ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

02.10.2008

Справа №2-7/5443-2008

За позовом Прокурора м. Севастополя (99011, м. Севастополь, вул. Павліченко, 1 ) в інтересах держави в особі Державного підприємства «Санаторій «Гурзуфський» (98640, м. Ялта, смт. Гурзуф, вул. Ленінградська, 10) Державного управління справами (01220, м. Київ, вул. Банкова, 11)

До відповідача Відкритого акціонерного товариства «Банк ВТБ» (103031, Російська Федерація, м. Москва, Кузнецький міст, 16; 119992, Російська Федерація, м. Москва, вул. Плющіха, 37/21)

Про визнання недійсним пункту договору

Суддя ГС АР Крим І. І. Дворний

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – 1) не з’явився

2) Борисенко О.О, - предств., дов. № 01-04/366 від 31.12.2007р.

Від відповідача – Іванюк С.К. – предств., дов. № 350000/487-Д від 28.03.2008р.

Прокурор – не з’явився

Суть спору: Прокурор м. Севастополя звернувся до Господарського суду Автономної Республіки Крим в особі Державного управління справами та Державного підприємства «Санаторій «Гурзуфський» з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства «Банк ВТБ» про визнання недійсним пункту 10.1 Договору від 12.11.2004р. та скасування рішення міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово – промисловій палаті Російської Федерації від 13.10.2006р. у справі № 124/2005.

Розглянувши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

П. 2 ст. 121 Конституції України на Прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва в суді держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. В позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому саме полягає порушення інтересів держави і обгрунтовує необхідність їх захисту (ч. 2 ст. 2 ГПК України).

Конституційний суд України в рішенні від 08.04.1999 р. визначив, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обгрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

П. 2 резолютивної частини рішення КСУ визначено, що під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах”, зазначеним у частині другій статті 2 Господарського процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

В п. 5 мотивувальної частини рішення КСУ передбачено, що орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, фактично є позивачем у справах, порушених за позовною заявою прокурора, і на підставі частини першої статті 21 Господарського процесуального кодексу України є стороною в господарському процесі. Цей орган вчиняє процесуальні дії (відповідні функції) згідно зі статтею 22 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, прокурор може бути представником сторони у справі тільки у випадку, коли цією стороною у справі є орган державної влади або орган місцевого самоврядування, наділені повноваженнями виконавчої влади.

У той же час, прокурором заявлено позов в інтерсах ДП «Санаторій Гурзуфський», яке, згідно з пунктом 3.1 Статуту, є юридичною особою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в установах банків, круглу печатку зі своїм найменуванням, штампи, бланки та інші реквізити.

Отже, заявляючи до суду цей позов, прокурор необґрунтовано визначив ДП «Санаторій Гурзуфський» як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Суд зазначає, що ДП «Санаторій Гурзуфський» є самостійним господарюючим суб’єктом, управління господарською діяльністю здійснює через свої органи та посадові особи (ст. 89 Господарського кодексу України) у порядку, визначеному ст.ст. 41-49 Закону України «Про господарські товариства», і не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування.

Таким чином, прокурором пред’явлено позов не в інтересах держави, а в інтересах самостійного суб’єкта господарської діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Крім того, в п. 3 Роз’яснень Вищого господарського суду України «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам» №04-5/570 від 22.05.2002 р. зазначено, що якщо господарський суд помилково порушив справу за позовом прокурора чи його заступника, в якій неправильно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави, такий позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до пункту 1 частини першої статті 81 ГПК.

За таких обставин, позов підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 81, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов залишити без розгляду.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.