору оренди цього ж майна між цими ж сторонами.

Викладені обставини та надані докази свідчать про те, що відповідач не заперечував проти оренди позивачем майна після закінчення строку дії договору.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріали справи дають суду підстави вважати, що договір № 998 від 08.12.1994 є продовженим на той же самий строк, тобто на 5 років –до 31.12.2012, і на тих же самих умовах.

На підставі викладеного, керуючись статтями 188, 284, 285 Господарського кодексу України, статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" статтею 764 Цивільного кодексу України, статтями 22, 33, 34, 59, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1.          Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.          Визнати договір оренди цілісного майнового комплексу, укладений між Управлінням загальнодержавної та комунальної власності та Організацією орендарів "Нефтида" від 08.12.1994 № 998 продовженим на строк до 31.12.2012.

Суддя В.О.Головко

Рішення оформлено згідно з вимогами

ст. 84 Господарського процесуального

кодексу України та підписано 26.09.2008

Розсилка:

1. Орендне підприємство "Нефтида"

(99029, м. Севастополь, вул. М.Бірюзова, 1),

2. Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради

(99011, м. Севастополь, вул. Луначарського, 5)

3. Справа

4. Наряд