Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "07" серпня 2008 р.
Справа № 2/2705

Господарський
суд Житомирської області у складі:

Головуючого -
судді Тимошенка О.М.

при секретарі
Кисліцькій Ж.В.

за участю
представників сторін

від позивача
ОСОБА_1. дов. від 31.01.07

від відповідача
ОСОБА_2. дов. від 28.01.08

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3(м. Житомир)

до Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_4(м. Житомир)

про стягнення
20159,10 грн.

Позивачем
пред'явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 20159,10грн., з
яких: заборгованість по орендній платі в сумі 7729,69грн.,243,71грн. пені,
12185,70грн. штрафних санкцій.

28.01.08р.
позивач подав до суду уточнення до позовних вимог та просить стягнути з
відповідача 19865,30грн., з яких: 6797,50грн. боргу, 256,13грн. пені,
12811,67грн. штрафу.

Представник
позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у
позовній заяві, пояснив, що факт існування господарських відносин з
відповідачем крім укладеного належним чином договору оренди приміщення
підтверджується також великою кількістю свідчень інших суб'єктів
підприємницької діяльності, які орендують приміщення, за тією ж адресою,
банківських виписок, які належать до того періоду, коли відповідач сплачував
орендну плату по безготівковому розрахунку, листами відповідача про розірвання
договірних відносин.

Представник
відповідача заперечив проти позову позивача, зазначивши, що між сторонами не
було укладено письмового договору оренди, як того вимагає закон, а отже позивач
не надав доказів, які б свідчили про наявність підстав для зобов'язання
відповідача щодо сплати орендної плати.

Заслухавши
пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01 січня 2007
року між приватним підприємцем ОСОБА_3 (орендодавець) та приватним підприємцем
Кратюком Віталієм Олеговичем (орендар) був укладений договір оренди нежитлового
приміщення №508, відповідно до умов якого орендодавець (позивач) зобов'язався
передати частину будівлі - приміщення №6, загальною площею 135,1м2 , а також
місце на відкритій стоянці, які знаходяться за адресою:АДРЕСА_1, а орендар
(відповідач) зобов'язався прийняти в строкове платне користування дані
приміщення (а.с.80).

Відповідачем
заперечується факт укладення вказаного договору. Однак господарський суд
прийшов до висновку, що такий договір дійсно укладався сторонами, що
підтверджується печаткою відповідача на договорі та його підписом. Належність
підпису відповідачу підтверджується також висновком експерта №1/107 від
16.05.08 (а.с.75).

Заперечуючи
проти позову відповідач також зазначив, що об'єкт оренди не передавався
відповідачу за актом.

Разом з тим
господарським судом також встановлено, що аналогічний договір оренди укладався
між сторонами 01.09.06 зі строком дії до 31.12.06 (а.с.82). На виконання цього
договору сторонами складено акт приймання передачі орендованого майна (а.с.84)
Таким чином об'єкт оренди не виходив з користування відповідача, тому не було
необхідності складати акт приймання передачі на виконання договору оренди від
01.01.07.

Крім того факт
укладення та виконання договору оренди підтверджується листом відповідача від
29.10.07, який адресований позивачу, в якому відповідач повідомляє, що він
залишає орендоване приміщення та територію. (а.с.100)

Позивачем до
суду представлено декілька примірників договорів оренди. Господарський суд при
вирішенні спору бере за основу оригінальний примірник договору №508 від
01.01.07 (а.с.80)

Згідно ст.
759  ЦК України, за  договором
найму  (оренди)  наймодавець
передає   або зобов'язується
передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Строк дії
даного договору сторонами встановлено з 01 січня 2007р. по 31 грудня 2007 рік
(п.3.1 договору).

За п.4.1 договору,
орендна плата за приміщення №6 встановлена у розмірі 15,00грн. за 1 м.2, та
становить 2026,50грн. на місяць, за місце на території відкритої стоянки
встановлюється у розмірі 8,00грн. за одну одиницю - вантажні
автомобілі,6,00грн. за одну одиницю - мікроавтобуси та 4,00грн. за одну
одиницю- легкові автомобілі, яка поставлена на стоянку та вираховується як сума
кількості машин помножена на кількість днів стоянки, згідно з книгою
в'їзду-виїзду машин. Сумарна орендна плата складається з сум плати за оренду
приміщень, оплати за стоянку автомобілів, платежів за комунальні послуги, які
надаються орендодавцем орендарю та експлуатаційних витрат.

Пунктами 4.2
договору, передбачено, що орендна плата здійснюється з моменту підписання акту
прийому-передачі приміщення в користування безготівковим перерахуванням коштів
на розрахунковий рахунок орендодавця, на підставі рахунку виписаного
орендодавцем. Плата за оренду здійснюється не пізніше 10 числа поточного
місяця, а плата за інші надані комунальні послуги та експлуатаційні витрати не
пізніше 10 числа наступного за звітним місяцем.

Для оплати за
оренду приміщення, позивачем направлялися відповідачу рахунки №134 від
01.10.07р.,№147 від 01.11.07р. та №160 від 01.12.07р. (а.с.10). При цьому
представник позивача в судовому засіданні пояснив в рахунках орендна плата
вказана за поточний місяць, а інші платежі за попередній місяць. В рахунку від
01.12.07 відображена тільки орендна плата за орендоване приміщення, так як з
листопада відповідач іншими послугами не користувався.

Відповідачем не
надано доказів оплати.

У вказаних
рахунках позивачем вказано розмір орендної плати як 2337,23 грн., хоча, як
встановлено, в договорі оренди розмір орендної плати визначений як 2026,50
грн.

З урахуванням
викладеного господарський суд приходить до висновку, що борг відповідача по
орендній платі становить 6797,50 грн., які підлягають стягненню з відповідача
на користь позивача.

Крім того
позивач просить стягнути з відповідача 243,71 грн. пені та 12185,70 грн.
штрафу.

Пунктом 4.5
договору передбачено відповідальність орендаря за несвоєчасну сплату орендної
плати у вигляді пені у розмірі 0,1% за кожний день прострочення, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ. Цим же пунктом передбачена відповідальність у
вигляді штрафних санкцій в розмірі 5% від суми заборгованості за кожний день
прострочення.

Відповідно до
ст.549 ч.2 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

А відповідно до
частини 3 цієї ж статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання за кожен
день прострочення.

Іншими словами
штраф є сталою сумою і розмір його не залежить від періоду прострочення
виконання, тоді розмір пені залежить від періоду прострочення.

Звідси,
визначена в пункту 4.5 договору штрафна санкція (5%) є пенею, а тому відповідно
до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ.

Проаналізувавши
викладене господарський суд приходить до висновку, що сторонами у договорі
передбачена відповідальність орендаря у вигляді пені, розмір якої не може
перевищувати подвійної облікової ставки НБУ.

Позивач не
правильно визначив суму основного боргу, тому не правильно нараховано і розмір
пені.

Обрахувавши
суму пені за вказаний позивачем період, суд задовольняє позов в цій частині в
розмірі 99,04грн., відмовляє в частині стягнення 144,67 грн. та в частині
стягнення 12185,70 грн.  штрафних
санкцій.

Відповідно до
ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання  та
інші  учасники  господарських відносин  повинні
виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до
закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних
вимог  щодо  виконання
зобов'язання  - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За ст. 629 ЦК
України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до
ст.525,526 ЦК України зобов'язання  має
виконуватись належним чином , відповідно до умов договору та вимог цивільного
кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від
зобов'язання  або одностороння  зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до
вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Витрати,
пов'язані з оплатою державного мита та за інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу покладаються на сторони пропорційно суми задоволених вимог.

Керуючись
ст.ст. 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4(АДРЕСА_1, код НОМЕР_1 ) на корсть Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3(ОСОБА_2, код НОМЕР_2 ) 6797,50 грн. заборгованості по
орендній платі, 99,04 грн. пені, 68,97 грн. витрат по оплаті мита, 40,37 грн.
витрат по оплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

В решті
позовних вимог відмовити.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
підписання.

Дата підписання 14.08.08.

Суддя
Тимошенко
О.М.

Віддрукувати: