Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2008 р.
Справа № 4459-9/0

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Такмаков Ю.В., судді Барбашова С.В. ,  Могилєвкін Ю.О.

при секретарі Морока Ю.О.

за участю представників
сторін:

позивача - не з'явився

відповідача -  не
з'явився

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу розглянувши апеляційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю "Даринка", м. Суми (вх. № 1435
С/3) на ухвалу господарського суду Сумської області від 28.05.08р. по
справі № 4459-9/0 про відмову у прийнятті позовної заяви

за
позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Даринка", м. Суми

до Фізичної особи - підприємцяОСОБА_1, м. Суми

про стягнення 10000,00 грн., -

встановила:

У червні 2006
року Товариство з обмеженою відповідальністю "Даринка" (м. Суми)
звернулось до господарського суду Сумської області з позовом до Фізичної особи
- підприємцяОСОБА_1 (м. Суми) про стягнення 10000,00 грн.

Ухвалою
господарського суду Сумської області від 28.05.2008р. по справі № 4459-9/0
(суддя Лущик М.С.) в прийнятті позовної заяви Товариству з обмеженою
відповідальністю «Даринка»- відмовлено на підставі пункту 2 статті 62
Господарського процесуального кодексу України.

Позивач з
ухвалою господарського суду не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення на неправильне застосування судом норм процесуального
права, просить дану ухвалу суду скасувати.

Відповідач
пояснень або заперечень по апеляційній скарзі не надав.

Представники
сторін в судове засідання 08.07.08р. не з'явились, хоча належним чином були
повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать
повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень за №№ 4371317,
4371325 (в матеріалах справи), про причини неявки своїх представників позивач
та відповідач суд апеляційної інстанції не повідомили.

Враховуючи те,
що судом апеляційної інстанції у відповідності до статей 4-3, 22 Господарського
процесуального кодексу вжито необхідних заходів для всебічного та повного
розгляду справи по суті, а сторони були належним чином повідомлені про час та
місце судового засідання та не були позбавлені права надати суду апеляційної
інстанції додаткові письмові докази в обґрунтування своїх вимог і заперечень та
мали на це достатньо часу, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу
без участі представників позивача та відповідача за наявними у справі
матеріалами.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України, перевіривши наявні у справі матеріали на
предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши
правильність застосування господарським судом норм процесуального права при
винесенні оскарженої ухвали, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать
матеріали справи, позивач звертаючись з даним позовом до господарського суду
мотивував свої вимоги тим, що 18.02.2008 року по справі № 9/726-07
господарським судом Сумської області між ТОВ «Даринка» та ФОП ОСОБА_1 була
затверджена мирова угода, в зв'язку з чим провадження по справі було припинено.
Згідно умов затвердженої господарським судом мирової угоди відповідач - ПП
ОСОБА_1 визнав за собою позовні вимоги на суму 13000 грн., проте сплатив лише
3000,00 грн., а тому заборгованість станом на момент пред'явлення даного позову
складає 10000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на пункт
3.9.6. Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 року, згідно
з якими у разі ухилення однієї сторони від виконання мирової угоди інша сторона
не позбавлена права звернутися на загальних підставах з позовом про спонукання
до виконання мирової угоди.

Відмовляючи у
прийнятті даної позовної заяви господарський суд виходив з того, що згідно з
положеннями пункту 3.9.6. Роз'яснень Вищого арбітражного суду України від
18.09.1997 року інша сторона не позбавлена права звернутися з позовом про
спонукання до виконання мирової угоди, якщо ухвала суду про затвердження
мирової угоди не має статусу виконавчого документа, оскільки не містить усіх
даних, зазначених у статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, якщо
ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам
вищевказаної статті, то вона є виконавчим документом і підлягає виконанню
державною виконавчою службою. З цих підстав, позовна заява про спонукання до
виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах.

При цьому,
господарським судом встановлено, що жодних доказів відмови Державної виконавчої
служби в прийнятті мирової угоди по справі 9/726-07 до виконання на підставі її
невідповідності вимогам статті 19 Закону України "Про виконавче провадження",
позивач суду не надав.

За таких
обставин, господарський суд визначився, що у прийнятті даної позовної заяви
слід відмовити на підставі пункту 2 статті 62 Господарського процесуального
кодексу України, згідно з якою суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо
у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї
компетенції вирішує господарський спір, є справа зі спору між тими ж сторонами,
про той же предмет із тих же підстав або є рішення цих органів з такого спору.

З даними висновками
господарського суду повністю погоджується колегія суддів апеляційної інстанції,
оскільки вони відповідають обставинам справи та наявним матеріалами, що є у
справі, їм дана правильна та повна правова оцінка у відповідності до статті 43
Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Позивач у своїй
апеляційній скарзі посилається на те, що ухвала господарського суду Сумської
області від 18.02.2008р. по справі № 9/726-07 про затвердження мирової угоди не
містить в собі відомостей про дату набрання чинності рішенням; строку
пред'явлення виконавчого документу до виконання, а також відомостей щодо умов і
строків виконання зобов'язань, тощо. З цих обставин, позивач вважає, що в
зв'язку недодержання судом вказаних вимог, ухвала господарського суду Сумської
області від 18.02.2008р. по справі № 9/726-07 не може вважатись виконавчим
документом, що підлягає виконанню державною виконавчою службою, а тому позивач
не позбавлений права звернутись з відповідним позовом про спонукання до
виконання мирової угоди.

Проте з
вказаними твердженнями заявника апеляційної скарги не може погодитись колегія
суддів апеляційної інстанції, оскільки вони не узгоджуються з нормами чинного
законодавства, що регулюють дані правовідносини, виходячи із наступного.

З матеріалів
справи вбачається, що ухвалою господарського суду Сумської області від
18.02.2008 року по справі № 9/726-07 затверджено мирову угоду, укладену між ТОВ
«Даринка»та ФОП ОСОБА_1, за умовами якої останній визнав позовні вимоги щодо
оплати поточного ремонту включаючи частину оплати за проведення експертизи на
загальну суму 13000,00 грн., стягнуто з ФОП ОСОБА_1. на користь ТОВ
«Даринка»130,00 грн. державного мита та 37,63 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в зв'язку з чим  провадження у справі припинено на підставі
пункту 7 статті 80 Господарського процесуального кодексу України. На думку
колегії суддів в резолютивній частині
даної ухвали господарським судом зазначені всі необхідні реквізити,
які  відповідають вимогам щодо
виконавчого документу.

Разом з цим,
колегія суддів приймає до уваги те, що за містом статті 78 Господарського
процесуального кодексу України одним із способів вирішення господарського спору
є мирова угода сторін, яка визначає права і обов'язки сторін щодо предмету
позову та затверджується ухвалою суду. При цьому, наслідком затвердження
мирової угоди відповідно до вказаної статті є припинення провадження у справі
та недопустимість повторного звернення до господарського суду зі спору між тими
ж сторонами про той же предмет і з тих же підстав. Наказ господарського суду
про примусове виконання мирової угоди не може бути видано з підстав припинення
провадження у справі.

В силу вимог
статей 11, 202 Цивільного кодексу України затверджена судом мирова угода за
своєю правовою природою є правочином, який за загальними принципами цивільного
законодавства має бути виконаний за правилами статей 525, 526 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до
статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні
положення містить стаття 193 Господарського кодексу України.

За змістом
статей 599 та 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, яке
припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи, що
з моменту затвердження судом мирової угоди зобов'язання сторін за
цивільно-правовим договором перейшли в обов'язок виконання умов затвердженої
мирової угоди, тому повторне звернення до суду з позовом з такими ж вимогами і
з тих же підстав є неправомірним.

В силу пункту 6
статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»державною виконавчою службою
підлягають виконанню рішення, ухвали та постанови господарських судів, а
відповідно до пункту 4 статті 181 цього ж Закону ухвали господарських судів у
випадках, передбачених законом, є виконавчими документами.

Отже, у випадку
невиконання зобов'язаною стороною умов мирової угоди, затвердженої
господарським судом, заінтересована сторона не позбавлена можливості звернутися
до державного виконавця на підставі статті 18 Закону України «Про виконавче
провадження», згідно з якою державний виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого документа.

Однак, як
свідчать матеріали справи, позивач у такий спосіб захист свого права не
здійснював, а одразу звернувся до господарського суду з позовом, предметом якого
фактично визначив стягнення грошової суми з Фізичної особи - підприємцяОСОБА_1,
але не з позовом про спонукання до
виконання умов мирової угоди, у зв'язку з невиконанням останнім у
повному обсязі її  умов, що на думку
колегії суддів є неприпустимим.

При цьому,
згідно з пунктом 3.9.6. Роз'яснень президії Вищого арбітражного суду від
18.09.199р. № 02-5/289 «Про деякі питання практики застосування Господарського
процесуального кодексу України»(зі змінами та доповненнями від 25.04.2008р.) у
разі ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди якщо ухвала
господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам статті 19
Закону України "Про виконавче провадження", то вона є виконавчим
документом у розумінні пункту 2 частини другої статті 3 названого Закону і
підлягає виконанню державною виконавчою службою, тому за наявності зазначеної
умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає
розгляду в господарських судах. Якщо ж ухвала суду про затвердження мирової
угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 19 названого Закону, то така
ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не
позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової
угоди.

Таким чином,
оскільки доказів відмови Державної виконавчої служби у відкритті виконавчого
провадження по справі № 9/726-07 на підставі невідповідності резолютивної
частини ухвали господарського суду про затвердження мирової угоди вимогам
статті 19 Закону України "Про виконавче провадження", позивач як суду
першої так і апеляційної інстанції не надав, а викладені у позовній заяві
вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Даринка" по своїй
суті є вимогами про стягнення боргу в сумі 10000,00 грн. у зв'язку з невиконанням
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 умов мирової угоди, який вже були
предметом розгляду суду першої інстанції, тому колегія суддів, погоджуючись із
висновками оскарженої ухвали, також вважає, що дана позовна заява не може бути
розглянутою господарським судом по суті, а у її прийнятті правомірно відмовлено
судом на підставі пункту 2 статті 62 Господарського процесуального кодексу
України, оскільки суд першої інстанції розглянув спір між тими ж сторонами і
про той же предмет, а провадження у справі було припинено.

Приймаючи до
уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що
обставини справи були всебічно і повно досліджені господарським судом, а тому
ухвала господарського суду Сумської області від   28.05.2008р. по справі № 4459-9/0 відповідає
чинному законодавству та фактичним обставинам справи, а доводи позивача, з яких
подана апеляційна скарга про скасування ухвали, не підлягають задоволенню.

На підставі
викладеного та керуючись статтями 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтями
105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів
Харківського апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Даринка", м. Суми
залишити без задоволення.

Рішення
господарського суду Сумської області від 28.05.2008р. по справі № 4459-9/0
залишити без змін.

Головуючий суддя
Такмаков Ю.В.

Судді                                                                    Барбашова
С.В.

Могилєвкін Ю.О.