ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 24/137

16.07.08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКС К"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вугіллясервісбуд"

про стягнення 500 819,94 грн.

Суддя Смілянець В.В.

Представники сторін:

Від позивача           Скуратівський С.І. (довіреність № б/н від 21.05.2008р.)

Від відповідача          не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "МАКС К" звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Вугіллясервісбуд" основного боргу по договору купівлі-продажу № 39/08-2997-С від 18.08.2007р. в розмірі 161 215,20 грн., а також 148317,50 грн. пені за прострочення платежу та 191287,24 грн. відсотків за користування чужими коштами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2008 року порушено провадження у справі № 24/137, розгляд справи було призначено на 26.06.2008 року. В зв’язку з неявкою в судове засідання відповідача, ухвалою від 26.06.2008 року розгляд справи відкладено на 16.07.2008 року. У вказане судове засідання представник відповідача повторно не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань суду не подав.

Відповідно до довідки Головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві від 22.05.2008 року № 21-10/2841-2, відповідач знаходиться за адресою: 01021, м. Київ, вул. Інститутська, 16, кв. 4, відповідно ухвала про порушення провадження у справі та відкладення направлені відповідачу за вказаною адресою, отже відповідач належним чином повідомлений про час і місце проведення судового засідання.

За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст. 75 ГПК України розглянути справу у відсутності відповідача за наявними матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить суд стягнути з відповідача суму боргу, штрафні санкції за порушення боргового зобов’язання та відшкодувати позивачу витрати по сплаті державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Розглянувши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, –

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2007 року між Позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "МАКС К" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вугіллясевісбуд" було укладено договір купівлі-продажу № 39/08-2997-С (в подальшому - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов’язується передати покупцю по його заявкам (усним чи письмовим) у власність спецодяг, взуття, засоби індивідуального захисту, рукавиці тощо (в подальшому - товар) належної якості, а покупець зобов’язаний прийняти товар та здійснити оплату в строки та в порядку, передбаченому умовами даного договору.

Згідно з п. 4.1 договору оплата товарів покупцем повинна була здійснена за ціною, зазначеною у відповідній накладній шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця.

На виконання умов договору та у відповідності із специфікацією до договору позивачем було передано у власність відповідача товар загальною вартістю 161215,20 грн.

Вказане підтверджується довіреністю серії ЯЛЗ № 952543 від 11.09.2007р. та видатковими накладними № с-00000048 від 13.09.2007р. на суму 127092,00 грн. та № с-00000051 від 21.09.2007р. на суму 34123,20 грн., а загалом - 161 215,20 грн.

Відповідно до п. 4.2 договору покупцю надається товар з відстрочкою розрахунків строком на 21 календарний день від дати отримання товару.

Таким чином, строк платежу щодо товару, отриманого 13.09.2007р. (видаткова накладна № с-00000048 від 13.09.2007р.) настав 05.10.2007р., а щодо товару, отриманого відповідачем 21.09.2007р. (видаткова накладна № с-00000051 від 21.09.2007р.) - 13.10.2007р.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, відповідач взятих на себе зобов’язань по оплаті товару не виконав, в результаті чого виникла заборгованість, яка на момент розгляду справи так і не ліквідована.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наданих суду доказів вбачається, що позивач виконав свої зобов’язання в повному обсязі, покладені на нього договором.

Відповідачем не надано жодних заперечень та доказів на спростування обставин, викладених позивачем у позовній заяві.

Як визначено частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов’язків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов’язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки відповідач не сплатив позивачу грошові кошти за отриманий товар у визначений термін, за таких обставин позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКС К" щодо стягнення суми основного боргу визнається судом обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На день розгляду справи заборгованість по договору купівлі-продажу № 39/08-2997-С від 18.08.2007р. складає 161215,20 грн. та підлягає стягненню з Відповідача.

Крім того, в зв’язку з тим, що внаслідок порушення відповідачем грошового зобов’язання сталося прострочення платежу, позивач в позовних вимогах просить суд стягнути з відповідача пеню.

Відповідно до п. 5.2 договору за прострочення платежу покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,5 % від суми боргу за кожен день прострочення.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина 1 статті 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Розмір пені обчислений за весь період прострочення, який в порядку ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України обмежений 6-місячним строком. Згідно розрахунку позивача розмір пені становить 148 317,98 грн. Але судом було встановлено, що в розрахунку пені позивачем допущена арифметична помилка, в зв’язку з чим судом здійснено перерахунок розміру пені, який становить 146705,83 грн. та підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, відповідно до п. 4.3 договору, в разі неотримання повного розрахунку в строки, встановлені п. 4.2 договору (21 календарний день з моменту отримання товару), покупець зобов’язується сплачувати проценти продавцю за користування чужими грошовими коштами в розмірі 0,5% за кожен день такого користування.

Статтею 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 232 Господарського кодексу України відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору.

З розрахунку позовних вимог позивача випливає, що за товар, поставлений 13.09.2007р. розмір процентів становить 151 874,94 грн. (239 днів неправомірного користування коштами) та за товар, поставлений 21.09.2007р. розмір збитків - 39412,30 грн. (231 день). В підсумку, загальний розмір відсотків за неправомірне користування коштами складає 191 287,24 грн.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення нарахованих відсотків є правомірними та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 49 ГПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема, з відповідача додатково підлягають стягненню витрати позивача по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612, 625, 692 ЦК України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 230 ГК України, ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вугіллясервісбуд" (01021, м. Київ, вул. Інститутська, 16, к. 4; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКС К" (03194, м. Київ, пр-т. 50-річчя Жовтня, 9-Є, кв. 89; ) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження, 161215 (сто шістдесят одну тисячу двісті п'ятнадцять) грн. 20 коп. боргу, 146705 (сто сорок шість тисяч сімсот п’ять) грн. 83 коп. пені та 191287 (сто дев’яносто одну тисячу двісті вісімдесят сім) грн. 24 коп. процентів, а також 499 (чотириста дев’яносто дев’ять) грн. 21 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ.

4.          Рішення надіслати сторонам.

5.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Смілянець В.В.