ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2008 р.

№ 37/565

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О. - головуючого,

Васищака І.М.,

Черкащенка М.М.

розглянувши матеріали касаційної скарги

ВАТ по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2008 року

у справі господарського суду

м. Києва

за позовом

ВАТ по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз"

до

ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України"

про

визнання недійсною угоди № 31/19-48644 від 25.05.2007 року про зарахування зустрічних однорідних вимог по договору № 06/07-189 від 31.01.2007 року та договору № 10/1-560 від 19.03.2001 року

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:

Янкевич Л.Д.,

- відповідача:

Мицько Р.М.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2007 року Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" звернулось до господарського суду з позовом до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про визнання недійсною угоди №31/19-48644 від 25.05.2007 року про зарахування зустрічних однорідних вимог по договору №06/07-189 від 31.01.2007 року та договору №10/1-560 від 19.03.2001 року.

Рішенням господарського суду м. Києва від 11.03.2008 року у позові було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2008 року рішення місцевого господарського суду від 11.03.2008 року залишено без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями ВАТ по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2008 року та рішення господарського суду м. Києва від 11.03.2008 року скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконних судових рішень.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 1 постанови від 29.12.76 №11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Судові рішення цим вимогам не відповідають.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.06.2007 року ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" надіслало на адресу ВАТ "Рівнегаз" заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог №31/19-6309, відповідно до якої відповідач зменшив дебіторську заборгованість позивача на суму 219848,27 грн. за договором №10/1-560 від 19.03.2001 року та відобразив у бухгалтерському обліку цю суму як зменшення кредиторської заборгованості відповідача за договором від 31.01.2007 року №06/07-189.

09.07.2007 року ВАТ "Рівнегаз" надіслало на адресу відповідача лист №1576, яким повідомило про розгляд заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог, зазначивши, що подана заява не може бути прийнята ним до виконання, оскільки право на стягнення заборгованості підтверджене судовим рішенням по справі №14/231, тому повинне бути реалізоване в процесуальних формах, передбачених законодавством про виконавче провадження.

Предметом спору є визнання недійсною угоди №31/19-48644 від 25.05.2007 року про зарахування зустрічних однорідних вимог по договору №06/07-189 від 31.01.2007 року та договору №10/1-560 від 19.03.2001 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суди виходили з недоведеності позовних вимог.

Проте з таким висновком погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 601 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що в даному випадку суди погодились із правильністю зарахування зустрічних вимог позивача, які ґрунтуються на постанові Львівського апеляційного господарського суду від 27.07.2006р. №14/231, яким стягнуто з ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" на користь ВАТ "Рівнегаз" 19169576,32 грн. грошових коштів.

В той же час, відповідно до вищенаведеної норми цивільного законодавства, однорідність вимог, що є предметом зарахування, передбачає і їх юридичну однорідність.

В даному ж випадку, стягнута позивачем через суд заборгованість за договором №10/1-560 від 19.03.2001 року не може вважатись юридично однорідною з вимогою відповідача за договором №06/07-189 від 31.01.2007 року, оскільки право на отримання цієї заборгованості позивач має реалізовувати в межах тієї процедури, яка встановлена законодавством про виконавче провадження.

Враховуючи вище зазначене, судові рішення попередніх судових інстанцій прийняті з порушенням вимог ст.43 ГПК України і підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді суду необхідно врахувати вищевикладене, повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи, перевірити як доводи позивача так і доводи відповідача й постановити законне рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2008 року та рішення господарського суду м. Києва від 11.03.2008 року у справі № 37/565 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Головуючий, суддя                                Н. Кочерова

Судді І. Васищак

М.Черкащенко