ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2008 р. Справа № 59/212-08

вх. № 7658/4-59

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Проніна А.Б. наказ від 01.03.2005р. №1, Кравцов А.Ю. дов. від 31.10.2008р. №б/н

відповідача - не з"явився,

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейські технології і обладнання", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Куп'янський м'ясокомбінат", м. Куп'янськ

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

17.10.2008р. позивач ТОВ „Європейські технології і обладнання” звернувся до господарського суду Харківської області із позовом до ТОВ ТД „Куп’янський м’ясокомбінат” про визнання договору від 29.05.2007р. №29/05 недійсним. Позивач стверджує що в даному договорі відсутні істотні умови договору тому даний договір не відповідає вимогам ст. 630, 632, 638 ЦК України і є недійсним. В судовому засіданні представник позивача підтримує позовні вимоги, наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з’явився, свого повноважного представника не направив, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві та повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення. З урахуванням викладеного згідно положень ст.75 ГПК України справа розглядається у відсутності відповідача за наявними в ній матеріалами.

З’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд встановив наступне.

Між позивачем та відповідачем був укладений договір від 29.05.2007р. №29/05 Відповідно до предмету договору (п.1.1.) Продавець передає, а Покупець отримує і сплачує, вказане в накладних, рахунках або інших документах обладнання харчової промисловості на загальну суму 150000,00 грн.в т.ч. ПДВ 20%.

Найменування, ассортимент та кількість обладнання в договорі не визначені. Накладні, рахунки та інші документи на підставі договору не складалися. Додаткових угод та додатків до договору не узгоджувалося. Виконання договору з боку позивача також не проводилось.

Такі обставини, на думку позивача свідчать про недійсність договору.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного.

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона – постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що спірний договір від 29.05.2007р. №29/05 відноситься до договорів поставки, оскільки містить в собі окремі притаманні таким договорам умови.

Вимоги до змісту договору поставки визначені ст.ст. 655-697, 712 ЦК України, ст.ст.264-271 ГК України. Зокрема, ст. 266 ГК України встановлено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

З матеріалів справи вбачається, що спірний договір поставки від 29.05.2007р. №29/05 не містить умов щодо предмету поставки (найменування виробів, загальної кількості товарів, що підлягають поставці, їх часткового співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами) та умов щодо ціни товару.

У відповідності до ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

На підставі викладеного, враховуючи те, що в спірному договорі поставки від 29.05.2007р. №29/05 відсутні істотні умови договору, а саме умови щодо предмету поставки та умови щодо його ціни, суд приходить до висновку що даний договір не є укладеним.

За змістом ст. 203, 215 ЦК України недійсним може бути визнаний лише укладений договір, тобто такий, щодо якого сторонами в потрібній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. Відсутність договору унеможливлює визнання його недійсним. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання договору недійсним.

Крім того, суд зауважує, що договір від 29.05.2007р. №29/05 не будучи укладеним не спричинив виникнення, зміну або припинення прав та обов’язків сторін. Тобто, цей договір не створив правових наслідків у вигляді покладання на позивача передбачених ним обов’язків, а отже не призвів до порушення його (позивача) прав.

Таким чином, враховуючи відсутність факту укладення договору від 29.05.2007р. №29/05, а також відсутність порушень прав позивача спірним договором у суду відсутні підстави для застосування способів захисту права, передбачених ст.16 ЦК України, ст. 20 ГК України, оскільки підставою їх застосування є порушення, невизнання чи оспорювання права (ст. 15 ЦК України, ст. 20 ГК України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав державне мито покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, на підставі ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції, ст.ст. 15, 16, 203, 215, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.20, 180, 265, 266 Господарського кодексу України, керуючись, ст. ст. 1, 4, 12, 27, 32, 33, 43, 44-49, 75, 82–85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Суддя

Справа №59/212-08

Повний текст рішення підписано 21.11.2008р.