донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

21.10.2008 р.                                                              справа №8/64пн

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Моісєєва О.В. (по дов.),

від відповідача:

не з*явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства „Артемівське племпідприємство”, м.Артемівськ, Донецька область

на рішення господарського суду

Донецької області

від

14.08.2008 року

по справі

№8/64пн

за позовом

Відкритого акціонерного товариства „Артемівське племпідприємство”, м.Артемівськ, Донецька область

до

Артемівської районної державної адміністрації Донецької області, м.Артемівськ, Донецька область

про

визнання розпорядження недійсним і неправомірним та про спонукання виконати дії

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 14.08.2008року у справі №8/64 пн відмовлено у задоволені позову Відкритого акціонерного товариства „Артемівське племпідприємство”, м.Артемівськ до Артемівської районної державної адміністрації Донецької області, м.Артемівськ про визнання недійсним та неправомірним розпорядження голови Артемівської районної державної адміністрації Донецької області від 30.04.2005р. №267 та зобов’язання Артемівську районну державну адміністрацію Донецької області задовольнити вимогу Відкритого акціонерного товариства „Артемівське племпідприємство”, м.Артемівськ шляхом відміни розпорядження від 30.04.2005р. №267 та усунути порушення.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, позивач, Відкрите акціонерне товариство „Артемівське племпідприємство”, м.Артемівськ, Донецька область, звернувся з апеляційною скаргою про його скасування, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник в апеляційній скарзі просить скаргу задовольнити, рішення господарського суду –скасувати та прийняти нове рішення.

Представник відповідача у судове засідання апеляційної інстанції не з'явився.

Вивчивши матеріали справи, доводи заявника скарги, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, судова колегія встановила.

Згідно до рішення Артемівської районної ради народних депутатів від 08.12.1999р. №ХХ111/9-13 Відкритому акціонерному товариству „Артемівське племпідприємство” видано державний акт серії 1-ДН №000658 від 19.01.2000р. на право постійного користування земельною ділянкою площею 202,3256га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний акт зареєстрований у Книзі записів державних актів на право тимчасового користування землею за №141 (а.с.21-25).

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся із клопотанням від 18.02.2005року №18 на ім'я голови Артемівської районної державної адміністрації, яке підписане головою правління Самбуловим Ю.Є., про зменшення площі земельної ділянки, наданої у постійне користування Відкритому акціонерному товариству „Артемівське племпідприємство”, та залишенні у користуванні земельної ділянки загальною площею 91,81га. Клопотання надійшло до позивача Артемівського районного відділу Артемівської районної державної адміністрації 15.03.2005року, що про свідчить штамп на самому клопотанні (а.с.58).

На підставі зазначеного клопотання, з посиланням на ст.141 Земельного кодексу України, Закону України „Про місцеві державні адміністрації” від 09.04.1999р. №586-ХІV було прийнято розпорядження Артемівської районної адміністрації від 30.04.2005р. №267 „Про припинення ВАТ „Артемівське племпідприємство” права постійного користування частиною земельних ділянок” згідно до якого, припинено ВАТ „Артемівське племпідприємство” право постійного користування частиною земельних ділянок загальною площею 102,12га, згідно державного акту на право постійного користування землею серія І-ДН №000658 від 19.01.2000р. за №141 з передачею їх в землі запасу Красненської сільської ради (а.с.20).

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про визнання недійсним та неправомірним розпорядження голови Артемівської районної державної адміністрації Донецької області від 30.04.2005р. №267 та зобов’язання відповідача задовольнити вимогу позивача шляхом відміни вказаного розпорядження та усунути порушення.

Відповідно до ч.5 ст.36 Закону України „Про місцеві державні адміністрації” керівники підприємств, установ та організацій мають право звернутися до органів виконавчої влади вищого рівня або до суду про скасування розпорядження голови місцевої державної адміністрації, що суперечить законодавству в питаннях, що стосуються їх діяльності.

Згідно до приписів ч.2 ст.43 Закону України „Про місцеві державні адміністрації” розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Відповідно до ст.50 Закону України „Про місцеві державні адміністрації” розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, акти інших посадових осіб, які призначаються ними, можуть бути оскаржені в судовому порядку відповідно до закону.

В обґрунтування своїх позовних вимог Відкрите акціонерне товариство „Артемівське племпідприємство” посилається на відсутність у голови правління Самбулова Ю.Є. повноважень щодо подання до компетентних органів державної влади клопотання про припинення права постійного користування частиною земельних ділянок.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду у справі відповідає вимогам норм чинного законодавства та не підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 Закону України „Про господарські товариства” від 19.09.1991р. №1576-ХП акціонерне товариство створюється і діє на підставі статуту.

Згідно зі ст.47 Закону України „Про господарські товариства”, ст.161 Цивільного кодексу України від 16.01.2003р. №435-ІУ виконавчим органом акціонерного товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є правління або інший орган, визначений статутом.

Приписами статті 82 Господарського кодексу України від 16.01.2003р. №436-ІУ визначено, що установчим документом акціонерного товариства є статут.

Згідно ст. 89 Господарського кодексу України управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках –учасники товариства.

Відповідно до ст.48 Закону України „Про господарські товариства” голова правління акціонерного товариства вправі без довіреності здійснювати дії від імені товариства. Інші члени правління також можуть бути наділені цим правом згідно із статутом.

Відповідно до пункту 8.4.4 Статуту ВАТ „Артемівське племпідприємство” голова правління без довіреності вправі здійснювати дії від імені товариства.

Як вказувалося вище, позивач звернувся із клопотанням від 18.02.2005року №18 на ім'я голови Артемівської районної державної адміністрації, яке підписане головою правління Самбуловим Ю.Є., про зменшення площі земельної ділянки, наданої у постійне користування Відкритому акціонерному товариству „Артемівське племпідприємство”, та залишенні у користуванні земельної ділянки загальною площею 91,81га.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що господарським судом Донецької області правомірно встановлено право голови правління ВАТ „Артемівське племпідприємство” Самбулова Ю.Є. вчиняти юридичні дії від імені товариства.

Посилання позивача відносно того, що Самбулов Ю.Є. не мав повноважень заявляти клопотання про припинення права постійного користування землею, оскільки оціночна вартість спірної частини земельної ділянки складає 1000000грн., тобто, перевищує статутний фонд підприємства, тому, питання про припинення права постійного користування земельною ділянкою відноситься до компетенції загальних зборів акціонерів товариства, є необґрунтованими.

Судова колегія зазначає, що господарський суд Донецької області правомірно не прийняв до уваги ці твердження, оскільки пунктом 8.2 Статуту ВАТ „Артемівське племпідприємство” передбачений перелік питань, які відносяться до компетенції вищого органу правління підприємства –загальних зборів акціонерів. Повноваження щодо прийняття рішення стосовно припинення права користування земельною ділянкою у вказаному переліку відсутнє.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про те, що голова правління Самбулов Ю.С. мав право згідно до наданих йому Статутом повноважень звернутися із клопотанням до Артемівської районної державної адміністрації щодо зменшення розміру земельної ділянки.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що, відмовляючи у задоволені позову в частині визнання недійсним та неправомірним розпорядження голови Артемівської районної державної адміністрації Донецької області від 30.04.2005року №267, господарський суд Донецької області дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не наведено достатніх аргументів, які б свідчили про неправомірність прийняття відповідачем вказаного розпорядження.

Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача задовольнити вимогу позивача шляхом відміни розпорядження голови Артемівської районної державної адміністрації Донецької області від 30.04.2005року №267 та усунення порушення, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно статті 16 Цивільного кодексу України (аналогічні положення містяться у статті 20 Господарського кодексу України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 152 Земельного кодексу України передбачає способи захисту прав на земельні ділянки. Так, відповідно до вимог вказаної статті держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Суд може захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, ніж встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду погоджується з висновком господарського суду Донецької області про залишення без задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача задовольнити вимогу позивача шляхом відміни розпорядження голови Артемівської районної державної адміністрації Донецької області від 30.04.2005року №267, оскільки, вищенаведені норми матеріального не передбачають такого захисту цивільних прав та інтересів.

Що ж стосується позовних вимог позивача щодо зобов’язання відповідача усунути порушення, то судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення без задоволення цих вимог, оскільки позивачем не вказано, які саме порушення підлягають усуненню в судовому порядку.

Також господарським судом правомірно залишено без задоволення клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони проводити будь-які дії відносно частини земельної ділянки площею 102,12га, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або зі своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Отже, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог.

Відповідно до статті 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти дії; забороною іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмету спору, отже, приймаючи ухвалу про заборону відповідачеві та іншим особам вчиняти певні дії, господарський суд повинен визначитись як з предметом спору у співвідношенні з певними заходами забезпечення позову, які вимагаються до застосування, і певними діями, які вимагаються заборонити вчиняти, так і з доцільністю та обґрунтованістю вжиття таких заходів.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов’язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Оскільки, відповідно до ст.66 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, в даному випадку, позивач, відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, при подані заяви про вжиття заходів до забезпечення позову не обґрунтував причини звернення з такою заявою відповідними обставинами, які підтверджують необхідність вжиття вказаних заходів.

Судова колегія вважає, що з урахуванням викладених в рішенні обставин, згідно приписів ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінив докази в їх сукупності та правомірно відмовив у задоволені позову.

Беручи до уваги зазначене, рішення місцевого господарського суду є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства та обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для його скасування, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Керуючись ст.ст.49,99,101,102,103,105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Артемівське племпідприємство”, м.Артемівськ, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 14.08.2008року у справі №8/64 пн - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 14.08.2008року у справі №8/64 пн - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у встановленому законодавством порядку.

Повний текст постанови підписаний 27.10.2008р.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС