ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

24.06.08
Справа  № 2/12

Львівський апеляційний
господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді
Мельник Г.І.

суддів:                                                                                    Новосад
Д.Ф.

Михалюк О.В.

розглянувши
апеляційну скаргу
ОСОБА_1, м. Київ б/н від 02.04.2008 року

на
рішення  Господарського суду Рівненської області від
25.03.2008 року

у
справі        № 2/12

за
позовом: Товариства
з обмеженою відповідальністю «Фірма «Восток», м. Харків

до
відповідача-1: Закритого
акціонерного товариства «Барвінківський машинобудівний завод»,   м. Барвінкове Харківської області

до
відповідача-2: ОСОБА_1,
м. Київ

за
участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідачів: Акціонерний
комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк»,
м. Харків

про
визнання недійсним
договору купівлі-продажу цінних паперів

За
участю представників сторін:

від
позивача: ОСОБА_2
(довіреність від 08.08.2007 року);

від
відповідача-1: не
з'явився;

від
відповідача-2: ОСОБА_3
(довіреність від 08.10.2007 року);

від
третьої особи: не
з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Господарського суду Рівненської області (суддя Савченко Г.І.) від 25.03.2008
року у справі № 2/12 позов задоволено: визнано недійсним з моменту укладення
договір купівлі-продажу цінних паперів від 13.02.2006 року, укладений між ЗАТ
«Барвінківський машинобудівний завод»та ОСОБА_1; зобов'язано Акціонерний комерційний
інноваційний банк «УкрСиббанк» переказати з рахунку в цінних паперах ОСОБА_1
простими іменними акціями ЗАТ «Рівненський ливарний завод» у кількості 1000
штук на рахунок у цінних паперах ЗАТ «Барвінківський машинобудівний завод».

Відповідач-2
з постановленим рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить
його скасувати, прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити, оскільки
вважає дане рішення таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та
процесуального права. При цьому покликається на те, що положення ч. 3 ст. 81
Господарського кодексу України та рішення Конституційного Суду України від
11.05.2005 року у справі №  4-рп/2005
передбачають лише наявність переважного права (яке не є абсолютним) у
акціонерів закритого акціонерного товариства на придбання акцій, що
відчужуються іншими акціонерами даного товариства, однак ані нормами чинного
законодавства України, ані установчими документами ЗАТ «Рівненський ливарний
завод»не встановлено механізму реалізації акціонерами свого переважного права,
зокрема, не передбачено обов'язок акціонерів ЗАТ «Рівненський ливарний
завод»  попередньо повідомляти інших
акціонерів про свій намір продати акції та отримувати їх згоду на відчуження
цих акцій, а тому вважає, що оспорюваний договір жодним чином не порушує
переважного права позивача, оскільки останній не надав суду жодних доказів
свого звернення до ЗАТ «Барвінківський машинобудівний завод»з пропозицією про
укладення договору купівлі-продажу акцій ЗАТ «Рівненський ливарний завод»на тих
самих умовах, що і в спірному договорі. Крім того, посилається на те, що
купівля та продаж акцій між особами, які не мають статусу торговців цінними паперами
підпадає під термін «торгівля цінними паперами та деривативами»(ст. 7 Закону
України «Про оподаткування прибутку підприємств»), однак не є професійною
діяльністю на ринку цінних паперів, яка підлягає ліцензуванню, а «професійна
діяльність на ринку цінних паперів»та окрема «господарська операція з
купівлі-продажу цінних паперів»не є тотожними поняттями, а тому не погоджується
з висновком місцевого господарського суду про те, що укладення оспорюваного
договору без участі посередника -торговця цінними паперами, або без наявності
ліцензії у сторін договору є порушенням чинного законодавства України та
підставою для визнання даного договору недійсним.

Позивач
у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що ОСОБА_1 на дату укладення
оспорюваного договору не мав статусу акціонера ЗАТ «Рівненський ливарний
завод», а, оскільки переважне право акціонерів закритого акціонерного
товариства на придбання акцій, що відчужуються іншими акціонерами, прямо
передбачене чинним законодавством України, що регулює дані правовідносини,
незалежно від того зафіксоване дане право та механізм його реалізації в
статутних документах товариства чи ні, ЗАТ «Барвінківський машинобудівний
завод», всупереч вимогам закону, здійснив відчуження частини належних йому
акцій ЗАТ «Рівненський ливарний завод»відповідачу-2. Крім того, згідно рішення
Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 29.10.2002 року  № 321 «Про визначення операцій, що не
відносяться до торгівлі цінними паперами як виду професійної
діяльності»операції суб'єктів господарської діяльності, пов'язані з
купівлею-продажем цінних паперів, всупереч твердженням апелянта, вважаються
професійною діяльністю на ринку цінних паперів та потребують отримання
ліцензії, а тому вважає, що оспорюваний договір було укладено з порушенням
вимог діючого законодавства України. На підставі наведеного просить рішення
Господарського суду Рівненської області від 25.03.2008 року залишити без змін,
апеляційну скаргу -без задоволення.

У
зв'язку з неявкою представників відповідача-1 та третьої особи в судове
засідання 17.06.2008 року колегія вважала за доцільне розгляд справи відкласти
на 24.06.2008 року.

Відповідач-1
та третя особа участі уповноважених представників в судове засідання 24.06.2008
року повторно не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, клопотань про
відкладення розгляду справи не подавали, хоча належним чином були повідомлені
про час та місце розгляду справи ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 17.06.2008 року, про що свідчать повідомлення про вручення
поштових відправлень № 3206826 та № 3206834, тому колегія вирішила розглянути
справу без участі їх представників за наявними у справі матеріалами у
відповідності до вимог ст. 75 ГПК України.

Розглянувши
апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши
пояснення представників позивача та відповідача-2, колегія Львівського
апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги
слід відмовити, рішення Господарського суду Рівненської області від 25.03.2008 року
-залишити без змін.

При цьому колегія виходила з
наступного:

13
лютого 2006 року між ЗАТ «Барвінківський машинобудівний завод»(Продавець) та
ОСОБА_1 (Покупець)  було укладено договір
купівлі-продажу цінних паперів, згідно умов якого Продавець зобов'язується
передати у власність Покупця, а Покупець -прийняти та оплатити одну тисячу
простих іменних акцій ЗАТ «Рівненський ливарний завод». Загальна номінальна
вартість пакету цінних паперів одна тисяча гривень.

Відповідно
до п. 3.1 Договору Покупець зобов'язаний оплатити Продавцю вартість пакету
цінних паперів у повному обсязі протягом трьох робочих днів з моменту
переоформлення права власності на пакет цінних паперів від Продавця до Покупця.

Розділом
4 вказаного Договору передбачено, що передача цінних паперів здійснюється
шляхом переказу їх на рахунках у цінних паперах, відкритих сторонами у
зберігача -Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк». Право
власності на пакет цінних паперів, що продається за цим Договором, переходить
від Продавця до Покупця з моменту їх зарахування на рахунок у цінних паперах
Покупця у  зберігача.

З
матеріалів справи вбачається, що акції ЗАТ «Рівненський ливарний завод»в
кількості 1000 штук переведені на рахунок в цінних паперах № 013469 ОСОБА_1 13
лютого 2006 року, про що свідчить розпорядження на виконання облікової операції
№ 1 від 13 лютого 2006 року та виписка про залишки на рахунку в цінних паперах
№ 013469 ОСОБА_1 від 28.02.2008 року.

Відповідно
до п. 4.2.4 ст. 4 Статуту ЗАТ «Рівненський ливарний завод»акціонери товариства
мають право розпоряджатися належними їм акціями.

Однак,
згідно ч. 3 ст. 81 Господарського кодексу України акції закритого акціонерного
товариства розподіляються між засновниками або серед заздалегідь визначеного
кола осіб і не можуть розповсюджуватися шляхом підписки, купуватися та
продаватися на біржі. Акціонери закритого товариства мають переважне право на
придбання акцій, що продаються іншими акціонерами товариства.

Як
випливає із змісту цієї статті, переважне право на придбання акцій, що
продаються іншими акціонерами закритого акціонерного товариства, є однією з
головних ознак, за якими акціонерне товариство вважається закритим.

Згідно
рішення Конституційного суду України № 4-рп/2005 від 11.05.2005 року положення
п. 1 та абзацу першого п. 5 ст. 4 Закону України «Про власність»(чинного на
момент укладення оспорюваного договору) у контексті частин першої, сьомої
статті 41 Конституції України, у системному зв'язку з ч. 3 ст. 81
Господарського кодексу України треба розуміти так, що власник на свій розсуд
володіє, користується і розпоряджається належним йому майном, але, здійснюючи
своє право, він зобов'язаний не порушувати права та охоронювані законом
інтереси громадян, юридичних осіб і суспільства, в тому числі переважне право
(яке не є абсолютним) акціонерів закритого акціонерного товариства на придбання
акцій, що відчужуються іншими його акціонерами.

З
матеріалів справи колегією встановлено, що
позивач -ТзОВ «Восток»є акціонером ЗАТ «Рівненський ливарний завод», що
підтверджується випискою з реєстру власників іменних цінних паперів про стан
особового рахунку № 000005 на дату 18.02.2008 року. Перереєстрацію прав
власності на акції ЗАТ «Рівненський ливарний завод»здійснював зберігач -
Акціонерний комерційний інноваційний банк «Укрсиббанк». Крім того, на момент
укладення оспорюваного договору згідно Установчого договору про створення ЗАТ
«Рівненський ливарний завод»від 24 вересня 1999 року позивач був його
засновником.

Аналізом
документальних доказів у справі  та норм
чинного законодавства України колегією встановлено, що нормами діючого
законодавства України, що регулює дані правовідносини, а також установчими
документами ЗАТ «Рівненський ливарний завод»(Установчим договором та Статутом)
не передбачено механізму реалізації акціонерами свого переважного права на
придбання акцій товариства, що відчужуються іншими акціонерами. Визнано лише
право акціонера розпоряджатися належними їм акціями. Однак, колегія
погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що незалежно від
того, чи передбачена процедура реалізації акціонерами свого переважного права
на придбання акцій товариства в статуті чи ні, дане право акціонерів
гарантується і захищається державою.

Факт
укладення оспорюваного договору купівлі-продажу цінних паперів від 13.02.2006
року підтверджується наявними у справі документальними доказами і не
заперечувався представником відповідача-2 в судовому засіданні. Водночас, з
матеріалів справи та пояснень представників сторін в судовому засіданні
встановлено, що ЗАТ «Барвінківський машинобудівний завод», продаючи акції ЗАТ
«Рівненський ливарний завод», не запропонував їх іншим акціонерам, зокрема,
позивачу, чим порушив переважне право останнього на придбання вказаних акцій.
Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі і в усних поясненнях, даних в
судовому засіданні, наведені вище обставини не спростовують.

Посилання
скаржника на те, що ані нормами чинного законодавства України, ані установчими
документами ЗАТ «Рівненський ливарний завод»не передбачено обов'язок акціонерів
ЗАТ «Рівненський ливарний завод» попередньо повідомляти інших акціонерів про
свій намір продати акції та отримувати їх згоду на відчуження цих акцій не
приймаються колегією до уваги, як такі що не ґрунтуються на вимогах діючого
законодавства України, оскільки відсутність механізму реалізації акціонером
переважного права на придбання акцій у разі їх відчуження не може позбавити
такого акціонера можливості скористатися передбаченим законом майновим правом.

Відповідно
до ст. 3 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в
Україні»державне регулювання ринку цінних паперів здійснюється, зокрема, у
формі видачі ліцензій на здійснення професійної діяльності на ринку цінних
паперів.

Відповідно
до Рішення Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 29.10.2002
року № 321 «Про визначення операцій, що не відносяться до торгівлі цінними
паперами як виду професійної діяльності»не відносяться до торгівлі цінними
паперами як виду професійної діяльності операції: з розміщення емітентом
власних цінних паперів; викупу емітентом власних цінних паперів для їх
наступного перепродажу, розповсюдження серед своїх працівників або анулювання;
проведення суб'єктами господарської діяльності розрахунків з використанням
векселів; проведення суб'єктами господарської діяльності розрахунків з
використанням заставної; здійснення суб'єктами господарської діяльності на
підставі договорів комісії або доручення купівлі-продажу (обміну) цінних
паперів через торговця цінними паперами, який має ліцензію на здійснення діяльності
з випуску та обігу цінних паперів, а також на підставі договорів
купівлі-продажу або міни, які укладені безпосередньо з торговцем; дарування та
успадкування цінних паперів; пов'язані з виконанням рішення суду; які не
потребують участі торговця цінними паперами у випадках, прямо передбачених
законами України. Усі інші операції суб'єктів господарської діяльності,
пов'язані з купівлею-продажем цінних паперів, вважаються професійною діяльністю
на ринку цінних паперів та потребують отримання ліцензії на здійснення
діяльності по випуску та обігу цінних паперів.

Таким
чином, колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого
висновку про те, що відповідачі зобов'язані були укласти договір
купівлі-продажу цінних паперів через торговця цінними паперами, який має
ліцензію та здійснює професійну діяльність на ринку цінних паперів.

Хоча
сторонами у справі не надано колегії жодних відомостей про оплату вартості
акцій ОСОБА_1, колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду
про те, що не проведення розрахунків між відповідачем-1 та відповідачем-2 за
продані цінні папери, не порушує права та інтереси позивача, оскільки
стосується відносин між сторонами по договору. Тим більше, відповідно до п. 4.2
Договору купівлі-продажу від 13.02.2006 року право власності на пакет цінних
паперів перейшло до «Покупця»з моменту їх зарахування на рахунок у цінних
паперах «Покупця»у зберігача - Акціонерного комерційного інноваційного банку
«Укрсиббанк».

Згідно
ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам
суспільства. Частиною 1 ст. 215 цього кодексу передбачено, що підставою
недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами)
вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Відповідно
до вимог ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання,
що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин
з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

З
огляду на вищезазначене, колегія вважає, що місцевий господарський суд прийшов
до обґрунтованого висновку про те, що договір купівлі-продажу цінних паперів
від 13.02.2006 року не відповідає вимогам чинного законодавства України, що
регулює дані правовідносини, а тому визнається недійсним з моменту укладення.

Отже,
з огляду на викладене вище, колегія Львівського апеляційного господарського
суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області від 25.03.2008
року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві України
і підстав для його скасування немає, зазначені в апеляційній скарзі інші доводи
скаржника не відповідають матеріалам справи, документально необґрунтовані, не
базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не
визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для
скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись
ст. ст. 99,101,103,105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду
Рівненської області від 25.03.2008 року у справі № 2/12 залишити без змін.

2.
В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1, м. Київ б/н від 02.04.2008
року -відмовити.

3.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.
Матеріали справи скеровуються в Господарський суд Рівненської області.

Головуючий-суддя
Мельник Г.І.

Суддя
Новосад  Д.Ф.

Суддя
Михалюк О.В.