ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"19" листопада 2008 р.

Справа № 17/352

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І,, розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом: відкритого акціонерного товариства "Олександрійська фірма "Віра-Сервіс", м. Олександрія Кіровоградської області

до відповідача: управління Пенсійного фонду України в м.Олександрії Кіровоградської області, м. Олександрія Кіровоградської області

про визнання нечинним рішення

Представники:

від позивача – Пасічник Ю.П., довіреність № 1 від 15.01.07;

від відповідача – участі не брав.

Час прийняття постанови – 12 год. 50 хв. вступної та резолютивної частини

СУТЬ СПОРУ :

Відкритим акціонерним товариством "Олександрійська фірма "Віра-Сервіс", м. Олександрія Кіровоградської області заявлено адміністративний позов про визнання нечинним рішення №161 від 19.03.2007 року управління Пенсійного фонду України в м.Олександрії Кіровоградської області, м. Олександрія Кіровоградської області про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальником або органом Пенсійного фонду в сумі 1516089 грн. 35 коп. штрафу та 572140 грн. 50 коп. пені.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, здійснивши оцінку наявних в матеріалах справи доказів, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обгрунтовано наступним.

Рішенням Управління Пенсійного фонду м.Олександрії від 19.03.2007 року застосовано фінансові санкції та нараховано пеню за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальником Відкритим акціонерним товариством «Олександрійська фірма «Віра- Сервіс» штраф в сумі 1516089 грн. 35 коп. та пеню в розмірі 572140 грн. 50 коп. Вважаючи застосування фінансових санкцій та пені безпідставним, позивач просить скасувати рішення №161 від 19.03.2007 року , враховуючи, що ухвалою від 17.10.2005 року задоволено заяву відкритого акціонерного товариства "Олександрійська фірма "Віра-Сервіс" про розстрочку виконання рішення та розстрочено виконання рішення господарського суду Кіровоградської області від 22.06.05 по справі № 3/183 про стягнення з відкритого акціонерного товариства "Олександрійська фірма "Віра-Сервіс" на користь управління Пенсійного фонду України 936 003 грн. 18 коп., в тому числі 683 494 грн. 18 коп. недоїмки по збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, 28 349 грн. 64 коп. пені, 224 159 грн. 36 коп. штрафних санкцій, строком на 23 місяці із сплатою щомісячно з 17.10.05 до 30.08.05 по 39000 грн. 13 коп.

Відповідач позовні вимоги не визнає, просить в позові повністю відмовити, оскільки позивач зареєстрований в управління ПФУ як платник страхових внесків, а тому обовязок своєчасної сплати страхових внесків покладається безпосередньо на позивача. В заяві про реєстрацію платника страхових внесків, яка підписана кервником та головним бухгалтером установи, зазначено, що платник страхових внесків з порядком нарахування та сплати страхових внесків до Пенсійного фонду ознайомлений, тобто страхувальником в повному обємі усвідомлено обовязок щодо нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, та відповідальність у разі невиконання покладеного обовязку. Чинним законодавством не передбачено звільнення авід сплати фінансових санкцій та пені при застосуванні розстрочки виконання рішення суду за стягнутами сумами недоїмки до Пенсійного фонду.

Проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, господарський суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обгрунтованими, позов підлягає до задоволення повністю.

Визначальним для вирішення спору господарський суд вважає фактичні обставини справи, повязані з тим, що при проведенні нарахування фінансових санкцій та пені, відповідачем не враховано визначений в межах діючого законодавства порядок виконання рішення господарського суду Кіровоградської області від 22.06.05 по справі № 3/183 про стягнення з відкритого акціонерного товариства "Олександрійська фірма "Віра-Сервіс" на користь управління Пенсійного фонду України 936 003 грн. 18 коп., в тому числі 683 494 грн. 18 коп. недоїмки по збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, 28 349 грн. 64 коп. пені, 224 159 грн. 36 коп. штрафних санкцій, строком на 23 місяці із сплатою щомісячно з 17.10.05 до 30.08.05 по 39000 грн. 13 коп., визначений ухвалою господарського суду від 17.10.2005 року. Господарський суд не погоджується з висновком відповідача про те, що діючим законодавством не передбачено застосування розстрочки до стягнення страхових внесків до Пенсійного фонду, оскільки фактично проводиться стягнення недоїмки вже за рішенням суду і судом визначено порядок виконання судового рішення, тобто застосовано розстрочку виконання саме на цій стадії виконання рішення суду. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.92) сторонами спору без будь- яких заперечень чи зауважень підписано акт звірки розрахунків за період з 30.10.2005 року по 30.08.2007 року та станом на 01.09.2007 року константовано відсутність заборгованості, а в період з 30.01.2006 року по 30.10.2006 року мали місце факти прострочення платежів від 1 до 30 днів, зокрема в січні 2006 року- 1 день, в лютому 2006 року – 20 днів, в березні 2006 року 27 днів, в квітні 2006 року 25 днів, в травні 2006 року- 30 днів, в червні 2006 року- 26 днів, в липні 2006 року- 30 днів, в серпні 2006 року- 28 днів, в вересні 2006 року- 30 днів та в жовтні 2006 року- 1 день. Всі інші платеж і проводились своєчасно, що підтверджено підписами керівника Пенсійного фонду Болілого О.Є., головгного бухгалтера Колєснікової Л.І., головного спеціаліста- економіста Четвертак І.А. та головного спеціаліста- юрисконсульта Бєлєнької Л.А., а їх підписи скріплено відтиском печатки підприємства- відповідача.

Згідно інформаційної бази даних "Діловодство господарського суду Кіровоградської області" увалою господарського суду від 17.10.2005 року набрала законної сили.

Однак, за несвоєчасну сплату вказаної суми заборгованості управлінням Пенсійного фонду України в м.Кіровограді рішенням про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду №161 від 19.03.2007 року до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 1516089 грн. 35 коп. та нараховано пеню в розмірі 572140 грн. 50 коп.

Зазначене рішення було направлено позивачеві рекомендованим листом та отримано ним 21.03.2007 року , про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №589938 ( а.с. 94 зворот).

За приписами п.п.2 п.9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників фінансові санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне) перерахування страхувальниками страхових внесків у вигляді штрафу залежно від строку затримки платежу в розмірі: 10% своєчасно не сплачених зазначених сум- у разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно; 20% зазначених сум- у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно; 50% зазначених сум- у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 % зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Процедура реєстрації та обліку платників внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, обчислення і сплати страхових внесків та інших платежів до бюджету пенсійного фонду України підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності і господарювання та фізичними особами, а також нарахування і сплати фінансових санкцій та пені визначена Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затв. постановою Правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 р.

Відповідно до пункту 10.1 вказаної Інструкції на суми простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків (недоїмки) та своєчасно не сплачені (не перераховані) фінансові санкції нараховується пеня в розмірі 0,1 % суми недоплати за кожний день прострочення платежу. У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку та розмірах, визначених цим пунктом. Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку сплати відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником.

Із матеріалів справи вбачається, що господарським судом ухвалою суду від 17.10.2005 року по справі №3/183 було встановлено інші строки сплати заборгованості за період з лютого 2004 року по березень 2005 року включно яка становила 936 003 грн. 18 коп., в тому числі недоїмка по збору –683 494 грн. 18 коп.,, пені –28 349 грн. 64 коп., штрафних санкцій –224 159 грн. 36 коп., щодо якої було визначено графік погашення з жовтня 2005 року по серпень 2007 рорку включно.

Натомість, із картки особового рахунку страхувальника (а.с. 100-112), Розрахунку фінансової санкції та пені по осорбовому рахунку ВАТ Фірма «Віра- Сервіс» РН- КОД -00211369 (а.с.95- 99), пояснень самого відповідача (а.с. 87-91) вбачається, що управлінням Пенсійного фонду України в м. Олександрії при обчисленні сум штрафних санкцій та пені не було враховано графік погашення заборгованості, визначений ухвалою суду від 17.10.2005 року по справі №3/183, який не був оскаржений відповідачем і фактично з яким він погодився. Крім того, станом на 01.08.2007 року сторони без будь- яких зауважень чи заперечень підписали акт звірки взаємних розрахунків, яким відповідач підтвердив визначене позивачем сальдо в розмірі 201320 грн. 89 коп. яке складається із наданих відповідачем суми дебіторської заборгованості в розмірі 8800 грн. і кредиторської заборгованості 210120 грн. 90 коп ( 210120,90 – 8800= 201320,90 грн.)- а.с.72.

Відповідно до вимог статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України.

Крім того, відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відтак при нарахування пені та штрафних санкцій відповідач зобов'язаний був врахувати встановлені постановою господарського суду строки сплати недоїмки.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено даними картки особового рахунка страхувальника (а.с. 100-112) штрафна санкція та пеня по підприємству позивача була нарахована без створення картки розстрочених сум, як то передбачено при їх обчисленні Інструкцією по встановленню патчу UЗ110-67 (комп'ютерною програмою), якою керується Пенсійний фонд в даний час.

Саме таку правову позицію викладено в ухвалі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі №17/3 (22-а-1044/08) від 18.11.2008 року за позовом ТОВ «Агро гарант цукор» до Управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді.

З урахуванням вищенаведеного, господарський суд дійшов до висновку, що оспорюване рішення управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії №161 від 19.03.2007 року не відповідає приписам чинного законодавства.

При цьому господарський суд погоджується з поясненнями позивача про те, що нараховані до стягнення суми фінансових санкцій і пені не відповідають фактичним, оскільки при їх визначенні не було враховано тієї обставини, що судом змінювався порядок виконання рішення про стягнення заборгованості. Крім того, господарським судом приймається до уваги, що визначення дійсного розміру фінансових санкцій і пені не входить в компетенцію суду під час розгляду адміністративної справи, оскільки в такому разі суд візьме на себе обовязки відповідача по нарахуванню фінансових санкцій і пені. Для прийняття судового рішення за позовними вимогами достатніми підставами є допущені порушення при визначенні розміру фінансових санкцій і пені, а не встанволення їх конкретного розміру.

Згідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування,їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи правовий статус відповідача, господарський суд прийшов до переконання про необхідність розглянути спір по суті в порядку Кодексу адміністративного судочинства України враховуючи наступне. Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Визначення поняття "справа адміністративної юрисдикції" наведено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Поняття "суб'єкт владних повноважень" визначено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Відтак необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, причому ці функції повинні здійснюватися відповідним суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Визначившись з питаням щодо правовідносинами між учасниками спору про віднесення їх до таких, які підлягають до розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, провівши розгляд адміністративної справи за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд враховує особливість вказаного Кодексу стосовно презумціїї винності суб'єкта владних повноважень та приписи ст. 71 КАС України про обов'язок доказування кожною стороною обставин на яких грунтуються їх вимоги та заперечення, приходить до переконання, що позивачем надано безспірні докази про наявність правопорушення з боку відповідача, наданими позивачем доказами доведено сам факт скоєного правопорушення, тобто порушення його права.

У відповідності до ст.94 КАС України, враховуючи суть прийнятого рішення по справі на користь позивача стягнути з державного бюджету 3 грн. 40 коп. сплаченого державного мита при зверненні до суду.

Керуючись статтями 160, 162, 163, частинами 1-4 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, пунктом 6 "Прикінцевих та перехідних положень" Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати нечинним рішення управління Пенсійного фонду України в м.Олександрія №161 від 19.03.2007 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органами Пенсійного фонду до Відкритого акціонерного товариства Олександрійська фірма «Віра- Сервіс».

Присудити до стягнення з Державного бюджету на користь Відкритого акціонерного товариства Олександрійська фірма «Віра-Сервіс» м. Олександрія Кіровоградської області, вул. Паризької комуни, 1, код 00211369 р/р № 4005 в ОФ АКБ "ПриватБанк" м. Олександрія МФО 323583 код ОКПО 00211369 суму сплаченого державного мита в розмірі 3 грн. 40 коп.

Виконавчий лист видати після набрання постановою законної сили за заявою позивача.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Кіровоградської області. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлено 20.11.2008 року.

Суддя