ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

02.07.08
Справа  № 2-6/2005

Львівський
апеляційний господарський суд,  в складі
колегії:

головуючого-судді:                  Бойко С.М.,

суддів:                                         Бонк Т.Б.,

Марко Р.І.,

при
секретарі   Чаплик І.,

з
участю представників:

від
скаржників (позивачів) -       з”явилися,

відповідачів
ОСОБА_7 та ОСОБА_8.  -
з”явилися,

інші  -  не з»явилися,

розглянув
апеляційну скаргу
ОСОБА_1, м.Самбір

ОСОБА_2, м.Самбір

ОСОБА_3,
м.Самбір

ОСОБА_4,
м.Самбір

ОСОБА_5
м.Самбір

ОСОБА_6,
м.Самбір

на рішення    Самбірського міськрайонного  суду Львівської області від 30.12.2005 року,
суддя Сенечин В.М.,   у справі    № 2-6/05

за
позовом:ОСОБА_1,
м.Самбір

ОСОБА_2, м.Самбір

ОСОБА_3,
м.Самбір

ОСОБА_4,
м.Самбір

ОСОБА_5
м.Самбір

ОСОБА_6,
м.Самбір

до
відповідачів: Самбірської
міської ради, м.Самбір

Представництва Фонду державного майна
України в м.Самборі, м.Самбір

Приватної фірми «ПІК»,
м.Самбір

ЖЕК №2, м.Самбір

ОСОБА_7, м.Самбір

ОСОБА_8. (правонаступника
ОСОБА_9),  м.Самбір

про
визнання недійсним
договору купівлі-продажу приміщення магазину, анулювання свідоцтва про право
власності та зобов»язання фонду державного майна провести приватизацію магазину
шляхом викупу позивачами,

в с т а н о в и в :

рішенням
Самбірського міськрайонного  суду
Львівської області від 30.12.2005 року відмовлено в позові   ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,  ОСОБА_5 ОСОБА_6 до Самбірської міської ради,
представництва Фонду державного майна України в м.Самборі, приватної фірми
«ПІК», ЖЕК №2,ОСОБА_7 та ОСОБА_8. про визнання недійсним договору
купівлі-продажу приміщення магазину, анулювання свідоцтва про право власності
та зобов»язання фонду державного майна провести приватизацію магазину шляхом
викупу позивачами.

Рішення
суду мотивоване тим, що позивачами не доведено, а судом не встановлено
наявність передбачених діючим законодавством
підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення
магазину та анулювання свідоцтва про право власності, та відповідно підстав для
зобов»язання фонду державного майна провести приватизацію магазину шляхом
викупу позивачами, оскільки вони , прицюючи
в ДКПТ «Культтовари»до переведення в приватну фірму «ПІК»не створили
товариства покупців, не зверталися із заявою про приватизацію магазину, після
оренди приміщення даною фірмою та
переведення їх на роботу в цю фірму, вимог щодо викупу приміщення не
заявляли до органу приватизації, що свідчить про безпідставність доводів щодо
порушення їх прав чи законних інтересів при приватизації спірного приміщення та
відповідно безпідставність  позовних
вимог.

В
апеляційній скарзі  скаржники  просять рішення суду скасувати та прийняти
нове рішення, яким позов задоволити, з підстав неповного з”ясування судом обставин,
що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, апелюючи
тим, що при здійсненні приватизації спірного об»єкта було допущено порушення
вимог Закону України «Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», що є підставою для
визнання  такої незаконною. Зокрема,
скаржники покликаються на те, що на момент здійснення  ПФ «ПІК»приватизації спірного магазину його
викуп провести могли лише працівники, а не засновники вказаної фірми, оскільки
згідно ст..11 зазначеного Закону обов»язковою умовою приватизації є наявність
рішення про включення спірного магазину до переліку об»єктів, що підлягають
приватизації шляхом викупу та створення товариства покупців, яке об»єднувало не
менше 50% працівників.

Скаржники
також покликаються на те, що ПБФ»ПІК»укладено договір оренди спірного
приміщення в одній редакції, в якій обов»язковою умовою приватизації було
надання  дозволу представництва Фонду
державного майна України в м.Самборі, проте, в
наступному ПБФ»ПІК»укладено договір оренди спірного приміщення, про який
скаржникам не було відомо і на підставі якого проведена приватизація спірного
приміщення, а тому вважають, що як останній договір оренди, так і договір
купівлі-продажу приміщення були укладені внаслідок помилки та обману, що є
підставою для визнання їх недійсними і на позов про визнання їх недійсними
строк позовної давності не поширюється.

В
судових засіданнях у поясненні на апеляційну скаргу представник ОСОБА_7.
просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що позивачами не доведено
вчинення ними дій, направлених на викуп спірного приміщення, та не подано
доказів про дотримання ними, встановлених ст.11 Закону України «Про
приватизацію  невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)»умов для здійснення приватизації цього об»єкта,
а тому відсутні підстави вважати їх право порушеним внаслідок його приватизації
іншою особою у встановленому діючим законодавством порядку.

В
судове засідання представники відповідачів 1,2,3,4 не з»явилися, хоча належним
чином були повідомлені про час та місце судового засідання, а тому суд вважає
за можливе розгляд справи провести за наявними в справі документами про права і
обов”язки сторін.

Суд,
заслухавши пояснення представників скаржників та відповідачів 5,6, які
підтримали свої позиції, пояснення дали аналогічні, викладені в письмових
поясненнях та дослідивши наявні докази по справі,  вважає, що апеляційна скарга позивачів
задоволенню не підлягає.

Судом
встановлено, що предметом перегляду оскаржуваного рішення в апеляційному провадженні  є лише первісний позов в уточненій редакції
про визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення магазину, анулювання
свідоцтва про право власності та зобов»язання фонду державного майна провести
приватизацію магазину шляхом викупу позивачами, оскільки в частині зустрічних
позовних вимог існує ухвала Верховного Суду України від 20.12.2006 року
(а.с.276).

Як
правильно встановлено місцевим судом та апеляційним, між Самбірською державною
адміністрацією, як уповноваженим представником на той час власника майна, та
юридичною особою багатогалузевою приватною фірмою «ПІК»9.12.1993 року укладено
договір  оренди приміщення магазину
«Культтовари»у м.Самборі терміном на один рік.
Продавці магазину «Культтовари»- позивачі: ОСОБА_8,  ОСОБА_9, ОСОБА_10 ОСОБА_11.,  ОСОБА_12, ОСОБА_13. були переведені на роботу
у БПФ «ПІК», співзасновниками якої були ОСОБА_14,  ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 При цьому,
доказів про створення організації орендарів працівниками  ДКПТ магазину «Культтовари»та доказів
звернення до власника майна із заявою про самостійну оренду приміщення магазину
скаржниками не подано та судом не встановлено.

Судом
встановлено, що між представництвом фонду державного майна України в
м.Самборі  та багатогалузевою приватною
фірмою «ПІК»27.10.1995 року укладено та нотаріально посвідчений договір
купівлі-продажу приміщення магазину в АДРЕСА_1 за умовами якого вказане
приміщення передано у власність товариства покупців (організації орендарів)
фірми «ПІК»за ціною в розмірі крб.

Відповідно
до ст.3 Закону України «Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» приватизація
об'єктів малої приватизації здійснюється шляхом: викупу; продажу на аукціоні,
за конкурсом.

Згідно
ст.5 вказаного закону ( в редакції, чинній на момент приватизації) покупцями
об'єктів малої приватизації можуть бути фізичні та юридичні особи, які
визнаються покупцями відповідно до Закону України "Про приватизацію майна
державних підприємств", а саме покупцями об'єктів приватизації можуть
бути: громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства; юридичні
особи, зареєстровані на території України, крім передбачених частиною третьою
цієї статті; юридичні особи інших держав(ч.1 ст.8). Для спільної участі у
приватизації громадяни можуть засновувати господарське товариство або
товариство покупців шляхом укладання угоди про сумісну діяльність (ч.2 ст.8).
Угода про сумісну діяльність, а також протокол загальних зборів про створення
товариства покупців підлягають реєстрації у відповідному органі приватизації.
Товариство покупців має повноваження на:
подання заяви на приватизацію; участь в аукціоні, конкурсі, викупі
підприємства; укладання договору купівлі-продажу; прийняття майна у власність.

Ст.7
Закону України «Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»передбачено
процедуру здійснення приватизації об»єктів малої приватизації, а саме
затвердження органом приватизації переліку об»єктів, які перебувають відповідно
у комунальній власності і підлягають викупу працівниками підприємств, що
приватизуються; подання покупцями  до
органу приватизації заяви про включення підприємства до переліків об'єктів, що
підлягають приватизації разом з необхідними документами ( доказом сплати мита,
копії установчих документів, що підтверджують право юридичної особи бути
покупцем згідно з цим Законом, копія договору про сумісну діяльність).

Як
вбачається з матеріалів справи, трудовим колективом БПФ «ПІК»створено
товариство покупців та зареєстровано його у встановленому вищезазначеними
нормами порядку, що підтверджується угодою про спільну діяльність від
25.05.1995 року та наказом представництва Фонду державного майна України в
м.Самборі №25 від 25.05.1995 року (а.с.121, т.1), а також подано заяву на
приватизацію спірного приміщення (а.с.122-123,т.1).

Згідно
ч.1 ст.7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств
(малу приватизацію)", місцеві ради є органами, які здійснюють функції щодо
розпорядження комунальною власністю і способи приватизації визначаються шляхом
прийняття цими органами рішень про затвердження переліків об'єктів
приватизації. Згідно ч. 3 ст. 7 вказаного Закону включення об'єктів малої
приватизації до зазначених переліків здійснюється відповідно до Державної та
місцевих програм приватизації чи з ініціативи відповідних органів приватизації
або покупців.

Відповідно
до рішення сесії  міської Ради народних
депутатів №1 від 17.03.1995 року та №22, №23 від 24.03.1995 року спірне
приміщення включено до переліку об»єктів, що підлягають приватизації, а наказом
представництва Фонду державного майна України в м.Самборі №131 від 18.04.1995
року цей перелік затверджено (а.с.125,т.1), що відповідає вищезазначеним
вимогам.

Відповідно
до ст.10 Закону України «Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», згідно якої орган
приватизації публікує в інформаційному бюлетені та місцевій пресі перелік
об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу, оголошення в пресі про
приватизацію спірного приміщення надано в газеті «Самбірські вісті»№46 від
06.05.1995 року(а.с.177, т.1).

Ст.11
вказаного закону передбачено порядок приватизації об»акта приватизації шляхом
викупу працівниками цього об»єкта. Зокрема, викуп об'єктів малої приватизації
працівниками цих об'єктів проводиться за умови: включення до переліків
об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу, створення ними товариства
покупців, яке б об'єднувало не менш як 50 відсотків працюючих;  подачі заяви про приватизацію не пізніш як за
15 днів з дня опублікування переліку об'єктів, що підлягають приватизації
шляхом викупу.

Викуп
майна підприємств, зданих в оренду, проводиться з додержанням вимог,
передбачених статтею 17 Закону України "Про приватизацію майна державних
підприємств".

Викуп
державного майна, договір оренди якого укладено з правом його викупу,
провадиться відповідно до Закону України "Про оренду майна державних
підприємств та організацій".   Форму
та порядок викупу об'єкта іншими покупцями встановлює відповідний орган
приватизації.

З
наведеного, укладення оскаржуваного договору здійснювалось у відповідності до
вимог Закону України «Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», оскільки БПФ
«ПІК»дотримано всю передбачену процедуру приватизації.

Позивачі
жодних дій, передбаченими вищенаведеними нормативними актами не здійснили, не створили
організаційно-правової форми для участі в приватизації, отже жодне їх право при
цьому і не порушено.

Відповідно
до ст.48 ЦК УРСР угода визнається недійсною при невідповідності її закону.

Позивачами
не доведено, а судом не встановлено невідповідність оскаржуваних угод закону.

Позивачами
також не подано доказів створення товариства покупців в порядку, визначеному
ст.8 Закону України «"Про приватизацію майна державних підприємств",
доказів реалізації своїх майнових сертифікатів на приватизацію спірного
приміщення в порядку ст.6 Закону України Про приватизацію  невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)», доказів звернення із заявою про приватизацію магазину, що
свідчить про безпідставність доводів про порушення їх прав чи законних
інтересів при приватизації спірного приміщення.

З
наведеного суд першої інстанцї прийшов до правильного висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору
купівлі-продажу приміщення магазину, анулювання свідоцтва про право власності
та зобов»язання фонду державного майна провести приватизацію магазину шляхом
викупу позивачами, оскільки  позивачами
не доведено, а судом не встановлено наявність в спірному випадку передбачених
діючим законодавством  підстав для
визнання спірного договору недійсним та не подано доказів дотримання ними умов,
встановлених  ст.11 Закону України «Про
приватизацію  невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)»для здійснення приватизації спірного об»акта.

З
вищенаведеного доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є
безпідставними.

Рішення
місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами  діючого законодавства, а тому підстав для
його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись
ст.ст.99,103,105 ГПК України, суд,

постановив:

рішення
Самбірського міськрайонного  суду
Львівської області від 30.12.2005 року в справі за номером 2-6/05 залишити
без змін, а апеляційну скаргу
ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 ОСОБА_6  -без задоволення.

Постанова
набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному
порядку.

Матеріали
справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                              С.М.Бойко

Судді:
Т.Б.Бонк

Р.І.Марко