ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
Справа
№ 17/52/08
Одеський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:
головуючого судді Л.І. Бандури
суддів Л.І. Бойко, Л.В. Поліщук
при секретарі судового
представників сторін:
від позивача -ОСОБА_2
від відповідачів -Талпа О.А., ОСОБА_4
від прокуратури -не з'явився
відкритому судовому засіданні апеляційне подання Вознесенського міжрайонного прокурора
Миколаївської області
на рішення господарського суду Миколаївської
області від 18.02.2008 р.
по справі № 17/52/08
за позовом Фізичної особи - підприємцяОСОБА_1
до Таборівської сільської ради
Вознесенського району Миколаївської області, Вознесенської районної державної
адміністрації Миколаївської області, Приватного сільськогосподарського
підприємства “Прогрес”
про визнання права власності на нерухоме
Згідно розпорядження голови Одеського
апеляційного господарського суду № 71 від 01.07.2008 р. розгляд апеляційної
скарги здійснюється колегією суддів у складі: головуючого судді Л.І. Бандури,
суддів Л.І. Бойко,                 Л.В. Поліщук.
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернувся до господарського суду з позовом та уточненням до нього про визнання
права власності на самочинно збудовані об'єкти нерухомості, які знаходяться в
Миколаївській області,АДРЕСА_1 на підставі ст. ст. 331, 376, 392 ЦК України.
В обґрунтування позову позивач
послався на те, що йому на праві власності належить комплекс будівель,
розташованих по АДРЕСА_1 В подальшому рішенням Виконавчого комітету
Таборівської сільради № 104 від 21.12.2007 р. ця адреса змінена на АДРЕСА_1. На
земельній ділянці, яка передана позивачу в оренду рішенням сільради для
обслуговування цього комплексу, самочинно побудовано нежитлові приміщення,
право власності на які може бути визнано за рішенням суду згідно ч. 3 ст. 376
Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 18.02.2008 р. (суддя С.М. Коваль) позов задоволено з
мотивів обґрунтованості позовних вимог, визнано за СПД ОСОБА_1 право власності
на самочинно збудовані об'єкти нерухомості, розташовані в АДРЕСА_1

Не погодившись з судовим рішенням,
Вознесенський міжрайонний прокурор звернувся з апеляційним поданням в інтересах
Вознесенської районної державної адміністрації, в якому просить його скасувати,
прийняти нове рішення про залишення позову без розгляду, посилаючись на
невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Апеляційне подання обґрунтоване тим,
що судом не враховано, що земельна ділянка, на якій розташований спірний
комплекс будівель знаходиться на території Таборівської сільської ради за
межами населеного пункту. Розпорядженням голови Вознесенської РДА від
12.08.2002 р. № 263-р громадянину ОСОБА_1надано дозвіл на розробку проекту
відведення земельної ділянки розміром 2,633 га із земель запасу Таборівської
сільради, але названий проект не був затверджений.

Одночасно прокурором заявлено
клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне
подання, яке ухвалою апеляційної інстанції від 27.05.2008 р. задоволено згідно
зі ст. ст. 53, 93 ГПК України. Крім того, цією ж ухвалою суду залучено до
участі у справі в якості відповідача Вознесенську районну державну
адміністрацію Миколаївської області.

Ухвалою від 12.06.2008 р. з ініціативи
суду залучено в якості відповідача Приватне сільськогосподарське підприємство
“Прогрес”.

Заслухавши доводи представників
сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки,
дослідивши надані докази та обговоривши доводи апеляційного подання, судова
колегія встановила:

Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1на
праві власності належав комплекс будівель, розташованих по АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право власності НОМЕР_1 від 26.03.2002 р. та
реєстраційним написом № 25 від 08.04.2002 р.

Рішенням Виконавчого комітету
Таборівської сільської ради № 11 від 24.05.2002 р. погоджено надання земельної
ділянки ОСОБА_1на умовах оренди для ведення підсобного господарства терміном на
49 років. Згодом позивач самовільно побудував прибудову до кормозапарника Літ.
“К”-1, колодязь № 1, водонапірну вежу №2, огорожу № 3, ворота № 4. Проведену
самозабудову належним чином не оформив: не отримав дозволу на будівництво,
затвердженого проекту дозволу на виконання будівельних робіт. Проте згодом,
отримав висновки Вознесенської районної санітарно-епідеміологічної станції
(висновок № 1590 від 26.11.2007 р.), ГУ МНС України в Миколаївській області,
якими погоджено оформлення самовільно збудованих будівель.

Між тим, рішенням Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської області від 22.12.2004 р. по справі №
2-1306/04 за позовом ПСП “Прогрес” до СДП “Укрспец'юст” в особі Миколаївської
філії СДП “Укрспец'юст”, Відділу ДВС Вознесенського міського управління юстиції,
ОСОБА_1 за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору -Бузької
сільської ради Вознесенського району, Приватного нотаріуса Вознесенського
міського нотаріального округу Миколаївської областіОСОБА_3

1)
визнано недійсними:

-
свідоцтво про право власності на комплекс будівель, видане виконкомом Бузької
сільради на ім'я ПСП “Прогрес” 02.01.2002 р.;

- акт
про проведення прилюдних торгів від 14.03.2002 р., затверджений ВДВС
Вознесенського МУЮ Миколаївської області 14.03.2002 р.

-
проведені торги по реалізації комплексу будівель, зареєстрованого на час торгів
за ПСП “Прогрес”;

-
свідоцтво про право власності, видане приватним нотаріусом Вознесенського
міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_3 26.03.2002 р. № 489
на ім'я ОСОБА_1 та зареєстроване в КП “Вознесенське МБТІ” 08.04.2002 р.;

2)
повернуто сторони у попереднє становище: стягнуто з СДП “Укрспец'юст” в особі
Миколаївської філії СДП “Укрспец'юст” на користь ОСОБА_1 60417 грн., з ВДВС
Вознесенського МУЮ Миколаївської області на користь СДП “Укрспец'юст” в особі
філії 54375,31 грн.

Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 16.06.2005 р., залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області від 10.07.2007 р., рішення суду змінено:
зменшено розмір стягнення з СДП “Укрспец'юст” на користь ОСОБА_1 із 60417 грн.
до 6041,69 грн.; виключено з рішення висновок про стягнення з ВДВС на користь
СДП “Укрспец'юст” в особі філії 54375,31 грн.; стягнуто з ВДВС на користь
ОСОБА_1 5927,53 грн.; стягнуто з ПСП “Прогрес” на користь ОСОБА_1 48447,78
грн.; в іншій частині рішення суду залишено без змін.

Отже, твердження позивача про
наявність у нього права власності на комплекс будівель, розташованих по
АДРЕСА_1, суперечать матеріалам справи.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 376 Цивільного
кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право
власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду
визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що
не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Статтею 181 Цивільного кодексу
України визначено, що до нерухомих речей відносяться об'єкти, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх
призначення.

Відповідно до приписів ст. ст. 116,
124, 125 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права
власності та права користування земельними ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом
передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Передача
в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або
органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної
ділянки. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору
оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її між у натурі (на місцевості), одержання документа,
що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Матеріали справи свідчать, що
Розпорядженням голови Вознесенської РДА № 263-р від 12.08.2002 р. “Про дозвіл
на розробку проекту відведення земельної ділянки” громадянину ОСОБА_1надано
дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 2,633 га із
земель запасу Таборівської сільської ради, рекомендовано у двомісячний термін
забезпечити розробку землевпорядною організацією вказаного проекту та надати
його на затвердження Вознесенській райдержадміністрації. У разі невиконання
цієї рекомендації розпорядження буде визнано таким, що втратило свою чинність.
Проект відведення земельної ділянки не затверджений, що підтверджується
відповіддю Вознесенської райдержадміністрації № 1311-5-02 від 23.04.2008 р. на
вимогу Вознесенського міжрайонного прокурора про надання інформації в зв'язку з
перевіркою за зверненням директора ПСП “Прогрес” ОСОБА_4

Згідно листа начальника
Вознесенського ОДПІ № 2192/10/10-04 від 06.02.2008 р. земельних ділянок у
власності або у користуванні за громадянином ОСОБА_1 по Таборівській сільській
раді не зареєстровано. Відповідно до карток, особових рахунків орендна плата
зазначеним громадянином не сплачується.

Враховуючи, що доказів надання
позивачу земельної ділянки в оренду у встановленому законом порядку в
матеріалах справи немає, у суду були відсутні підстави для задоволення позову
про визнання права власності на самочинно збудоване майно на підставі ст. 376
ЦК України.

З огляду на вищевикладене, рішення
суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 99, 103 - 105 ГПК України, колегія
суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Миколаївської області від 18.02.2008 р. у справі № 17/52/08 скасувати, в позові
відмовити.

Постанова апеляційної інстанції
набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня
набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя
Л.І. Бандура

Суддя                                                                                Л.І.
Бойко

Суддя
Л.В. Поліщук