Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2008 р. Справа № 57/05-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді ,

при секретарі Черкашиній І.В.

за участю

прокурора - Гавриленко О.В.

представників сторін:

позивач – Крашенінніков В.В.

відповідач –не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області, м.Харків (вх. № 2279 Х/3) та апеляційне подання Першого заступника прокурора міста Харкова (вх. № 2297 Х/3 на рішення господарського суду Харківської області від 09.09.08 р. по справі № 57/05-08

за позовом Першого заступника прокурора м. Харкова в особі Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області, м. Харків

до Харківськjuj комунальнjuj підприємствf "Міськелектротранс" Ордена Трудового Червоного прапору ім. 60-річчя Радянської України м. Харків

стягнення 920,52 грн.

встановила:

Перший заступник прокурора м. Харкова в інтересах держави в особі Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області, м. Харків звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача - Харківського комунального підприємства «Міськелектротранс»Ордена трудового Червоного прапору ім. 60-річчя Радянської України, м. Харків 920,52 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 09.09.2008 року по справі № 57/05-08 (суддя Аюпова Р.М.) в позові відмовлено повністю.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Харківської області від 09.09.2008 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги першого заступника прокурора м. Харкова про стягнення з Харківського комунального підприємства "Міськелектротранс" на користь Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області 855,93 грн. збитків від інфляції та 64,59 грн. процентів річних за несвоєчасне виконання рішення господарського суду Харківської області від 22.01.2007р. по справі № 40/545-07 задовольнити повністю.

Перший заступник прокурора м. Харкова також звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційним поданням, в якому, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Харківської області від 09.09.2008 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги першого заступника прокурора задовольнити повністю.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.09.2008р. по справі № 57/05-08 об`єднано в одне провадження розгляд апеляційної скарги позивача та апеляційного подання першого заступника прокурора м. Харкова.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу та апеляційне подання не надав, в судове засідання свого представника не направив, про причини нез’явлення не попередив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи.

Отже, враховуючи те, що судом апеляційної інстанції вжито необхідних заходів для всебічного та повного розгляду справи по суті, а сторони були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги та апеляційного подання без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 09.09.2008 року без змін, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.11.2007 року по справі № 37/306-07 позов прокурора Фрунзенського району м. Харкова в інтересах держави в особі Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області (позивача) до Харківського комунального підприємства «Міськелектротранс»Ордена трудового Червоного прапору ім. 60-річчя Радянської України (відповідача) задоволено та стягнуто з останнього 168529,40 грн., з яких 150585,00 грн. - основної заборгованості, 7857,11 грн. - пені, 8237,00 грн. - збитків від інфляції, 1850,29 грн. - процентів річних.

На тій підставі, що відповідач не сплатив суму боргу, встановлену рішенням суду від 12.11.2007 року, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача пені, збитків від інфляції та трьох процентів річних нарахованих на основну суму боргу за невиконання відповідачем грошового зобов’язання, за результатом розгляду якого рішенням господарського суду Харківської області від 22.01.2008 р. по справі № 40/545-07 за позовом прокурора Ленінського району м.Харкова в інтересах держави в особі Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області (позивача) до Харківського комунального підприємства «Міськелектротранс»Ордена трудового Червоного прапору ім. 60-річчя Радянської України (відповідача) задоволено та стягнуто з останнього 11149,98 грн., з яких 2717,22 грн. пені, 7679,83 грн. три проценти річних, 752,93 грн. інфляційних.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

За статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідачем згідно з платіжною вимогою № 1 від 14.04.2008 року та випискою банку від 25.04.2008 р. на суму 11 149,50 грн. здійснена оплата заборгованості за вказаними вище рішеннями суду, що є підставою для припинення договірних зобов’язань, які були предметом розгляду справи 40/545-07.

Позивач вважає стягнуті за рішенням суду від 22.01.2008 р. по справі № 40/545-07 грошові кошти в загальній сумі 11 149,98 грн., з якої 2717,22 грн. пені, 7679,83 грн. три проценти річних та 752,93 грн. інфляційних новим грошовим зобов’язанням відповідача, у зв’язку з чим ним на цю суму з моменту набрання рішення від 21.01.2008 р. законної сили - 14.02.2008 р. до моменту оплати цієї суми - 25.04.2008 р. нараховані 855,93 грн. збитків від інфляції та 64,59 грн. процентів річних.

Місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні послався на те, що стягнуті за рішенням суду від 22.01.2008 р. по справі № 40/545-07 пені в розмірі 2717,22 грн., 7679,83 грн. три проценти річних та 752,93 грн. інфляційних (всього в сумі 11149,98 грн.) не є новим грошовим зобов’язанням відповідача, оскільки вони нараховані позивачем на суму основного боргу за період його несплати та за своєю правовою природою є правовим наслідком порушення зобов’язання, в зв’язку з чим дійшов висновку про відсутність правових підстав для нарахування позивачем інфляційних та річних на суму 2717,22 грн. пені, 7679,83 грн., трьох процентів річних та 752,93 грн. інфляційних (а не на суму основного боргу), з огляду на що визнав позовні вимоги неправомірним та такими, що не підлягають задоволенню.

З даними висновками господарського суду повністю погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Оскаржене рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки суд при його прийнятті взяв до уваги обставини, суттєві для розгляду цього спору, а висновки, викладені в ньому, узгоджуються з приписами норм чинного законодавства, які в даному випадку регулюють спірні правовідносини, що призвело до прийняття правомірного рішення.

Прокурор в апеляційному поданні та позивач в апеляційній скарзі в якості обґрунтування правомірності позовних вимог посилаються на ст. 11 ЦК України і вважають рішення господарського суду Харківської області від 22.01.2008р.по справі № 40/545-07 підставою для виникнення нового грошового зобов’язання.

Проте, колегія суддів вважає наведені твердження хибними та зазначає наступне.

Грошове зобов’язання - це зобов’язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільно-правовим законодавством України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України підставою виникнення господарського зобов’язання є безпосередньо закон або інший нормативно-правовий акт, що регулює господарську діяльність; акт управління господарською діяльністю; господарський договір та інші угоди, передбачені законом, наслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; наслідок подій, з якими закон пов’язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Таким чином, рішення господарського суду Харківської області від 22.01.2008р. по справі № 40/545-07 за позовом прокурора Ленінського району м.Харкова в інтересах держави в особі Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області (позивача) до Харківського комунального підприємства «Міськелектротранс»(відповідача) про стягнення з останнього 11 149,98 грн. (2717,22 грн. пені, 7679,83 грн. 3% річних, 752,93 грн. інфляційних) не можна вважати підставою для виникнення у відповідача нових або додаткових грошових зобов’язань перед позивачем, зазначене рішення є актом процесу господарського судочинства.

Згідно з вимогами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також - три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні збитки є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частиною основного боргу, а нарахування 3% річних по грошових розрахунках є визначеною законом платою боржника за користування грошовими коштами кредитора.

Передбачене законом право позивача вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відтак, виходячи з аналізу ст. 625 Цивільного кодексу України, проценти та інфляційні підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов’язання та нараховуються, як правило, на суму боргу за основним зобов’язанням, а не на вже стягнуті за рішенням суду суму пені, інфляційні та 3% річних від простроченої суми договірного зобов’язання.

За таких обставин, колегія суддів визначає, що стягнуті за рішенням суду від 22.01.2008 р. 2717,22 грн. пені, 7679,83 грн. три проценти річних та 752,93 грн. інфляційних (всього в сумі 11149,98 грн.) нараховані позивачем на суму основного боргу, тобто вже існуючого зобов’язання, не можуть вважатися новим грошовим зобов’язанням.

Враховуючи, що договірне зобов’язання, яке було предметом розгляду у справі № 37/306-07 відповідачем виконане лише 25.04.2008 року, тому за рішенням суду від 22.01.2008 року по справі за № 40/545-07 у нього виникло не нове грошове зобов’язання, а зобов’язання по виконанню правових наслідків порушення договірного зобов’язання.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що посилання прокурора та позивача на виникнення у відповідача перед позивачем нового грошового зобов’язання в сумі 11 149,98 грн. за рішенням суду від 22.01.2008р. по справі № 40/545-07 є безпідставними та необґрунтованими, тому позовні вимоги щодо нарахування на зазначену суму інфляційних та річних в розмірі 920,52 грн. є такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

На думку колегії суддів, прокурор та позивач не обґрунтували та не довели належними та допустимими доказами правомірності позовних вимог до відповідача, а факти, викладені в апеляційній скарзі та апеляційному поданні та їх посилання на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що обставини справи були всебічно і повно досліджені господарським судом, рішення господарського суду Харківської області від 09.09.2008 р. по справі № 57/05-08 відповідає чинному законодавству та фактичним обставинам справи, а доводи, з яких подані апеляційна скарга та апеляційне подання про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. 11, п.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України, ст. ст. 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області, м. Харків та апеляційне подання Першого заступника прокурора міста Харкова залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 09.09.2008р. по справі № 57/05-08 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді