ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2008р.

м.Київ

№ 18/103-А

10:00

За позовом Київського міського центру зайнятості

до Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра»

про стягнення 95443,90 грн.

Суддя Морозов С.М.

Секретар судового засідання Денисенко А.В.

Представники:

від позивача: Руденко К.А. (довіреність №11-7852 від 16.09.2008р.)

від відповідача: не з’явився

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 14 жовтня 2008 року о 10 год. 00 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київський міський центр зайнятості (надалі - позивач) звернувся з позовом до Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра»(надалі –ВАТ КБ «Надра», відповідач) про стягнення штрафу у сумі 95443 грн. 90 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач своєчасно не повідомив центр зайнятості про вивільнення працівників, чим порушив п.5 ст. 20 Закону України „Про зайнятість населення”. Зазначене порушення було виявлено під час перевірки позивачем Шевченківської філії ВАТ КБ «Надра»і підтверджено Актом №12/10-ш від 26.09.2006р., яким встановлено, що наказами № 51-П, № 52-П, № 53-П та № 54-П від 19.04.06р., у зв’язку із скороченням чисельності працівників згідно п. 1 ст.40 КЗпП України звільнено Олійника В.П., Зозулю Л.І., Сурова О.М. та Суменели В.В. Звіти про фактичне звільнення по формі 4-ПН до центру подано з порушенням десятиденного терміну.

Згідно п. 5 ст. 20 Закону України „Про зайнятість населення” у разі неподання або порушення строків подання даних про вивільнення працівників, стягується штраф у розмірі річної заробітної плати за кожного вивільненого працівника. Ці кошти зараховуються до державного фонду сприяння зайнятості і використовуються для фінансування заходів по працевлаштуванню та соціального захисту вивільнений працівників. Загальна сума річної заробітної плати вивільнених працівників становить 95443 грн. 90 коп. і сума штрафу відповідає вищевикладеному розміру.

З метою досудового врегулювання питання, 01.11.2006р відповідачу було направлено претензію № 11-7467 від 30.10.2006, але відповіді на претензію і самого штрафу так і не отримано.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, посилаючись на те, що чинним законодавством України не передбачено права позивача стягувати штрафи із підприємств за другою половиною пункту 5 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення», а саме за неподання або порушення строків подання звіту щодо фактичного звільнення працівників, а факт виконання відповідачем першої половини пункту 5 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення»щодо подання письмового повідомлення про наступне вивільнення працівників підтверджується позивачем.

Представником відповідача подане клопотання про зупинення провадження по справі до набрання законної сили рішенням Вищого адміністративного суду по касаційній скарзі на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.03.2008 у справі № 22-а-61/08, та клопотання про витребування у Вищого адміністративного суду України доказів прийняття до провадження вищевказаної касаційної скарги. В задоволенні зазначених клопотань господарським судом міста Києва відмовлено з врахуванням наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили рішенням в іншій справі.

Відповідачем не надано суду доказів того, що справа за касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.03.2008 у справі № 22-а-61/08 розглядається Вищим адміністративним судом України. Факт отримання вищим адміністративним судом України касаційної скарги ще не свідчить про її розгляд судом, поки по вказаній касаційній скарзі не буде відкрито касаційне провадження, про що виноситься відповідна ухвала. Такої ухвали відповідачем надано не було, а тому у господарського суду міста Києва відсутні підстави для зупинення провадження по цій справі.

Докази прийняття до провадження касаційної скарги відповідача на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.03.2008 не є доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача проти позовних вимог, не стосуються суті спору та не впливають на можливість суду вирішити спір по суті, а тому надання цього доказу в обґрунтування підстав для задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження по справі є обов’язком відповідача. Враховуючи те, що ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 04.03.2008 вступила в законну силу, за відсутності доказів відкриття касаційного провадження щодо її перегляду, господарський суд міста Києва має всі законні підстави для розгляду справи по суті.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Спірні правовідносини регулюються Законом України „Про зайнятість населення”, Положенням про державну службу зайнятості та Положенням про інспекцію по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 24.06.1991р. № 47.

Відносини, що виникають з питань зайнятості населення, контролю, та накладення штрафів за порушення порядку вивільнення працівників регулюються Законом України „Про зайнятість населення” (далі Закон).

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 вищезгаданого Закону, для реалізації державної політики зайнятості населення, професійної орієнтації, підготовки і перепідготовки, працевлаштування та соціальної підтримки тимчасово не працюючих громадян у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, створюється державна служба зайнятості, діяльність якої здійснюється під керівництвом Міністерства праці та соціальної політики України, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування.

Державна служба зайнятості складається з Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України, центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських, районних, міськрайонних, міських і районних у містах центрів зайнятості, центрів організації професійного навчання незайнятого населення і центрів професійної орієнтації населення, інспекцій по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення.

У відповідності до п. 4 ст. 18 Закону у складі державної служби зайнятості створюється інспекція, що здійснює контроль за виконанням законодавства про зайнятість підприємствами, установами й організаціями, незалежно від форм власності і господарювання, фермерами та іншими роботодавцями.

Відповідно до п. 4 пп. „ф” Положення про державну службу зайнятості затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 47 від 24.06.1991р., Державна служба зайнятості відповідно до покладених на неї завдань, здійснює контроль за дотриманням підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, законодавства про зайнятість населення.

Матеріалами справи підтверджується, що Інспекцією по контролю за додержанням законодавства про зайнятість Київського міського центру зайнятості на виконання вимог вищезгаданого Закону, було складено Акт № 12/10-ш від 26.09.2006 про порушення законодавства України про зайнятість населення, згідно з яким виявлено порушення Відповідачем п. 5 ст. 20 Закону України „Про зайнятість населення”.

Відповідно до п. 5 ст. 20 згаданого Закону, при вивільненні працівників (у тому числі працюючих пенсіонерів та інвалідів) у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності, повідомляють про це не пізніш як за два місяці в письмовій формі державну службу зайнятості, вказуючи підстави і строки вивільнення, найменування професій, спеціальностей, кваліфікації, розмір оплати праці, а в десятиденний строк після вивільнення - направляють списки фактично вивільнених працівників, зазначаючи в них інвалідів.

У разі неподання або порушення строків подання цих даних стягується штраф у розмірі річної заробітної плати за кожного вивільненого працівника. Ці кошти зараховуються до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття і використовуються для фінансування заходів по працевлаштуванню та соціального захисту вивільнюваних працівників.

Відповідно до пп. „л” п. 8 Положення про державну службу зайнятості, Державна служба зайнятості має право стягувати відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" штрафи з підприємств, установ та організацій усіх форм власності у разі неподання або порушення строків подання державній службі зайнятості письмового повідомлення про наступне вивільнення працівників, як це передбачено пунктом 5 статті 20 Закону України "Про зайнятість населення".

Матеріалами справи підтверджується, що звіт про заплановане вивільнення працівників за формою 4-ПН (план) за два місяці до вивільнення Відповідачем наданий до Шевченківського районного центру зайнятості у місті Києві своєчасно –20.02.2006р. вх. № 149. Звіт про фактичне вивільнення Олійника В.П., Зозулі Л.І., Сурової О.М. та Семенели В.В. за формою 4-ПН (факт) наданий Відповідачем до Шевченківського районного центру зайнятості у місті Києві з порушенням 10-ти денного строку подання –24.07.2006р. вх. № 449, що є порушенням вимог п. 5 ст. 20 Закону України „Про зайнятість населення”.

Розмір річної заробітної плати вивільнених працівників становить 95443 грн. 90 коп., що підтверджується довідками про прибутки (копії належно завірених довідок знаходяться в матеріалах справи).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач в досудовому порядку звертався до відповідача з проханням сплатити штраф в розмірі 95443 грн. 90 коп. за порушення вимог законодавства про зайнятість населення (Претензія № 11-7467 від 30.10.2006р.). Відповідачем не було вжито ніяких дій щодо добровільної сплати вказаного штрафу.

Враховуючи вищенаведене та на підставі п. 5 ст. 20 Закону України „Про зайнятість населення”, п. 4 пп. „ф”, п. 8 пп. „л” Положення про Державу службу зайнятості та Положення про інспекцію по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 47 від 24.06.1991р., суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим а позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Твердження відповідача на відсутність компетенції позивача у стягненні штрафу за невчасне подання звіту про фактичне вивільнення працівників судом не приймається, оскільки такий висновок спростовується положеннями абзацу 11 ч. 2 ст. 19 Закону України „Про зайнятість населення”, у відповідності до якої органи державної служби зайнятості мають право стягувати з підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності, суми прихованих або занижених обов'язкових зборів та недоїмок до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Крім того, пункт п’ятий ст. 20 вказаного закону нерозривно пов’язує обов’язок підприємств повідомляти органи державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівників із обов’язком наступного їх повідомлення про фактичне вивільнення в десятиденний термін. А в абзаці другому пункту 5 ст. 20 Закону йдеться про стягнення штрафів за неподання всіх цих відомостей, а не тільки звіту про наступне вивільнення.

Відповідачем не було доведено обставин, які свідчили б про відсутність підстав для сплати штрафу за порушення законодавства про зайнятість.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 158-165 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра»(ідентифікаційний код 20025456, адреса: 04053, м. Київ, вул. Артема, 15) на користь Київського міського центру зайнятості на р/р 0001 Управління державного казначейства м. Києва, МФО 820019, код платежу 03491091) штраф за порушення законодавства України про зайнятість населення в розмірі 95 443,90 (дев’яносто п’ять тисяч чотириста сорок три гривні 90 копійок) грн.

Суддя С.М. Морозов

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі –17.10.2008р.

Постанова відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.