ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2008 р.
Справа № 55/125-08

вх.
№ 3689/5-55

Суддя
господарського суду

при секретарі
судового засідання

за участю
представників сторін:

позивача
-   Кушнір С.В.

відповідача-
ОСОБА_1

розглянувши
справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім
"Статус Агро", м. Київ

до  Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Х-в

про
стягнення 54756,41 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з
обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Статус Агро",м.
Київ,  звернулось до господарського суду
Харківської області з позовною заявою про стягнення  з
Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Х-в, 42910, 50 грн. основного
боргу, 1961,23 грн. пені, 132,84 грн. інфляційних витрат, 5572, 48 грн. штрафу,
4179,36 грн. грошових когштів за користування товарним кредитом та судових
витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач в порушення умов договору №
132 від 01.08.07 р. не виконав свої зобов"язання щодо повної та своєчасної
оплати товару.  Позивач просить суд
накласти арешт на грошові кошти відповідача, а також арешт та заборону
відчудження майна відповідача з метою забезпечення позову.

Ухвалою
господарського суду Харківської області від 26 травня 2008 р. було прийнято
вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд
на 17 червня 2008 р.

13 червня 2008
р. позивач надіслав до суду клопотання- факсограму, в якому просив суд
відкласти розгляд справи, у зв"язку з неможливістю представника прибути у
судове засідання.

Ухвалою
господарського суду Харківської області від
17 червня 2008 р. було задоволено клопотання позивача щодо відкладення
розгляду справи та відкладено її розгляд на 14 липня 2008 р.

14 липня 2008
р. сторони звернулись до суду з заявою про продовження строку розгляду справи
до 20 серпня 2008 р., у зв"язку з необхідністю надання позивачем уточнень
до позовних вимог, а також позивачем було заявлено клопотання про відкладення
розгляду справи.

Ухвалою
господарського суду Харківської області від
14 липня 2008 р. було задоволено заяву сторін про продовження строків
розгляду справи, продовжено строк розгляду справи до 20 серпня 2008 р. та
відкладено її розгляд  на 04 серпня 2008
р.

04 серпня 2008
р. відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує на те, що в
період з 20.05.08 р. по 19.06.08 р. сплатив частково суму боргу у розмірі 4100
грн., у зв"язку з чим визнає позовні вимоги в частині стягнення 38810,50
грн. основного боргу, 1961,23 грн. пені, 132,84 грн. інфляційних витрат, 5572,48
грн. штрафу, 479,36 грн. грошових коштів за користування товарним кредитом та
судові витрати.

04 серпня 2008
р. позивач надіслав до суду телеграму- клопотання, в якому просив суд відкласти
розгляд справи, у зв"язку з неможливістю представника прибути у судове
засідання.

Ухвалою
господарського суду Харківської області від
04 серпня 2008 р. було задоволено клопотання позивача щодо відкладення
розгляду справи та відкладено її розгляд на 12 серпня 2008 р.

12 серпня 2008
р. позивач в порядку ст. 22 ГПК України звернувся до суду з заявою про
уточнення позовних вимог, в якій у зв"язку з частковою оплатою
відповідачем боргу у розмірі 4100 грн., просить суд стягнути з останнього  38810,50 грн. основного боргу, 1961,23 грн.
пені, 132,84 грн. інфляційних витрат, 5572,48 грн. штрафу 60% річних, 4179,36
грн. грошових коштів за користування товарним кредитом та судові витрати.

Представник
позивача у призначеному судовому засіданні підтримував уточнені позовні вимоги.

Відповідач у
судовому засіданні визнавав уточнені позовні вимоги.

Сторони  звернулись до суду з заявою про розгляд
справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Ця заява
розглянута судом та задоволена як така, що не суперечить чинному законодавству.

У відповідності
до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами з
урахуванням наданих уточнень.

Розглянувши
матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх
підтвердження, вислухавши сторін, судом встановлено наступне.

01 серпня 2007
р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Статус
Агро", м. Київ (далі позивач) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1, м.
Х-в (далі відповідач) було укладено договір купівлі-продажу № 132, у
відповідності до умов якого позивач зобов"язується поставити, а
відповідач, в свою чергу, прийняти та оплатити м"ясо птиці.  Пунктом 3.2 договору передбачено, що ціна
продукції  встановлюється у розмірі,
вказаному у накладній, яка є невід"ємною частиною договору. Пунктом 3.3
договору сторонами узгоджений порядок розрахунків, який здійснюється  відповідачем шляхом перерахування грошових
коштів на поточний рахунок позивача напротязі одного банківського дня з моменту
виписки видаткової накладної. Відповідно до п. 6.2 договору, за несвоєчасне
виконання грошових зобов"язань відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання
зобов"язань, а також 60% річних від простроченої суми. Пунктом 7.4
договору передбачено, що у разі несвоєчасного виконання грошових
зобов"язань , даний договір вважається договором товарного кредиту. За
користування товарним кредитом відповідач сплачує позивачу 45 % річних. Пунктом
7.5 договору передбачений строк дії договору, а саме договір набирає чинності з
моменту підписання та діє до повного виконання його сторонами. У разі якщо за 2
місяця до моменту закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявить про
намір його  розсторгнути у письмовій
формі, цей договір вважається пролонгованим на тих же умовах строком на один
рік.

На виконання
умов вказаного договору позивач поставив відповідачеві товар, а саме м"ясо
птиці на загальну суму 42910,50 грн., що підтверджується видатковими накладними
№ РЗ00021267 від 20.02.08 р., № РЗ00021388 від 22.02.08 р., №РЗ00021630 від
26.02.08 р., які підписані обома сторонами та скріплені печатками. У вказаних
накладних зазначений договір № 132 від 01.08.07 р., що свідчить про те, що
зобов"язання здійснювались саме на виконання  цього договору.

З боку
відповідача товар був отриманий відповідачем.

Таким чином,
відповідач товар отримав, проте грошові кошти його вартості у сумі 42910,50
грн. не сплатив.

Сторони склали
між собою акт звірки взаєморозрахунків, в якому вказано, що за період з
01.02.08 р. по 31.03.08 р. заборгованісь відповідача перед позивачем складає
42910,50 грн. Вказаний акт підписаний обома сторонами.

Внаслідок
неналежного виконання прийнятих на себе зобов"язань щодо повної та
своєчасної оплати, у відповідача виникла заборгованість у сумі 42910,50
грн.(сума основного боргу), що і стало підставою для звернення до
господарського суду з відповідним позовом.

Після звернення
позивача до суду (позовну заяву позивачем та додані до неї документи позивачем
було напрвлено до суду 16 травня 2008 року, про що свідчить поштовий штемпель
на конверті), відповідачем було частково погашено суму боргу у розмірі 4100
грн., що підтверджується платіжними квитанціями
від 20.05.08 р., від 21.05.08 р., від 22.05.08р.,від 28.05.08 р., від
30.05.08 р.,від 02.06.08 р., від 03.06.08 р., від 06.06.08 р., від 13.06.08 р.,
від 17.06.08 р., від 19.06.08 р.

Позивач уточнив свої позовні вимоги та просив
суд стягнути з відповідача 38810,50 грн. основного боргу, у зв"язку з чим
провадження у справі в частині стягнення з відповідача 4100 грн. основного
боргу підлягає припиненню на підставі
п.1-1 ст. 80 ГПК України, оскільки вказана сума була перерахована
відповідачем під час судового провадження.

Відповідно до
ст.526 Цивільного Кодексу України зобов”язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи
наведене позовна вимога в частині стягнення основного боргу у сумі  38810,50 грн. підлягає задоволенню, як
правомірна та обгрунтована, така, що визнана відповідачем.

Відповідно до
ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк  (термін) його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 ЦК
України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання  або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1
ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений
договором або законом.

Згідно до
ст.ст.193,198 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею зобов"язання, враховуючи інтереси другої сторони
та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов"язань є
підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або
договором.

Пунктом 6.2
договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань відповідач сплачує
позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день
прострочення виконання зобов"язань, а також 60% річних від простроченої
суми.

Таким чином,
сторони, уклавши вказаний договір, як вже було вищезазначено чітко визначили
термін поставки- напротязі 1 банківського дня з моменту виписки видаткової
накладної, та відповідальність  за
порушення договірних зобов"язань- у вигляді стягнення пені в розмірі
подвійної облікової ставки Національного банку України, нарахованої за кожний
день прострочки від несплаченої суми, крім пені,  відповідач сплачує позивачеві 60% річних від
несвоєчасно оплаченої суми.

Суд зазначає
про те, що у відповідності до ст.627 ЦК України, в якій вказано: відповідно до
ст.6 цього Кодексу  сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сутність свободи договору
розкривається насамперед через співвідношення актів цивільного законодавства і
договору : сторони мають право врегулювавти ті відносини, які не визначені у
положеннях актів цивільного законодавства, а також відступати від положень, що
визначені цими актами, і самостійно врегулювати свої відносини, крім випадків,
коли в актах законодавства міститься пряма заборона відступів від передбачених
ними положень або якщо обов"яковість сторін положень актів цивільного
законодавства випливає з їхнього змісту чи суті відносин між сторонами.

Враховуючи
вимоги ст.526 ЦК України, а саме те, що зобов"язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору, враховуючи невиконання відповідачем
прийнятих на себе зобов"язань у відповідності до умов укладеного між
сторонами договору поставки № 132 від 01.08.07 р. щодо повної та своєчасної
оплати товару, враховуючи передбачену сторонами у договорі відповідальність у
вигляді стягнення пені та 60% річних від несвоєчасно оплаченої суми, суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення пені у сумі 1961,23 грн.
та  60% річних  у розмірі 5572,48 грн. підлягають
задоволенню, як правомірні та обгрунтовані.

Також, як вже
було зазначено, сторони у договорі передбачили розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами, а саме у разі несвоєчасного виконання грошових
зобов"язань, відповідач за користування товарним кредитом відповідач
сплачує позивачу 45 % річних.

Відповідно до
п. 5 ст. 694 ЦК України, якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену
суму нараховуються проценти відповідно до ст. 536 ЦК України від дня, коли
товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Відповідно до
ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник
зобов"язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між
фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами
встановюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Враховуючи
викладене, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога щодо стягнення плати
за користування товарним кредитом  у сумі
4179,36 грн. підлягає задоволенню як правомірна.

Розглянувши
клопотання позивача про забезпечення позову,
суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання, у
зв*язку з не обгрунтуванням і не підтвердженням належними доказами необхідністі
такого забезпечення, а також не доведенням документально ним того, що
невжиття  таких заходів може
утруднити   чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.

У
відповідності  зі статтями 44, 49
Господарського процесуального кодексу України, суд вважає необхідним витрати по
сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу покласти на відповідача, з вини якого виник спір.

На підставі
викладеного, керуючись ст.124,129 Конституції України,   ст.ст. 525, 526, 536, 610, 611,  627, 629 ЦК України, ст.ст.193, 198,  ГК України, ст.ст. 32,33,43,44, 49, п. 1-1
ст. 80, 82-85 ГПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити
позивачу в задоволенні клопотання про забезпечення позову.Позов задовольнити
частково.

Стягнути з
Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Х-в(АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь
Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Статус
Агро", м. Київ(01103, м. Київ, вул. Кіквідзе,18, код 34729140, р/р
89 в ЗАТ Банк "НРБ" м. Київа, МФО 320627)  38810,50 грн. основного боргу, 1961,23 грн.
пені, 132,84 грн. інфляційних витрат, 5572,48 грн. штрафу 60% річних, 4179,36
грн. грошових коштів за користування товарним кредитом, 548,56 грн.  державного мита   та 118
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В частині
стягнення 4100 грн суми основного боргу провадження  припинити на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК
України.

Видати
відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст
рішення підписано 12 серпня  2008 року.

Суддя