СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

15.07.08
Справа№ 9/136

Господарський суд Львівської
області у складі судді Данко Л.С.,

При секретарі Козак І.Б.,

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

За позовом: Стрийської міської ради
Львівської області, м. Стрий, Львівської області,

до відповідача: Суб”єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи (Приватний підприємець) ОСОБА_1,
АДРЕСА_1,

Про
визнання  недійсним договору
оренди земельної ділянки від 30 січня 2004 року укладеного між Стрийською
міською радою Львівської області та Приватним підприємцем ОСОБА_1.

За участю представників сторін:

від позивача: п/к  Мисик М.Й., за довіреністю від 25.06.08р. №
36/187,  п/к Дармонук Р.М., за
довіреністю від 26.06.08р. № 3.17/193,

від відповідача: п/к  ОСОБА_2 за довіреністю від 13.10.2007р.,
довіреність нотаріально посвідчена,
реєстраційний № 1285 від 13.10.07р.

Сторонам, які беруть участь у
справі, роз'яснено зміст ст. 22 ГПК України, а саме їх процесуальні права та
обов'язки, роз”яснено право заявляти відводи. Заяв та клопотань про
відвід судді не подано. Сторони подали письмове клопотання про відмову від проведення
фіксації судового засідання технічними засобами.

Суть спору: розглядається
справа за позовом Стрийської міської ради Львівської області, м. Стрий,
Львівської області, до відповідача: Суб”єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи (Приватний підприємець) ОСОБА_1, АДРЕСА_1, про  визнання
недійсним договору оренди земельної ділянки від 30 січня 2004 року
укладеного між Стрийською міською радою Львівської області та Приватним
підприємцем ОСОБА_1.

Представники Позивача позовні вимоги
підтримали повністю, просять позовні вимоги задовільнити та пояснили, що  договір укладено на підставі неіснуючого
документу на укладення договору оренди землі, а саме: рішення Стрийської
міської ради № 419 від 23.12.2003р., що такого рішення немає в природі, в цей
день сесія міської ради не проводилася, рішення виконавчого комітету № 419 від
23.12.2003р. “Про затвердження часток земельних ділянок вбудованих приміщень
суб”єктів підприємницької діяльності для здійснення плати за землю” -не є
рішенням Стрийської міської ради на укладення договору оренди землі, відсутній
договір, укладений між ПП ОСОБА_1 та кадастровим бюро на виготовлення проектної
документації на земельну ділянку, договір оренди реєстраційний №
04:04:444.00018 від 30 січня 2004р. укладено при відсутності технічної
документації на земельну ділянку, технічна документація мала бути виготовлена
відповідачем до укладення договору оренди кадастровим бюро, тоді подана на
затвердження рішенням виконкому. Представники наполягають, що таке рішення
виконкому про затвердження технічної документації на земельну ділянку -
відсутнє, як і відсутні висновки відділів і служб виконкому, щодо погодження на
передачу в оренду земельної ділянки відповідачу,  вважає, що договір укладено з порушенням
закону. Крім того представник позивача Дармонук Р.М. зазначив, що міському
голові не надано повноважень підписувати договори без відповідного рішення
колегіального органу -сесії міської ради, в повноваження виконавчого комітету
не входить питання про прийняття рішень, щодо передачі землі в оренду на 10
років та зазначив, що на його думку, відсутні правовстановлюючі документи на
укладення спірного договору, то такий договір є укладеним з порушенням чинного
законодавства, відтак є недійсним, пояснив, що відповідач не позбавлений права
укласти з позивачем договір оренди землі у встановленому законом порядку.
Представники позивача також зазначили, що дізналися про існування цього
договору в листопаді 2007р. при розгляді судової справи № 21/270 в
господарському суді Львівської області, відтак вважають, що ними не пропущено
загальний строк позовної давності.

Представник відповідача подав
відзив на позовну заяву, проти позову заперечує з тих підстав, що відповідачка
08.05.03р.  купила у ТзОВ “Джері”
приміщення готелю площею 1170 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу
будівлі, яка знаходиться в м. Стрий по вул.. Шевченка, 32, договір нотаріально
посвідчений та зареєстрований в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме
майно 24.07.03р. за № 993026, а 23.07.03р. за № 106 здійснена державна
реєстрація речових прав, які виникли в покупця внаслідок укладення договору
купівлі-продажу будівлі і для розташування та обслуговування готелю необхідна
земельна ділянка, яка з моменту придбання ОСОБА_1 будівлі готелю площею 1170
кв. м., до неї як до набувача будівлі чи споруди відповідно до ст.. 120 ЗК
України та ст. 377 ЦК України перейшло переважне  право на користування частиною земельної
ділянки, на якій будівля готелю розміщена, та частиною земельної ділянки, яка
необхідна для  їх обслуговування.
Представник відповідача пояснив, що
відповідачка  своєчасно сплачує
орендну плату за земельну ділянку, а Стрийська міська рада отримує ці платежі
та зараховує до місцевого бюджету, вважає, що договір оренди складений
відповідно до вимог чинного законодавства, зареєстрований Державним комітетом
України по земельних ресурсах України 02.02.04р. за реєстраційним №
04:04:444:00018, вважає, що договір відповідає вимогам чинного законодавства,
як на підставу своїх заперечень посилається також на те, що 30.10.06р. сторони
договору, який оспорюється, уклали угоду про доповнення до договору оренди,
якою збільшено розмір орендної плати, що відповідач своєчасно та в повному
обсязі сплачував  кошти в рахунок сплати орендних
платежів за спірним договором, вважає, що посилання позивача на фальсифікацію
договору оренди не доведена згідно вимог статей 33, 34 ГПК України,  вважає голову Стрийської міської ради єдиним
представником, який діє від імені ради перед будь-якими третіми особами на
підставі закону без доручення в межах наданих йому повноважень, вважає, що так
як Стрийська міськрада неодноразово вносила зміни до спірного договору та
приймала і зараховувала орендні платежі за спірним договором, навіть за умови
перевищення повноважень з боку голови Стрийської міської ради, договір оренди
земельної ділянки від 30.01.04р. є дійсним в силу статті 241 ЦК України.
Представник відповідача пояснив, що у нього відсутні докази про укладення
договору з кадастровим бюро на виготовлення проектної документації на земельну
ділянку, що відсутня Просить в позові відмовити повністю з підстав зазначених у
відзиві.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

Позивач -Стрийська міська рада є
юридичною особою, їй присвоєно ідентифікаційний № 26256903, знаходиться за
адресою: 82400, Львівська область, м. Стрий, вул. Шевченка, 71, дата проведення
державної реєстрації: 03.12.2002р., номер запису: 1 000501, що
підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №
463680, довідкою № 351 про включення до ЄДРПОУ.

Відповідач -ОСОБА_1 є суб”єктом
підприємницької діяльності -фізична особа, що підтверджується витягом з
Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходження:АДРЕСА_1,
дата проведення державної реєстрації: 16.02.2006р.,  НОМЕР_1, згідно Свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця НОМЕР_2, СПД-ФО ОСОБА_1 зареєстрована як
суб”єкт підприємницької діяльності -фізична особа: 15.05.2003р. за НОМЕР_1, що
підтвероджується Свідоцтвом про державну реєстрацію НОМЕР_2, СПД-ФО ОСОБА_1
присвоєно ідентифікаційний НОМЕР_3.

Між позивачем - Стрийською міською радою
Львівської області та відповідачем -
Приватним підприємцем ОСОБА_1, 30 січня 2004 року був укладений Договір
оренди (реєстраційний № 04:04:444:00018).

Предметом даного договору є земельна
ділянка загальною площею 0, 0342 гектарів, яка знаходиться в місті Стрию по
вул. Шевченка, 32 (п.1.1. договору оренди).

Як зазначено у пункті 1.1. договору
оренди, позивач (орендодавець -за договором) на підставі рішення Стрийської
міської ради від 23 грудня 2003 року № 419 передає, а “Орендар” (відповідач -за
даним позовом) приймає в оренду земельну ділянку загальною площею 0, 0342
гектарів, згідно з розрахунку частки земельної ділянки, яка знаходиться в місті
Стрию по вул. Шевченка, 32.

Оскільки в п. 1.1. зазначеного
договору, сторонами, які його укладали, як на підставу  укладання цього договору оренди, вчинено
посилання саме на такий документ, як рішення Стрийської міської ради від 23
грудня 2003 року № 419, тому судом досліджувалося його фактичне прийняття
позивачем та наявність такого рішення, як
нормативного документу, за наслідками якого, укладено спірний договір.

Ні позивачем, ні відповідачем рішення
Стрийської міської ради від 23 грудня 2003 року № 419  - суду не надано, в матеріалах справи -
рішення  позивача: Стрийської міської
ради від 23.12.2003р. за № 419 -відсутнє.

Як стверджує позивач у позовній заяві,
що було підтримано представниками позивача в судовому засіданні: “фактично
рішення Стрийської міської ради від 23 грудня 2003 року № 419 - немає і в цей
день сесія міської ради не проводилась.”.

В судовому засіданні досліджувалася
довідка Стрийської міської ради від 26.11.07р. № 72, з якої вбачається, що
рішення сесії за № 419 від 23.12.2003р. відсутнє, а нумерація рішень сесії у
2003 році закінчується під № 267. Під № 419 було прийнято рішення виконавчого
комітету “Про затвердження умовних часток земельних ділянок вбудованих
приміщень суб”єктів підприємницької діяльності для здійснення плати за землю” (
докази в матеріалах справи).

В судовому засіданні встановлено, що
такий документ, як рішення Стрийської міської ради від 23 грудня 2003 року №
419, тобто рішення позивача у справі, на яке вчинено посилання у п. 1.1.
договору оренди від 30.01.2004р. -відсутній, безпосередньо позивачем, у
встановленому Законом України “Про місцеве самоврядування в Україні” в редакції
цього Закону, яка була чинною на час укладення договору оренди  -не приймався.

Відповідач у своєму відзиві та
представник відповідача в судовому засіданні посилалися на  інший документ, а саме, на рішення
виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області від
23.12.2003р. № 419 “Про затвердження часток земельних ділянок вбудованих
приміщень суб”єктів підприємницької діяльності для здійснення плати за землю”.

Як вбачається із змісту зазначеного
акту, він прийнятий Виконавчим комітетом Стрийської міської ради, яка вирішила,
затвердити умовні частки земельних ділянок вбудованих приміщень для здійснення
плати за землю: п. 1.12. підприємцю ОСОБА_1, по вул. Шевченка, 32, площею 342
кв. м. (готель) /докази в матеріалах справи/.

Суд не може погодитися з твердженням
відповідача, що зазначений документ є тим самим рішенням Стрийської міської
ради № 419 від 23.12.2003р., на підставі якого укладено спірний договір,
оскільки  рішення міської ради, на яке
вчинено посилання у п. 1.1. договору
оренди та рішення виконавчого комітету міської ради № 419 від 23.12.03р.
не є суть тотожними актами органів самоврядування, поняття та  компетенція яких, чітко визначені у Законі
України “Про місцеве самоврядування в Україні” в редакції цього Закону, яка
була чинною на час укладення спірного договору оренди.

Крім того, статтею 26 Закону України
“Про місцеве самоврядування в Україні” в редакції цього Закону, яка була чинною
на час укладення спірного договору оренди, передбачено виключну компетенцію
сільських, селищних, міських рад, де зазначено, що виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються  питання, визначені у цій статті в т.ч.
вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (п.п. 34.
п. 1 цієї статті), затвердження відповідно до закону ставок земельного податку,
розмірів плати за користування природними ресурсами, що є у власності
відповідних територіальних громад
( п.п. 35. п.1 цієї статті), затвердження договорів, укладених
сільським, селищним, міським головою від імені ради, з питань віднесених до її
виключної компетенції ( п.п. 43 п. 1 цієї статті).

Як вбачається з матеріалів справи,
виконавчим комітетом Стрийської міської ради 23 грудня 2003 року прийнято
рішення за № 419 “Про затвердження часток земельних ділянок вбудованих
приміщень суб”єктів підприємницької діяльності для здійснення плати за землю”,
яким затверджено умовні частки земельних ділянок вбудованих приміщень для
здійснення плати за землю: п. 1.12. підприємцю ОСОБА_1, по вул. Шевченка, 32,
площею 342 кв. м. (готель), із змісту зазначеного рішення не випливає, що у
ньому  виконавчим органом Стрийської
міської ради вирішувалося питання щодо укладання договору оренди земельної
ділянки ( докази в матеріалах справи).

Відповідачем у підтвердження заперечень не
надано суду рішення Стрийської міської ради від 23 грудня 2003 року № 419, на
яке вчинено посилання у п. 1.1. договору оренди, як на підставу укладення
зазначеного договору.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог чи заперечень, належними та допустимими доказами ( ст. 34
ГПК України).

Відповідно до вимог Закону України
“Про оренду землі” (в редакції, яка була чинна на час укладення спірного
договору) (стаття 15) передбачено, що невід”ємною частиною договору оренди
землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду;
кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її
використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об”єкта оренди; проект
відведення земельної ділянки ц випадках, передбачених цим Законом.

Із вищенаведених у статті 15 Закону
України “Про оренду землі” невід”ємних
частин договору оренди землі, сторонами надано суду лише  однин документ: Акт приймання-передачі
умовної частки земельної ділянки по вул. Шевченка, 32 в м. Стрий від
05.02.2004р.

Інші документи, як невід”ємні частини
договору оренди землі, сторонами суду не надані, як пояснили представники
позивача та відповідача в судовому засіданні, такі документи відсутні.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог чи заперечень, належними та допустимими доказами ( ст. 34
ГПК України).

В судовому засіданні встановлено
порушення порядку укладення договору оренди землі, який передбачено статтею 16
вимог Закону України “Про оренду землі” (в редакції, яка була чинна на час
укладення спірного договору), норм Закону України “Про місцеве самоврядування в
Україні” (в редакції, яка була чинна на час укладення спірного договору), так
як відсутні наступні документи: договір з кадастровим бюро на виготовлення
проектної документації на земельну ділянку, акт виконавчого комітету (рішення)
про затвердження проектної документації на земельну ділянку, висновки відділів
і служб виконкому ( п. 8 ст. 33 ЗУ “Про місцеве самоврядування в Україні”),
рішення сесії Стрийської міської ради щодо передачі землі в оренду.

Судом не приймаються до уваги
посилання відповідача на рішення Стрийської міської ради без номера від 25
квітня 2002 року “Про делегування повноважень виконавчому комітету міської ради
з питань землекористування”, оскільки станом на час укладання спірного
договору, повноваження міської ради, щодо землекористування відносилися до
виключної компетенції міських рад (стаття 26 цього Закону) і не могли бути
передані в цій частині виконавчому комітетові відповідної ради ( нормативні
документи -в матеріалах справи).

Порядок надання у постійне
користування земельних ділянок юридичним та фізичним особам та порядок передачі
земельних ділянок в оренду визначені ст. ст. 123, 124 Земельного кодексу
України та ст. 16 Закону України “Про оренду землі”.

Відповідно до зазначених норм юридична
особа, в т.ч. суб”єкт підприємницької діяльності -фізична особа, зацікавлена в
одержанні земельної ділянки, має звернутися з відповідним клопотанням до
повноважного органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування,
додавши до нього відповідні матеріали, передбачені ст. 151 Земельного Кодексу
України. В свою чергу, повноважний орган державної влади розглядає клопотання у
місячний термін і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної
ділянки.

Матеріалами справи не підтверджується,
що уповноважений Стрийською міською радою орган дав дозвіл на складання проекту
відведення земельної ділянки, так як таке рішення відсутнє.

Як вбачається з матеріалів справи,
проект відведення земельної ділянки, розташований під будівлями, придбаними
відповідачем на підставі договору купівлі-продажу будівлі -готелю від
08.05.2003р. площею 1170 кв. м., яка знаходиться в м. Стрий по вул. Шевченка,
32, нотаріально посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної
нотаріальної контори та зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на
нерухоме майно 24.07.2003р. за № 993026, а також 23.07.2003р. за № 106 -  не розроблявся, що не спростовується
відповідачем, у зв”язку з чим відсутні підстави, передбачені статтями 123, 124
ЗК України, для  передачі цієї земельної
ділянки в оренду відповідачу.

Не ґрунтуються на законі твердження
відповідача ( пункт 4  відзиву на позовну
заяву), що голова Стрийської міської ради, підписуючи спірний договір, діяв в
межах своїх повноважень, тобто, мав право, одноособово, від імені
територіальної громади, міської ради та її виконавчого органу підписати даний
договір.

Законом України “Про місцеве
самоврядування в Україні”, в редакції, який був чинним на час укладення
спірного договору, міському голові не надано повноважень підписувати договори
міської ради без відповідного рішення колегіального органу -сесії міської ради.

Повноваження міського голови чітко
визначені у Законі України “Про місцеве самоврядування в Україні” в редакції на
час підписання ним спірного договору оренди, а саме, у статті 42, у якій
передбачено, що міський голова, серед інших повноважень, підписує рішення ради
та її виконавчого комітету; укладає від імені територіальної громади, ради та
її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань,
віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної
ради (п. 16 ст. 42 Закону), видає розпорядження у межах своїх повноважень ( п.
20 ст. 42 Закону).

Отже, згідно вищевказаного Закону
України “Про місцеве самоврядування в Україні” міський голова мав право підпису
розпоряджень, які видає в межах своїх повноважень, в усіх інших випадках,
підписує рішення ради та її виконавчого комітету.

Відповідач у своєму відзиві зазначає,
що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює,
змінює, припиняє цивільні права та обов”язки особи, яку він представляє, лише у
разі наступного схвалення правочину цією особою, відповідно до статті 241 ЦК
України. Таким схваленням відповідач вважає,
внесення змін до спірного договору оренди земельної ділянки та прийняття
і зарахування внесених ФОП ОСОБА_1 коштів, як сплата орендної плати, тому, як
зазначає відповідач, навіть за умови перевищення повноважень з боку голови
Стрийської міської ради, договір оренди земельної ділянки від 30.01.2004р., що
укладений між сторонами у справі, є дійсним в силу статті 241 ЦК України.

З таким твердженням суд не може
погодитися, оскільки, крім перевищення повноважень з боку голови Стрийської
міської ради, мають місце порушення порядку укладання спірного договору оренди,
про що зазначено вище у цьому рішенні, а тому
внесення змін до цього договору та отримання позивачем у відповідача
орендних платежів та зарахування їх до місцевого бюджету, не може
вважатися  наступним схваленням  цього правочину.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, 30.10.2006р. між тими самими сторонами
була укладена Угода “Про доповнення до договору користування та сплати
за умовну частку земельної ділянки”, згідно якої, сторони за цією угодою,
внесли зміни у п. 2.1. договору оренди землі від 02.02.2004р.  і виклали цей пункт, що стосується розміру
орендної плати, в редакції визначеній сторонами в цій угоді ( Угода від
30.10.2006р. -в матеріалах справи).

Як вбачається із змісту  вищезазначеної Угоди, сторони за нею,
30.10.2006р. внесли зміни до договору користування та сплати за умовну частку
земельної ділянки, а саме: у п. 2.1. договору оренди землі від 02.02.04р., про
що чітко зазначено в цій угоді.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, предметом  даного спору  є ДОГОВІР ОРЕНДИ, складений “30” січня
2004р., а не договір оренди землі від 02.02.2004р., чи/або договір користування
та сплати за умовну частку земельної ділянки, які не є предметом даного спору,
позивачем щодо договору оренди землі від 02.02.04р. та угоди від 30.10.06р. про
внесення змін до договору користування та сплати за умовну частку земельної
ділянки -вимоги не ставили, що підтверджується позовною заявою та доданими до
неї документами,  відтак внесення змін до
договору оренди землі від 02.02.2004р., чи до договору користування та сплати
за умовну частку земельної ділянки, не може вважатися наступним схваленням
оспорюваного договору оренди від  30
січня 2004р., який укладено з порушенням порядку його укладення та з іншими
порушеннями, про що зазначено вище у цьому рішенні.

Що стосується оспорюваного договору
оренди від 30 січня 2004 року, то слід зазначити, що Законом України “Про
місцеве самоврядування в Україні” (ст. 33), яка була чинною на час укладення
оспорюваного договору, до повноважень виконавчого комітету не віднесено питань
про прийняття рішень щодо передачі землі в оренду, в т.ч. на 10 років ( п. 1.2.
договору оренди від 30.01.2004р.).

Згідно зі ст. 13 Конституції України
земля є об”єктом права власності Українського народу. Від імені Українського
народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Право на оренду земельної ділянки
виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Однак, як зазначено вище у цьому рішенні,
на момент укладення спірного договору,
були відсутні відповідні рішення органу самоврядування щодо оренди
земельної ділянки за вказаним договором, відсутня проектна документація на
земельну ділянку, яка б була затверджена відповідним рішенням виконавчого
комітету, тощо. Разом з тим, зазначений договір підписано головою міської ради
без рішення колегіального органу -сесії міської ради, тобто з перевищенням
повноважень, визначених законом, про що зазначено вище у цьому рішенні.

Відповідно до статті 203 ЦК України,
зміст право чину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Право чин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Частиною 2 статті 207 ЦК України
визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо
він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, та
скріплюється печаткою.

В нашому конкретному випадку, спірний
договір від 30.01.04р., зі сторони позивача підписано головою міської ради з
перевищенням повноважень -без рішення колегіального органу -сесії міської ради,
що не заперечується ні позивачем, ні відповідачем.

Статтею 207 ЦК України чітко визначено підстави недійсності правочину,
однією з яких є недодержання в момент вачинення правочину стороною (сторонами)
вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п”ятою та шостою статті 203
ЦК.

Недійсний правочин -це правочин, що не
відповідає вимогам закону. Недійсним може бути визнано правочин, що відбувся.

Отже, виходячи із вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що договір оренди
від 30 січня 2004р., предметом якого є оренда земельної ділянки
загальною площею 0, 0342 гектарів, яка знаходиться в місті Стрию по вул.
Шевченка, 32, який укладено терміном на 10 років з 23 грудня 2003р. по 23
грудня 2013 року ( п.п. 1.1., 1.2. договору), укладено з порушенням чинного
законодавства України, а відтак є недійсним, не зважаючи на його державну
реєстрацію та сплату відповідачем
орендних платежів.

Судом не взято до уваги тверджень
позивача, щодо “фальсифікації договору оренди”, оскільки в цій частині,
позивачем не надано належних та допустимих доказів, як цього вимагають статті
33 та 34 ГПК України.

Суд заслухав пояснення представників
позивача, відповідача, оглянув та дослідив подані документи, оцінив їх в
сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача  підлягають до задоволення.

Судові витрати покласти на
відповідача відповідно до статті 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 34,
36, 38, 43, 44, 49, 69, 77, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовільнити повністю.

2.          Визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки від 30 січня 2004 року, який укладено між Стрийською міською
радою, м. Стрий, та Приватним підприємцем ОСОБА_1.

3.          Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_3) в дохід Державного бюджету
України 85 грн. 00 коп. державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат за
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

15.07.2008р. за згодою представників,
які прибули в судове засідання, оголошено вступну і резолютивну частини
рішення. Мотивувальна частина рішення складена, оформлена  відповідно до ст.ст. 84, 85 ГПК України та
підписана  - 18.07.2008р.

Рішення може бути оскаржено в порядку
та строки визначені статтями 91-93 ГПК України. Рішення набирає законної сили в
порядку визначеному статтею 85 ГПК України, після закінчення десятиденного
строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК
України.

Суддя                                                                                             Данко
Л.С.