КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2008                                                                                           № 21/94

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Отрюха Б.В.

суддів:           Верховця А.А.

Тищенко А.І.

при секретарі:

За участю представників:

від Генеральної прокуратури України – Ходаківський М. П.

від позивача 1 – Гаврищук А. В. – юрист,

від позивача 2 – Савостьянова О. В. – головний спеціаліст,

від відповідача 1 – Хмельницький П. С. – представник за довіреністю,

від відповідача 2 - Хрустенко Р. Ю. представник за довіреністю,

Шапошнік І. Б. – адвокат,

Хрустенко Р.Ю. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповіадльністю "Будівельна інвестиційна компанія "ТМ"

на рішення Господарського суду м.Києва від 29.09.2008

у справі № 21/94 (Шевченко Е.О.)

за позовом                               Заступник Генерального прокурора України в інтересах держави в особі: 1). Кабінету Міністрів України,

2). Міністерства України у справах сім’ї, молоді та спорту

до                                                   Національний спортивний комплекс "Олімпійський"

Товариство з обмеженою відповіадльністю "Будівельна інвестиційна компанія "ТМ"

третя особа позивача

третя особа відповідача

про                                                  визнання інвестиційного договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва у справі №21/94 від 29.09.2008 р. позов Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства України у справах сім'ї, молоді та спорту до Національного спортивного комплексу "Олімпійський" та ТОВ "Будівельна інвестиційна компанія ТМ" про визнання інвестиційного договору недійсним, було задоволено та визнано недійсним Інвестиційний договір №4 від 15.07.2004 р., укладений між НСК "Олімпійський" та ТОВ "Будівельна інвестиційна компанія ТМ", та додаткові угоди до нього №1 від 06.09.2004 р., №2 від 05.01.2005 р., №3 від 22.11.2005 р., №4 від 27.11.2006 р., від 29.01.2007 р. б/н., стягнуто з відповідачів по 42,50 грн. державного мита та по 59,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

ТОВ „Будівельна інвестиційна компанія „ТМ” не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 29.09.2008р. звернулась з апеляційною скаргою та просить його скасувати, оскільки вважає, що воно було прийнято з порушенням вимог чинного законодавства та не відповідає дійсним обставинам справи. Зокрема, скаржник вказує, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що Інвестиційний договір №4 від 15.07.2004р. та додаткові угоди до нього, укладені відповідачами, суперечать ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», п. 2 Указу Президента України №451 «Про Положення про національний заклад (установу) України», п. 2 Указу Президента України від 12.05.1996р. №331 «Про національний спортивний комплекс «Олімпійський», Закону України «Про перелік об’єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», Статуту НСК «Олімпійський», а додаткові угоди №1 від 06.09.2004р., №2 від 05.01.2005р., №3 від 22.11.2005р., №4 від 27.11.2006р., від 29.01.2007р. б/н до Інвестиційного договору №4 від 15.07.2004р. є такими, що порушують ч. 2 ст. 326 Цивільного кодексу України, ч.ч. 2, 3 ст. 73 Господарського кодексу України, норми Декрету Кабінету Міністрів України від 15.12.1992р. №8 «Про управління майно, що є у загальнодержавній власності», Закону України «Про управління об’єктами державної власності». Також скаржник зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги заяву відповідача-2 від 29.09.2008р.про застосування судом позовної давності та наслідків її спливу, яка була подана до прийняття рішення у справі.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегією встановлено наступне:

Між Національним спортивним комплексом «Олімпійський», як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна інвестиційна компанія «ТМ», як генеральним інвестором, укладено Інвестиційний договір №4 від 15.07.2004р. Даний Інвестиційний договір 30.07.2004р. затверджений Головою Державного комітету України з питань фізичної культури і спорту М.П. Костенко та погоджений 25.10.2004р. Віце-прем’єр-міністром України, Головою наглядової ради НСК «Олімпійський» Д.В. Табачником.

Відповідно до ст. 1 Договору сторони виявили бажання діяти у справі розвитку інфраструктури НСК «Олімпійський» шляхом інвестування у реконструкцію спортивного павільйону з розширенням та добудовою будівлі площею 4 599,0 кв.м. (в комплексі з колонадою) НСК «Олімпійський» за адресою: м. Київ, вул. Вел. Васильківська, 55. Для досягнення спільної мети сторони домовилися об’єднати свої організаційні, інтелектуальні, фінансові та матеріальні ресурси і можливості в порядку, передбаченому цим Договором. В порядку та на умовах даного Договору Замовник передає площу та споруду для забудови, передбачену цим Договором Генеральному інвестору, а Генеральний інвестор зобов’язується прийняти дану площу та споруду для забудови на строк, визначений сторонами як період будівництва об’єкту.

Згідно з п. 3.1. Інвестиційного договору після завершення будівництва і введення об’єкта в експлуатацію, на умовах, передбачених цим Договором, сторони встановлюють розподіл об’єкта, що складається з добудованої будівлі з колонадою та надбудованої мансарди загальною площею 4 599 кв.м. у відповідності до участі сторін по даному Договору та понесеними ними витратами. За виконання обов’язків, зазначених цим Договором, Замовник отримує у власність з новозбудованої площі приблизно 1 775 кв.м. Ця доля залишається незмінною незалежно від необхідності виконання обов’язків перед третіми сторонами. Генеральний інвестор отримує у власність з новозбудованої площі приблизно 2 824 кв.м. (частину цокольного поверху, 3-4 поверхи добудованої будівлі та мансарди). На разі виконання в установленому порядку додаткових робіт, пов’язаних із збільшенням площ, Генеральний інвестор фінансує необхідні роботи. Процентне співвідношення переходу у власність узгоджується в додатковій угоді, при цьому співвідношення між площами Замовника та Генерального Інвестора в процентному відношенні складають 40% та 60% відповідно.

06.09.2004р. відповідач 1 та відповідач 2 уклали Додаткову угоду №1 до Інвестиційного договору, якою узгодили календарний графік будівельних робіт по розширенню та добудові спортивного павільйону НСК «Олімпійський» та домовились, що початком виконання будівельних робіт є отримання Замовником дозволу на виконання будівельних робіт.

05.01.2005р. сторони Інвестиційного договору уклали Додаткову угоду №2 до Інвестиційного договору, предметом якої стало передання відповідачем 1 відповідачеві 2 на строк, визначений як період будівництва, підсобних приміщень в правому крилі спортивного павільйону на третьому поверсі для розміщення інженерно-технічного персоналу замовника та технагляду.

Додатковою угодою №3 від 22.11.2005р. до Інвестиційного договору відповідач 1 та відповідач 2 визначили, що Генеральний інвестор перераховує Замовнику кошти в розмірі 644 860,00 без ПДВ рівними частками на підставі рахунку, який надається Замовником Генеральному інвесторові за три дні до сплати коштів, але не пізніше 25 числа кожного місяця. Замовник в свою чергу перераховує кошти в день отримання їх від Генерального інвестора на бюджетний рахунок цільового фонду спеціального фонду міського бюджету, згідно п. 2.1.2 Договору.

З предмету Додаткової угоди №4 від 27.11.2006р. до Інвестиційного договору вбачається, що сторони дійшли згоди щодо проведення додаткових робіт, пов’язаних із збільшенням площ Об’єкту, а саме збільшення поверховості будівлі до 12 (дванадцяти) поверхів.

29 січня 2007р. відповідачем 1 та відповідачем 2 була укладена Додаткова угода на перерозподіл площ б/н до Інвестиційного договору. Відповідно до цієї Додаткової угоди площа об’єкта інвестування збільшена з 4 599 кв.м. до 20 800 кв.м. При цьому сторони дійшли згоди щодо наступного розподілу додаткових площ об’єкта: площа, на яку збільшується об’єкт ( 20 800кв.м. - 4 599 кв.м. = 16 201 кв.м.), розподіляється між сторонами у співвідношенні: Замовнику - 30% (4 860 кв.м.) та Генеральному інвестору - 70% (11 341 кв.м.). Сумарна загальна {площа, що отримується у власність становить: Замовник - 6 635 кв.м., Генеральний інвестор- 14 165 кв.м.

18.06.2008р. Заступник Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства України у справах сім’ї, молоді та спорту звернувся до Національного спортивного комплексу "Олімпійський" та ТОВ "Будівельна інвестиційна компанія „ТМ" про визнання недійсним Інвестиційного договору №4 від 15.07.2004 р., укладеного між НСК "Олімпійський" та ТОВ "Будівельна інвестиційна компанія ТМ", та додаткові угоди до нього №1 від 06.09.2004 р., №2 від 05.01.2005 р., №3 від 22.11.2005 р., №4 від 27.11.2006 р., від 29.01.2007 р. б/н. на тій підставі, що інвестиційний договір та додаткові угоди до нього укладені з порушенням вимог закону.

Судом першої інстанції було винесено рішення про задоволення позовних вимог позивача виходячи з того, що Інвестиційний договір №4 від 15.07.2004р. та додаткові угоди до нього, укладені відповідачами, суперечать ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», п. 2 Указу Президента України №451 «Про Положення про національний заклад (установу) України», п. 2 Указу Президента України від 12.05.1996р. №331 «Про національний спортивний комплекс «Олімпійський», Закону України «Про перелік об’єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», Статуту НСК «Олімпійський», а додаткові угоди №1 від 06.09.2004р., №2 від 05.01.2005р., №3 від 22.11.2005р., №4 від 27.11.2006р., від 29.01.2007р. б/н до Інвестиційного договору №4 від 15.07.2004р. є такими, що порушують ч. 2 ст. 326 Цивільного кодексу України, ч.ч. 2, 3 ст. 73 Господарського кодексу України, норми Декрету Кабінету Міністрів України від 15.12.1992р. №8 «Про управління майно, що є у загальнодержавній власності», Закону України «Про управління об’єктами державної власності».

Дослідивши матеріали справи, колегія приходить до висновку про те, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, а рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та не відповідає нормам чинного законодавства, з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, питання законності укладення Інвестиційного договору №4 від 15.07.2004 р. та додаткових угод до нього, отримання дозволів та погоджень щодо їх виконання сторонами, наявність підстав для їх розірвання або визнання недійсними тощо, вже досліджувалися господарським судом.

Так, Рішенням Господарського суду м. Києва у справі №31/259 від 12.06.2008 р. за позовом НСК „Олімпійський” до ТОВ „Будівельна інвестиційна компанія ТМ” про розірвання інвестиційного договору №4 від 15.07.2004р. (копія є в матеріалах справи), було встановлено наступне.

Додаткова угода №1 від 06.09.2004 р., додаткова угода №2 від 05.01.2005 р. та додаткова угода №3 від 22.11.2005 р. за своїм змістом (суттю) фактично є погодженням сторонами дій, спрямованих на виконання умов Інвестиційного договору, а не зміною суттєвих умов Інвестиційного договору.

Додаткова угода №4 від 27.11.2006 р. та додаткова угода на перерозподіл площ №б/н від 29.01.2007 р. є врегулюванням відносин сторін внаслідок корегування проектної документації' (збільшення обсягів будівельних робіт у зв'язку із збільшенням поверховості за корегуванням проектної документації з 4 до 12 поверхів). При цьому лише додаткова угода на перерозподіл площ №б/н від 29.01.2007 р. змінює суттєві умови Інвестиційного договору, а саме процентне співвідношення розподілу площ новозбудованого об'єкту між сторонами змінюється на таке: НСК "Олімпійський" - 30%, ТОВ «Будівельна інвестиційна компанія ТМ» — 70%, що викликано необхідністю суттєвого збільшення обсягів фінансування будівництва. При цьому умови додаткової угоди на перерозподіл площ №б/н від - 29.01.2007р. затверджені міністром у справах сім'ї, молоді та спорту України.

У 2006 році сторонами було здійснене корегування проектної документації відповідно до Концепції розвитку і реконструкції НСК "Олімшйський" в місті Києві, розробленої ВАТ "КиївЗНДІЕП" та погодженої Міністром України у справах сім'ї, молоді та спорту 20.03.2006 р.

Зі змісту концепції, зокрема, випливає, що вона повинна відповідати вимогам міжнародних стандартів і розроблена з урахуванням ДБН, інструкцій по безпеці, регламентом проведення ігор Федерації футболу України, регламентом Спілки Європейських Футбольних Асоціацій (УЄФА та ФІФА). Концепція розроблялася з урахуванням вимог Листа Головного управління по фізичній культурі та спорту КМДА вих. №608 від 14.03.2006 р., відповідно до якого необхідно було виконати вимоги Меморандуму щодо забезпечення комплексного вирішення питань, пов'язаних з підготовкою НСК "Олімпійський" у місті Києві до проведення фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу.

Пояснювальна записка концепції, зокрема, визначає, що перша черга реконструкції НСК "Олімпійський" здійснюється згідно вимог УЄФА до проведення змагань 2012 року. Перелічені докази оглядались у судовому засіданні та визнані належними доказами.

На підставі вищевказаних документів виконавцю проектної документації було надано корегування завдання на розробку проекту по реконструкції і добудові спортпавільйону (в комплексі з колонадою) НСК "Олімпійський" від 17.11.2006 р., яким також передбачено виконання вимог УЄФА та ФІФА до стадіонів.

Вказаним судовим рішенням, також встановлено, що суд прийшов до висновку, що підстав для розірвання Інвестиційного договору №4 від 15.07.2004р. не вбачається: а також, що підстав для визнання недійсним повністю чи у певній частині Інвестиційного договору №4 від 15.07.2004р. та додаткових угод до нього немає.

Відповідно до приписів ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору. Факти, які відповідно до закону вважаються встановленими, не доводяться при розгляді справи. Таке припущення може бути спростовано в загальному порядку.

Позивачем доказів того, що Рішення Господарського суду м. Києва по справі №31/259 від 12.06.2008 р. оскаржувалось чи було скасоване у встановленому законом порядку не надано.

Також слід зазначити, що Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва по справі №8/326 від 16.07.2008 р. встановлено, що ТОВ «Будівельна інвестиційна компанія ТМ», НСК "Олімпійський" та генпідрядною організацією (ЗАТ "Трест "Київміськбуд-5") для здійснення реконструкції спортивного павільйону було отримано всі необхідні погодження проекту будівництва, отримано висновок комплексної державної експертизи, дозвіл на виконання будівельних робіт, тобто було виконано всі вимоги чинного законодавства України, необхідні для здійснення будівельних робіт з реконструкції спортивного павільйону.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції наведені в оскаржуваному рішенні щодо порушення сторонами під час укладення спірних додаткових угод до інвестиційного договору ч. 2 ст. 326 Цивільного кодексу України, ч.ч. 2, 3 ст. 73 Господарського кодексу України, норми Декрету Кабінету Міністрів України від 15.12.1992р. №8 «Про управління майно, що є у загальнодержавній власності», Закону України «Про управління об’єктами державної власності» є помилковими.

Висновок суду першої інстанції про невідповідність Інвестиційного договору №4 від 15.07.2004 р. та додаткових угод до нього ст. 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність", п. 2 Указу Президента України №451 "Про Положення про національний заклад (установу) України", п. 2 Указу Президента України від 12.05.96р. №331 "Про національний спортивний комплекс "Олімпійський", Закону України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації”, Статуту НСК "Олімпійський", оскільки відповідно до зазначених норм закріплене за НСК "Олімпійський" майно є загальнодержавною власністю і забороняється передавати його іншим особам та здійснювати його приватизацію, не відповідає фактичним обставинам справи з огляду на таке.

Як вбачається, в матеріалах справи відсутні належні докази того, що НСК "Олімпійський" передавав або відчужував ТОВ «Будівельна інвестиційна компанія ТМ» закріплене за першим державне майно, належну йому земельну ділянку, здійснював приватизацію державного майна тощо.

Тобто, НСК "Олімпійський" залишається власником належного йому майна (будівлі), але здійснює його реконструкцію. ТОВ «Будівельна інвестиційна компанія ТМ» та НСК "Олімпійський" здійснюють реконструкцію спортивного павільйону з розширенням та добудовою будівлі спільними зусиллями. Новозбудована ж будівля не є об'єктом загальнодержавної власності, а набувається у власність ТОВ «Будівельна інвестиційна компанія ТМ» та НСК "Олімпійський" у відповідних долях згідно з умовами Інвестиційного договору після закінчення будівництва та введення його в експлуатацію.

Відповідно до ст. ст. 328, 331 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

В силу ст. ст. 7, 9 Закону України "Про інвестиційну діяльність" всі суб'єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України; розміщення інвестицій у будь-яких об'єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим законом, іншими актами законодавства України, визнається невід'ємним правом інвестора і охороняється законом. Інвестор самостійно визначає цілі, напрями, види й обсяги інвестицій, залучає для їх реалізації на договірній основі будь-яких учасників інвестиційної діяльності, у тому числі шляхом організації конкурсів і торгів. За рішенням інвестора права володіння, користування і розпорядження інвестиціями, а також результатами їх здійснення можуть бути передані іншим громадянам та юридичним особам у порядку, встановленому законом; взаємовідносини при такій передачі прав регулюються ними самостійно на основі договорів. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України, основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода), укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності. Втручання державних органів та посадових осіб у реалізацію договірних відносин між суб'єктами інвестиційної діяльності зверх своєї компетенції не допускається.

Відповідно до приписів Декрету Кабінету Міністрів України "Про управління майном, що є у загальнодержавній власності" №8-92 від 15.12.1992 р., який діяв на час укладення Інвестиційного договору, міністерства та інші підвідомчі Кабінету Міністрів України органи державної виконавчої влади відповідно до покладених на них повноважень здійснюють контроль за ефективністю використання і збереженням закріпленого за підприємствами державного майна.

Як було зазначено, під час укладення Інвестиційного договору його умови були погоджені віце прем'єр-міністром України, головою наглядової ради НСК "Олімпійський", а також затверджені — головою Державного комітету України з питань фізичної культури і спорту, що повністю відповідає встановленим законодавством (яке діяло на час укладення Інвестиційного договору) приписам. До того ж договір був укладений з метою виконання програми щодо підготовки до проведення чемпіонату Європи 2012 р. з футболу.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Стаття 203 Цивільного кодексу України містить вичерпний перелік вимог, додержання яких є необхідно для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних.

З огляду на викладене при укладенні спірного договору сторонами було дотримано всіх визначених ст. 203 ЦК України вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі ст. 267 Цивільного кодексу України 29.09.2008р. ТОВ "Будівельна інвестиційна компанія ТМ" звернулося до суду та заявило про обов'язкове застосування судом позовної давності та наслідків її спливу до заявлених по цій справі позовних вимог, що підтверджується відповідною заявою вих. №26/09-08-3 від 26.09.2008 р. (а.с. 75 т. 2), яка була подана суду до винесення ним рішення (що підтверджується відповідною відміткою канцелярії суду).

Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У даній справі предметом позову є визнання недійсним Інвестиційного договору №4 від 15 липня 2004 року, який було укладено між НСК "Олімпійський" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія ТМ".

До вимог про визнання правочинів недійсними відповідно до змісту статей 257, 258 Цивільного кодексу України застосовується загальна позовна давність, тривалістю у 3 роки.

Таким чином, оскільки вказаний інвестиційний договір було укладено та погоджено віце прем'єр-міністром України 15 липня 2004 року, то строк позовної давності сплинув 15 липня 2007 року.

Однак, суд першої інстанції в порушення вказаних норм матеріального права позовну давність не застосував та у позові не відмовив.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позовних вимог, а рішення господарського суду м. Києва від 29.09.2008р. є необґрунтованим, не відповідає дійсним обставинам справи і підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.4 ст.103, п.4 ст.104, ст.105 ГПК України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна інвестиційна компанія «ТМ» задовольнити.

2.          Рішення Господарського суду м. Києва від 29.09.2008р. у справі № 21/94 скасувати.

3.          В задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

4.          Стягнути солідарно з Кабінету Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2) та Міністерства України у справах сім’ї, молоді та спорту (01023, м. Київ, вул.. Еспланадна, 42) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна інвестиційна компанія «ТМ» 42,50 грн. – держмита за подання апеляційн6ої скарги. Видати наказ.

5.           Видачу наказу доручити Господарському суду м. Києва.

6.          Матеріали справи № 21/94 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Отрюх Б.В.

Судді                                                                                          Верховець А.А.

Тищенко А.І.