ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 33/306

09.09.08

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом відкритого акціонерного товариства «Віта»

до військової частини А-2788 (299 військова база)

про           стягнення 40 891,40 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Кононова Н.Ф.- представник за довіреністю № 682 від 08.09.2008 року;

від відповідача: Онищенко Л.М.- представник за довіреністю № 387 від 30.01.2008 року.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Віта»звернулося до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до військової частини А-2788 (299 військова база) про стягнення 40 891,40грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, між ним та відповідачем був укладений договір № 127 про постачання продовольства від 28.12.2006 року, відповідно до умов якого позивач зобов’язується постачати продовольство, а відповідач забезпечити приймання та оплату продукції в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з специфікацією наведеною в договорі.

На виконання своїх договірних зобов’язань позивач за заявками відповідача своєчасно та в повному обсязі проводив поставку продукції, що підтверджується видатковими накладними підписаними представниками сторін. Проте, відповідач постійно порушував умови договору та не провів повний розрахунок за отриману продукцію.

Як зазначає позивач, вартість поставленої відповідачу продукції в період з 03.01.2007 року по 04.09.2007 року становила 45 681,54 грн.

Відповідачем була проведена часткова оплата за отриману продукцію, у зв’язку з чим загальна сума боргу відповідача становить 40 891,40 грн.

У судовому засіданні 08.09.2008 року позивач надав документи на вимогу ухвали суду про порушення провадження у справі від 14.07.2008 року.

Представник відповідача через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва подав відзив на позовну заяву відповідно до якого просить в позові відмовити повністю.

Представник позивача підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача борг в сумі 40 891,40 грн. та витрати по сплаті державного мита в сумі 408,91 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Судом оголошено перерву до 09.09.2008 року для дослідження та оцінки доказів по справі.

В судовому засіданні 09.09.2008 року судом за згодою сторін оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 1 ч.2 статті 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

28.12.2006 року між відкритим акціонерним товариством «Віта»та військовою частиною А-2788 (299 військова база) було укладено договір № 127 про постачання продовольства.

Предметом договору відповідно до п.1.1 договору № 127 від 28.12.2006 року є те, що постачальник (позивач) зобов’язується постачати продовольство, а замовник (відповідач) забезпечити приймання та оплату продукції в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно специфікації наведеної в даному договорі.

Відповідно до ч.1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п.4.2 договору № 127 від 28.12.2006 року загальна вартість продукції, що підлягає поставці за цим договором становить 15 819,00 грн.

Відповідно до ч.2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частина 1 статті 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно п.4.5 договору № 127 від 28.12.2006 року розрахунок за продукцію здійснюється лише після її фактичного отримання замовником (одержувачем) та за фактично отриману продукцію на підставі належним чином оформлених актів приймання та рахунків-фактур постачальника.

Також, відповідно до п.14 договору № 127 від 18.12.2006 року строк постачання продукції за замовленням військових частин в період з 1 січня 2007 року по 31 березня 2007 року.

Відповідно до п.10.1 договору № 127 від 18.12.2006 року договір діє з моменту його вступу в силу до 31 березня 2007 року, а в частині проведення розрахунків –до повного їх виконання.

Як встановлено судом та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами відповідачем перерахованого на рахунок позивача за поставлену продукцію згідно договору № 127 від 28.12.2006 року 15 819,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 208 від 06.04.2007 року на суму 8 068,67 грн. та № 90 від 28.02.2007 року на суму 7 750,33 грн. з призначенням платежу: «за одержані мол. продукти зг. дог. 127 від 28.12.06».

Пунктом 10.2 договору № 127 від 18.12.2006 року передбачено, що за письмовою згодою сторін термін дії договору може бути продовжений на узгоджений сторонами час.

Будь-які докази, які б підтверджували продовження дії договору відповідно до вищезазначеного пункту договору в матеріалах справи відсутні.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п.10 ч.1 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч.1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Частина 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»передбачає, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Дослідивши наявні в матеріалах справи накладні на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, а саме: - № ві-0000267 від 03.01.2007 року на суму 473,60 грн.; - № ві-0000306 від 04.01.2007 року на суму 148,80 грн.; - № ві-0000545 від 05.01.2007 року на суму 949,40 грн.; - № ві-0001121 від 10.01.2007 року на суму 518,60 грн.; - № ві-0001476 від 12.01.2007 року на суму 655,40 грн.; - № ві-0001967 від 15.01.2007 року на суму 600,00 грн.; - № ві-0002241 від 17.01.2007 року на суму 667,80 грн.; - № ві-0002777 від 20.01.2007 року на суму 319,00 грн.; - № ві-0003004 від 22.01.2007 року на суму 864,00 грн.; - № ві-0003818 від 26.01.2007 року на суму 602,83 грн.; - № ві-0004255 від 29.01.2007 року на суму 824,80 грн.; - № ві-0004622 від 31.01.2007 року на суму 675,79 грн.; - № ві-0005793 від 07.02.2007 року на суму 314,40 грн.; - № ві-0006001 від 09.02.2007 року на суму 798,98 грн.; - № ві-0006988 від 14.02.2007 року на суму 578,00 грн.; - № ві-0007386 від 17.02.2007 року на суму 351,20 грн.; - № ві-0007593 від 19.02.2007 року на суму 540,80 грн.; - № ві-0008098 від 21.02.2007 року на суму 600,00 грн.; - № ві-0008296 від 23.02.2007 року на суму 794,40 грн.; - № ві-0008825 від 26.02.2007 року на суму 622,40 грн.; - № ві-0009073 від 28.02.2007 року на суму 528,01 грн.; - № ві-0009484 від 02.03.2007 року на суму 587,20 грн.; - № ві-0010054 від 06.03.2007 року на суму 600,00 грн.; - № ві-0010451 від 09.03.2007 року на суму 626,80 грн.; - № ві-0011187 від 14.03.2007 року на суму 560,80 грн.; - № ві-0011716 від 16.03.2007 року на суму 700,00 грн.; - № ві-0012244 від 20.03.2007 року на суму 147,20 грн.; - № ві-0012945 від 23.03.2007 року на суму 537,19 грн.; - № ві-0013148 від 26.03.2007 року на суму 318,41 грн.; - № ві-0013669 від 28.03.2007 року на суму 454,27 грн.; - № ві-0014109 від 30.03.2007 року на суму 637,03 грн.; - № ві-0014947 від 04.04.2007 року на суму 386,62 грн.; - № ві-0015722 від 10.04.2007 року на суму 342,67 грн.; - № ві-0016469 від 13.04.2007 року на суму 563,62 грн.; - № ві-0016224 від 12.04.2007 року на суму 163,01 грн.; - № ві-0017223 від 18.04.2007 року на суму 138,24 грн.; - № ві-0017553 від 20.04.2007 року на суму 522,84 грн.; - № ві-0017915 від 23.04.2007 року на суму 417,41 грн.; - № ві-0018443 від 25.04.2007 року на суму 637,03 грн.; - № ві-0018800 від 27.04.2007 року на суму 512,71 грн.; - № ві-0018969 від 28.04.2007 року на суму 553,01 грн.; - № ві-0019961 від 04.05.2007 року на суму 544,57 грн.; - № ві-0020373 від 07.05.2007 року на суму 539,48 грн.; - № ві-0020964 від 10.05.2007 року на суму 455,38 грн.; - № ві-0021267 від 11.05.2007 року на суму 489,29 грн.; - № ві-0021672 від 14.05.2007 року на суму 548,17 грн.; - № ві-0022087 від 16.05.2007 року на суму 444,31 грн.; - № ві-0022623 від 18.05.2007 року на суму 474,09 грн.; - № ві-0023160 від 21.05.2007 року на суму 441,89 грн.; - № ві-0024023 від 25.05.2007 року на суму 659,08 грн.; - № ві-0025210 від 30.05.2007 року на суму 469,49 грн.; - № ві-0025707 від 01.06.2007 року на суму 710,81 грн.; - № ві-0026119 від 04.06.2007 року на суму 389,25 грн.; - № ві-0027072 від 08.06.2007 року на суму 391,14 грн.; - № ві-0027844 від 12.06.2007 року на суму 475,42 грн.; - № ві-0028497 від 15.06.2007 року на суму 611,28 грн.; - № ві-0029000 від 18.06.2007 року на суму 144,42 грн.; - № ві-0029316 від 19.06.2007 року на суму 194,76 грн.; - № ві-0029559 від 20.06.2007 року на суму 651,56 грн.; - № ві-0029962 від 22.06.2007 року на суму 549,72 грн.; - № ві-0030371 від 25.06.2007 року на суму 199,62 грн.; - № ві-0030857 від 27.06.2007 року на суму 503,81 грн.; - № ві-0031088 від 29.06.2007 року на суму 440,98 грн.; - № ві-0031684 від 02.07.2007 року на суму 356,64 грн.; - № ві-0032073 від 04.07.2007 року на суму 350,97 грн.; - № ві-0032681 від 07.07.2007 року на суму 738,00 грн.; - № ві-0033201 від 10.07.2007 року на суму 525,57 грн.; - № ві-0033776 від 13.07.2007 року на суму 224,64 грн.; - № ві-0034010 від 16.07.2007 року на суму 669,96 грн.; - № ві-0034723 від 18.07.2007 року на суму 444,60 грн.; - № ві-0035202 від 20.07.2007 року на суму 518,32 грн.; - № ві-0036113 від 25.07.2007 року на суму 687,36 грн.; - № ві-0036677 від 27.07.2007 року на суму 558,12 грн.; - № ві-0036915 від 30.07.2007 року на суму 279,57 грн.; - № ві-0037601 від 01.08.2007 року на суму 255,24 грн.; - № ві-0037999 від 03.08.2007 року на суму 196,60 грн.; - № ві-0038670 від 07.08.2007 року на суму 313,92 грн.; - № ві-0039137 від 09.08.2007 року на суму 514,08 грн.; - № ві-0040047 від 14.08.2007 року на суму 375,98 грн.; - № ві-0040652 від 17.08.2007 року на суму 376,66 грн.; - № ві-0041677 від 22.08.2007 року на суму 383,96 грн.; - № ві-0043077 від 29.08.2007 року на суму 73,73 грн., суд не приймає як належні докази передачі позивачем товарно-матеріальних цінностей відповідачу, оскільки вони не містять всіх необхідних реквізитів передбачених ч.2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме: не зрозуміло хто підписав зі сторони одержувача та відсутня печатка про прийняття товару.

Стосовно видаткових накладних: - № ві-0024955 від 29.05.2007 року на суму 515,90 грн.; - № ві-0016844 від 16.04.2007 року на суму 385,68 грн. в яких стоїть печатка військової частини А3122, то вони також не приймається судом як належний доказ, оскільки з них не вбачається хто їх підписав.

Також, всі вищезазначені видаткові накладні містять посилання на договір № ві-0000107 від 25.01.2005 року та умову продажу попередню оплату, що суперечить п.4.5 договору № 127 від 28.12.2006 року, який фактично був укладений сторонами.

В матеріалах справи відсутні довіреності на отримання матеріальних цінностей.

Пунктом 1 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, яка затверджа наказом Міністерства фінансів України № 99 від 16.05.1996 року передбачено, що вона поширюється на підприємства, установи та організації, їхні відділення, філії, інші відособлені підрозділи та представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності.

Відповідно до п.2 вищезазначеної Інструкції сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Згідно п.15 Інструкції відповідальність за дотримання постачальником встановленого порядку відпуску за довіреністю цінностей покладається на посадових осіб підприємства-постачальника, які мають право підписувати первинні документи на відпуск цінностей.

Частина 1 статті 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 40 891,40 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Державне мито і судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до статті 49 ГПК України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 33, ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                             С.М.Мудрий