Господарський суд
Житомирської області
————————————————————————————————————————
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "28" жовтня 2008 р.

Справа № 5/106-НМ

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Брагіної Я.В.

судді

за участю представників сторін

від позивача Шарапов Д.О., довір. від 20.08.08.

від відповідачів: 1.Терентюк О.М. - засновник (паспорт серії ВМ №497689)

2. Голуб І.М. - дов. №3 від 23.06.08.

3. Бодашевська Ю.С. - дов. від 09.01.08.

від третіх осіб: не з'явилися (в судовому засіданні 20.08.08. був присутній представник другої третьої особи - Шиманська С.А., довір. №15 від 15.01.08.

Розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир Приватбуд" (м. Житомир)

до 1) Приватного підприємства творчо-виробничий центр "Олеся" (м.Житомир)

2) Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному Комітеті України по земельних ресурсах" в особі Житомирської регіональної філії (м. Житомир);

3) Житомирської міської Ради (м. Житомир);

за участю третіх осіб: 1. Комунального підприємства "Житомирбудзамовник" (м. Житомир)

2. Управління земельних ресурсів у м. Житомирі (м.Житомир)

про визнання права користування земельною ділянкою таким, що припинилось;визнання Державного акту на право користування землею таким, що втратив чинність, та зобов'язання вчинити певні дії

В судовому засіданні 17.10.08. оголошувалась перерва до 28.10.08.

Спір розглядається в більш тривалий строк за погодженням сторін на підставі ч.4 ст.69 ГПК України.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання права користування земельною ділянкою площею 0,4 га по вул. Київській, 6 в м. Житомирі, що посвідчене Державним актом на право користування землею серії Б №022692 від 23.06.1993 року таким, що припинилось 17.11.1995 року з моменту припинення Малого спільного підприємства "Творчо-виробничий центр" "Олеся" шляхом перетворення у Приватне підприємство "Творчо-виробничий центр "Олеся"; визнання Державного акту на право користування землею серії Б №022692, виданий 23.06.1993 року Творчо-виробничому центру "Олеся", зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за №72 таким, що втратив чинність, та зобов'язання Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в особі Житомирської регіональної філії провести державну реєстрацію припинення 17.11.1995 року права користування земельною ділянкою, площею 0,40 га по вул. Київській, 6 в м. Житомирі, що посвідчене Державним актом на право користування землею серії Б №022692 від 23.06.1993 року.

19.08.08. позивач надіслав до суду клопотання про залучення до участі у справі Житомирську міську раду у якості відповідача (а.с.132, т.1) та уточнення і доповнення до позовних вимог, згідно яких просив суд: визнати право користування земельною ділянкою площею 0,4 га по вул. Київській, 6 в м. Житомирі, що посвідчене Державним актом на право користування землею серії Б №022692 від 23.06.1993 року, таким, що припинилось 17.11.1995 року з моменту державної реєстрації припинення Малого спільного підприємства "Творчо-виробничий центр" "Олеся" шляхом перетворення у Приватне підприємство "Творчо-виробничий центр "Олеся"; визнати Державний акт на право користування землею серії Б №022692, виданий 23.06.1993 року Творчо-виробничому центру "Олеся", зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за №72 таким, що втратив чинність з моменту державної реєстрації припинення Малого спільного підприємства "Творчо-виробничий центр "Олеся" шляхом перетворення у Приватне підприємство "Творчо-виробничий центр "Олеся", та зобов'язати: Житомирську міську раду оформити припинення права користування Творчо-виробничого центру "Олеся" земельною ділянкою, площею 0,4 га по вул. Київській, 6 в м. Житомирі, шляхом прийняття рішення, яким скасувати п.2.5 рішення Житомирської міської ради від 26.02.1993 року та Державний акт на право користування землею серії Б №022692, виданий 23.06.1993 року "Творчо-виробничому центру "Олеся", зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за №72 і Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в особі Житомирської регіональної філії провести державну реєстрацію припинення права користування земельною ділянкою, плащею 0,40 га по вул. Київській, 6 в м. Житомирі, що посвідчене Державним актом на право користування землею серії Б №022692 від 23.06.1993 року з моменту державної реєстрації припинення Малого спільного підприємства "Творчо-виробничий центр "Олеся" шляхом перетворення у Приватне підприємство "Творчо-виробничий центр "Олеся" (а.с.133-138, т.1)

Ухвалою господарського суду від 10.09.2008 року було задоволено клопотання позивача, тобто залучено до участі у справі в якості відповідача - Житомирську міську раду та прийнято до розгляду уточнення і доповнення позовних вимог від 18.08.08., надіслане до суду 19.08.08. (а.с.46-47, т.1).

02.10.08. представник позивача в судовому засіданні надав клопотання від 01.10.08. про прийняття до розгляду уточнення та доповнення до позовної заяви, згідно якого, крім уточнених первісних вимог, просив суд скасувати п.2.5. рішення Житомирської міської Ради народних депутатів сімнадцятої сесії двадцять першого скликання від 26.02.1993р. "Про вилучення і надання земельних ділянок підприємствам міста та внесення змін в п.2.3. рішення міської Ради п'ятнадцятої сесії двадцять першого скликання від 08.10.1992р." (а.с.57-63,т.1)

Представники відповідача в засіданні суду заперечували проти клопотання представника позивача про прийняття до розгляду зазначеного вище уточнення та доповнення до позовної заяви від 01.10.08., оскільки вважають, що позивач змінив і підставу і предмет позову, а не збільшив позовні вимоги.

Заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд приходить до висновку про відхилення клопотання представника позивача щодо прийняття до розгляду уточнення та доповнення до позовної заяви від 01.10.08., оскільки позивач не збільшив позовні вимоги, а звернувся з новою вимогою, - про скасування п.2.5 рішення Житомирської міської ради від 26.02.1993р., яким було надано спірну земельну ділянку в постійне користування Творчо-виробничому центру "Олеся".

Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога (збільшення чи зменшення ціни позову, збільшення чи зменшення кількості товару тощо). Під зміною розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог додатково до викладених у позовній заяві - така дія кваліфікується як зміна предмета позову.

Такої ж правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в п.3.7 роз'яснення від 18.09.97р. №02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України", згідно якого під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд відхиляє клопотання представника позивача щодо збільшення позовних вимог.

Представник позивача у засіданні суду уточнені позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених у заяві про уточнення та збільшення позовних вимог від 18.10.08. Пояснив, що відповідач безпідставно користується спірною земельною ділянкою, так як після реорганізації в 1995 році не звернувся до третього відповідача, тобто до Житомирської міської ради із заявою про виділення йому спірної земельної ділянки. Тому відповідно до ст.27 Земельного кодексу України просив задоволити позовні вимоги. Але пояснив, що до компетенції Житомирської міської ради належить право розпоряджатися землями, що належать до комунальної власності.

Представник першого відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував. Пояснив, що користується земельною ділянкою з 1993 року. Реорганізації підприємства не проводилась, а тільки здійснювалося перейменування підприємства. Підприємство має один і той же код, ніякого розподільчого чи передаточного акту не складалося. При цьому завжди використовувалася скорочена назва підприємства - Творчо-виробничий комплекс "Олеся". Рішення Житомирської міської ради 1993 року ніким не скасовувалось і не визнавалось недійсним. Рішення міської ради щодо передачі в оренду земельної ділянки позивачу скасовано. Позивач ніколи не мав права на всю спірну земельну ділянку, так як рішенням міської ради йому передавалась в оренду тільки частина спірної земельної ділянки. Зазначив, що державні акти, які посвідчують право на земельну ділянку не можуть бути предметом спору згідно позиції Вищого господарського суду України. Просив відмовити в задоволенні позову.

Представник другого відповідача у засіданні суду позов не визнав. Пояснив, що станом на 1995 рік, тобто на момент реорганізації першого відповідача, державні акти на право постійного користування землею видавались і реєструвались тією радою, яка прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність або надання її у постійне користування відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) затвердженої наказом Держкомзему №28 від 15.04.1993 року. Автоматизована система ведення державного земельного кадастру створена Центром Державного земельного кадастру 01.07.03. Зазначив, що другий відповідач не наділений повноваженнями щодо прийняття рішення про скасування державної реєстрації Державних актів, що посвідчують право власності або право постійного користування на земельну ділянку. Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, що є документами суворого обліку, форма яких затверджена наказом Держкомзему №174 від 02.07.03. не передбачають проведення державної реєстрації права припинення власності або права користування земельною ділянкою. Крім того, зазначив, що вимоги до другого відповідача є необгрунтованими, оскільки не прийнято рішення щодо припинення права користування спірною земельною ділянкою за Творчо-виробничим центром "Олеся".

Представник третього відповідача у засіданні суду позов теж не визнав. Пояснив, що державні акти на право постійного користування земельною ділянкою, тобто документи, які посвідчують право на земельну ділянку не можуть виступати предметом спору, оскільки не мають статусу актів державного чи іншого органу, а видаються на підставі та на виконання рішення уповноважених на це органів про надання земельних ділянок відповідно у власність або у постійне користування, про що й зазначається у Інформаційному листі Вищого господарського суду України "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2007 році" від 08.04.2008 року №01-8/218 в 5 пункті. А п.2.5 рішення Житомирської міської ради від 26.02.1993 року "Про вилучення і надання земельних ділянок підприємствам міста та внесення змін в п.2.3 рішення міської ради п'ятнадцятої сесії двадцять першого скликання від 08.10.1992 року" Творчо-виробничому центру "Олеся" було надано в постійне користування спірну земельну ділянку 0,40 га. Зазначене рішення є чинним і ніким не скасованим, а навпаки скасованим є рішення, яким було передано в оренду частину спірної земельної ділянки позивачеві.

Тому, Житомирська міська рада вважає, що підстав для скасування спірного державного акту немає.

Крім того, пояснив, що згідно до ст.27 Земельного кодексу України в редакції 1992 року, право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі припинення діяльності підприємства, установи чи інше в межах населених пунктів рішенням міської ради. Тобто припинення права користування земельною ділянкою із підстав, зазначених позивачем можливе на підставі рішення Житомирської міської ради. Але Житомирська міська рада такого рішення не приймала із 1993 року по теперішній час. Згідно ст.143 Земельного кодексу України, чинної на день звернення з позовом до суду теж не передбачено припинення користування земельною ділянкою з підстав, зазначених позивачем в судовому порядку. Перший відповідач ніколи не відмовлявся від земельної ділянки в добровільному порядку. Земельна ділянка, що була передана в користування, передається в користування іншій особі тільки після вилучення її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Творчо-виробничому центру "Олеся" був виданий акт на постійне користування спірною земельною ділянкою. Оскільки ні рішення Житомирської міської ради про передачу земельної ділянки в користування першому відповідачеві, ні державний акт на право постійного користування земельною ділянкою не скасовувались, то відповідно позивачу було неправомірно виділено частину земельної діляки рішенням Житомирської міської ради №553 від 29.09.2005 року, яке і було скасовано рішенням останньої. Крім цього, вважає, що суд немає повноважень зобов'язувати колегіальний орган - Житомирську міську раду прийняти певне рішення, оскільки відповідно до п.2 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення ради приймається на пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради шляхом проведення голосування.

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, про причину неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду були повідомлені вчасно і належним чином.

Представник першої третьої особи - Комунального підприємства "Житомирбудзамовник" надіслав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі його представника (а.с.75, т.1).

Представник другої третьої особи - Управління земельних ресурсів в м. Житомирі в судовому засіданні 20.08.08. пояснив, що позов не визнає, оскільки право користування за першим відповідачем не скасовано, і яке не відмовлялося від права користування спірною земельною ділянкою (а.с. 183,т.2).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, реєстраційної справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Житомирської міської ради народних депутатів сімнадцятої сесії двадцять першого скликання від 26 лютого 1993 року (третього відповідача) "Про вилучення і надання земельних ділянок підприємствам міста та внесення змін в п.2.3 рішення міської ради п'ятнадцятої сесії двадцять першого скликання від 08.10.1992 року, а саме: пунктом 2.5 - Творчо-виробничому центру "Олеся" було надано земельну ділянку площею 4000,00 кв.м. для будівництва культурно-адміністративного центру з прибудованим 9-поверховим житловим будинком на розі вулиць Київська - Театральна за рахунок знесення житлових будинків міськради по вул. Театральній, 5-а,5-б та будинку по вул. Київській, 6 при умові погодження питання надання приміщень організаціям, які орендують будинок по вул. Київській,6 (а.с. 18-19, 88-93,т.1).

На підставі зазначеного рішення третього відповідача було видано Державний акт на право користування землею серії Б № 022692 Творчо-виробничому центру "Олеся" (а.с. 20-23,т.1).

Дійсно, рішенням Житомирської міської ради двадцять шостої сесії четвертого скликання №553 від 29.09.05. "Про вилучення і надання права користування земельними ділянками, надання дозволу на складання проектів відведення юридичним та фізичним особам міста" було надано у короткострокову оренду терміном на п'ять років земельну ділянку площею 0,1266 га по вул. Київській, 6 у м. Житомирі Комунальному підприємству "Житомирбудзамовник" (першій третій особі) як замовнику будівництва та Товариству з обмеженою відповідальністю "Житомирприватбуд" (позивачеві), як інвестору та підряднику проведення робіт для будівництва офісного центру за рахунок земель міської ради не наданих у власність і у користування (п.3.24.7 рішення) (а.с.16-17,т.1), хоча, як суд зазначив вище, рішенням Житомирської міської ради народних депутатів сімнадцятої сесії двадцять першого скликання від 26 лютого 1993 року (третього відповідача) цю ж земельну ділянку було уже передано Творчо-виробничому центру "Олеся".

На підставі зазначеного рішення №553 від 29.09.05. укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,1266 га, розташованої в м. Житомирі, по вул. Київській,6 між Житомирською міською радою (третім відповідачем) та Комунальним підприємством "Житомирбудзамовник" (першою третьою особою) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомир Приватбуд" (позивачем (а.с.10-12,т.1).

Проте, господарський суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у частині позовних вимог щодо визнання права користування земельною ділянкою площею 0,4 га по вул. Київській, 6 в м. Житомирі, що посвідчене Державним актом на право користування землею серії Б №022692 від 23.06.1993 року, таким, що припинилось 17.11.1995 року з моменту державної реєстрації припинення Малого спільного підприємства "Творчо-виробничий центр" "Олеся" шляхом перетворення у Приватне підприємство "Творчо-виробничий центр "Олеся" враховуючи наступне:

Згідно ст.27 Земельного кодексу України (чинної на період реєстрації першого відповідача - Приватного підприємство "Творчо-виробничого центру "Олеся", тобто станом на 1995 рік, право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі:

1. добровільної відмови від земельної ділянки,

2.закінчення строку, на який було надано земельну ділянку,

3.припинення діяльності підприємств, установи, організації, селянського (фермерського господарства),

4.систематичного невнесення земельного податку в строки, встановлені законодавством України, а також орендної плати в строки, визначені договором оренди,

5.нераціонального використання земельної ділянки,

6.використання земельної ділянки способами, що призводять до зниження родючості грунтів, їх хімічного і радіоактивного забруднення, погіршення екологічної обстановки,

7.використання землі не за цільовим призначенням,

8.невикористання протягом одного року земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва, і протягом двох років - для несільськогосподарських потреб,

9.вилучення земель у випадках, передбачених статтями 31 і 32 цього Кодексу.

Припинення права користування землею у випадках, передбачених пунктами 1-8 частини першої та частиною третьою цієї статті, провадиться у межах населених пунктів відповідною радою народних депутатів, за межами населених пунктів - сільською, селищною, районною, міською, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, радою народних депутатів, а у випадку, передбаченому пунктом 9 частини першої цієї статті, - за рішенням Ради народних депутатів, що має право вилучати земельні ділянки.

Припинення права користування землею у випадках, передбачених пунктами 5-9 частини першої цієї статті, в разі незгоди землекористувача провадиться у судовому порядку.

Отже, з врахуванням вимог зазначеної вище ст.27 Земельного кодексу України припинення користування земельною ділянкою з підстав, зазначених позивачем, тобто припинення діяльності Творчо-виробничого центру "Олеся" можливе тільки за рішенням Житомирської міської ради.

Проте, рішення Житомирська міська рада не приймала щодо припинення користування земельною ділянкою Творчо-виробничим центром "Олеся" на час розгляду справи у суді.

Слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос (ч.2 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Виконавчий комітет сільської ради в межах своїх повноважень теж приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписується сільським, селищним міським головою, головою районної ради у місті (ч.6 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Як зазначав суд вище, матеріали справи свідчать, що рішення Житомирська міська рада не приймала щодо припинення права користування земельною ділянкою Творчо-виробничим центром "Олеся", про що не заперечували представники як сторін, так і третіх осіб.

Навпаки, рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 10.01.08 №14 "Про надання дозволів на розроблення проектів нового будівництва, реконструкції існуючих об'єктів, архітектури, внесення зміни в рішення міськвиконкому" надано дозвіл першому відповідачеві - Приватному підприємства "Творчо-виробничий центр "Олеся" - на розроблення проектно-кошторисної документації на будівництво культурно-адміністративного центру на земельній ділянці постійного користування по вул. Київській,6 в м. Житомирі (а.с.99,т.1).

А рішенням Житомирської міської ради двадцять п'ятої сесії п'ятого скликання №676 від 03.07.08. "Про розгляд звернення приватного підприємства "Творчо - виробничий центр "Олеся" підтверджено право користування земельною ділянкою приватним підприємством "Творчо-виробничий центр "Олеся", яка була виділена йому рішенням сесії міської ради від 26.02.1993 року, враховуючи виконання усіх соціально-економічних умов перед містом (а.с.7-9,т.2).

Слід зазначити, що і ст. 143 Земельного кодексу України, чинна на період звернення з позовом до суду, теж не передбачає припинення користування земельною ділянкою в судовому порядку з підстав зазначених позивачем, оскільки відповідно до якої, примусове припинення прав на земельну ділянку в судовому порядку здійснюється у разі:

а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

б) неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об'єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров'ю населення) в терміни, встановлені вказівками спеціально уповноважених органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів;

в) конфіскації земельної ділянки;

г) викупу (вилучення) земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб;

г) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов'язаннях власника цієї земельної ділянки;

д) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. А не з підстав, зазначених позивачем.

Отже, з врахуванням вимог зазначених вище норм Земельного кодексу України суд приходить до висновку, що позивачем неправильно визначено спосіб захисту порушеного права в судовому порядку в частині позовних вимог щодо визнання права користування земельною ділянкою площею 0,4 га по вул. Київській, 6 в м. Житомирі, що посвідчене Державним актом на право користування землею серії Б №022692 від 23.06.1993 року, таким, що припинилось 17.11.1995 року з моменту державної реєстрації припинення Малого спільного підприємства "Творчо-виробничий центр" "Олеся" шляхом перетворення у Приватне підприємство "Творчо-виробничий центр "Олеся" в судовому порядку.

Слід зазначити, що при зверненні з позовом до суду пунктом 7.5 рішення третього відповідача №99 від 31.10.06. "Про вилучення і надання на праві користування, надання дозволу на складання проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок юридичним та фізичним особам" визнано таким, що втратив чинність п.2.3.24.7 рішення Житомирської міської ради двадцять шостої сесії четвертого скликання №553 від 29.09.05. "Про вилучення і надання права користування земельними ділянками, надання дозволу на складання проектів відведення юридичним та фізичним особам міста", яким було надано у короткострокову оренду терміном на п'ять років земельну ділянку площею 0,1266 га по вул. Київській, 6 у м. Житомирі не тільки позивачеві, а і Комунальному підприємству "Житомирбудзамовник" (першій третій особі) як замовнику будівництва (а.с.172-174,т.1).

Проте, третя особа - Комунальне підприємство "Житомирбудзамовник" відмовилося від оренди спірної земельної ділянки, що підтверджується листом за №368 від 13.05.08 (а.с.85, т.1) та про що пояснив представник третього відповідача Житомирської міської ради.

При цьому, суд враховує і той факт, що позивач безпідставно просить визнати припинення права користування земельною ділянкою першим відповідачем у розмірі 0,40 га, оскільки, як вбачається із договору оренди, йому та першій третій особі було передано в оренду тільки 0,1266га земельної ділянки, що розташована в м. Житомирі, по вул. Київській, 6 (а.с.10 -12, т.1).

Таким чином, позивач не довів тих обставин, на які посилався у позові в частині позовних вимог щодо визнання права користування земельною ділянкою площею 0,4 га по вул. Київській, 6 в м. Житомирі, що посвідчене Державним актом на право користування землею серії Б №022692 від 23.06.1993 року, таким, що припинилось 17.11.1995 року з моменту державної реєстрації припинення Малого спільного підприємства "Творчо-виробничий центр" "Олеся" шляхом перетворення у Приватне підприємство "Творчо-виробничий центр "Олеся", тому суд відмовляє в позові у цій частині.

Крім того, суд відмовляє в позові і в частині позовних вимог щодо зобов'язання Житомирську міську раду оформити припинення права користування Творчо-виробничим центром "Олеся" земельною ділянкою, площею 0,4 га по вул. Київській, 6 в м. Житомирі, шляхом прийняття рішення, яким скасувати п.2.5 рішення Житомирської міської ради від 26.02.1993 року та Державний акт на право користування землею серії Б №022692, виданий 23.06.1993 року "Творчо-виробничому центру "Олеся", зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за №72 враховуючи наступне:

Суд вважає, що припинення права користування земельною ділянкою є правом Житомирської міської ради, а не обов'язком, оскільки відповідно до вимог ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема:

- розпорядження землями територіальних громад,

- передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу,

-надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу,

- вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу та інші.

А як уже зазначав суд вище, відповідно до ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос (ч.2 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Отже, з врахуванням зазначених вище норм, повноваження розпоряджатися спірною земельною ділянкою надано третьому відповідачеві і це є його правом, а не обов'язком.

Слід зазначити, що позивач визначив неправильний спосіб захисту порушених прав, оскільки до компетенції суду не належить зобов'язання колегіального органу - відповідача приймати рішення щодо розпорядження землями комунальної власності. Як уже зазначив суд вище, колегіальний орган в межах своєї компетенції приймає рішення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та межі заявленого позову, господарський суд приходить до висновку, що вимоги позивача і в цій частині є безпідставними.

Така ж правова позиція як Верховного Суду України (постанова від 13.07.04. у справі № 10/732 ), так і Вищого господарського суду України.

Також суд відмовляє в позові у частині позовних вимог щодо зобов'язання другого відповідача - Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в особі Житомирської регіональної філії провести державну реєстрацію припинення права користування земельною ділянкою, плащею 0,40 га по вул. Київській, 6 в м. Житомирі, що посвідчене Державним актом на право користування землею серії Б №022692 від 23.06.1993 року з моменту державної реєстрації припинення Малого спільного підприємства "Творчо-виробничий центр "Олеся" шляхом перетворення у Приватне підприємство "Творчо-виробничий центр "Олеся", оскільки, як уже суд зазначав вище, рішення Житомирської міської ради від 26.02.1993 року про передачу у користування земельної ділянки Творчо-виробничому центру "Олеся" не скасовано і не визнано недійсним чи нечинним. Земельна ділянка у Творчо-виробничого центру "Олеся" не вилучена.

Крім того, відповідно до Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого Наказом Держкомзему України №174 від 02.07.2003 року, другий відповідач не наділений повноваженнями щодо прийняття рішення про скасування державної реєстрації державних актів на постійне користування земельною ділянкою чи щодо проведення державної реєстрації припинення права власності або права користування земельною ділянкою.

Отже, позовні вимоги до другого відповідача є безпідставними і не підлягають задоволенню.

Крім того, суд припиняє провадження у справі у частині позовних вимог щодо визнання Державного акту на право користування землею серії Б №022692, виданого 23.06.1993 року Творчо-виробничому центру "Олеся", зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право користування землею за №72 таким, що втратив чинність з моменту державної реєстрації припинення Малого спільного підприємства "Творчо-виробничий центр "Олеся" шляхом перетворення у Приватне підприємство "Творчо-виробничий центр "Олеся", оскільки державний акт лише посвідчує наявність відповідного права, але не породжує, змінює чи припиняє певні права та обов'язки, тобто він не є актом в розумінні ст.12 Господарсько-процесуального кодексу України, який може бути оскаржено до господарського суду.

Підставою для видачі Державного акту є рішення уповноваженого органу - органу місцевого самоврядування, який саме й породжує права та обов'язки, посвідчені вказаним актом. У зв'язку з визнанням недійсним правового акту, який саме породжував права і обов'язки, посвідчені вказаним державним актом, цей державний акт втрачає свою дію та, виходячи зі змісту п.3.10 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.99 №43 підлягає поверненню до архіву відповідного державного органу земельних ресурсів.

Отже, з огляду на викладене, господарський суд приходить до висновку про припинення провадження в цій частині позовних вимог на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Слід зазначити, що така правова позиція Вищого господарського суду України, викладена як у постановах від 27.02.2008 у справі №2-2/1263.1-2007, №16/751 від 12.02.08., №16/747 від 27.02.2008. так і в Інформаційному листі "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2007 році" від 18.03.2008. №01-8/164, згідно п.5 якого зазначено, що документи, які посвідчують право на земельну ділянку (право власності на земельну ділянку або право користування нею) не можуть виступати предметом спору, оскільки не мають статусу актів державного чи іншого органу, а видаються на підставі та на виконання рішень уповноважених на це органів про надання земельних ділянок відповідно у власність або у постійне користування.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів та заперечень.

Проте, позивач не довів тих обставин, на які посилається в позовній заяві.

Суд не приймає доводи позивача щодо припинення користування земельною ділянкою Творчо-виробничим центром "Олеся" на період її перетворення у Приватне підприємство "Творчо-виробничий центр "Олеся", оскільки як уже зазначав суд вище, з зазначених підстав припиняти користування земельною ділянкою належить третьому відповідачеві - прийняттям рішення, а таке рішення останній не приймав.

Не приймає суд і доводи позивача щодо невикористання за цільовим призначення наданої спірної земельної ділянки Творчо-виробничим центром "Олеся" протягом двох років, оскільки розпоряджається спірною земельною ділянкою третій відповідач - Житомирська міська рада відповідно до ст.12 Земельного кодексу України, про що суд зазначав вище, яка і вправі звернутись з позовом до суду з цих підстав. А позивачеві не надано право розпоряджатися землями комунальної власності, про що й пояснював в засіданні суду представник позивача.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за безпідставністю у частині позовних вимог щодо визнання права користування земельною ділянкою площею 0,4 га по вул. Київській, 6 в м. Житомирі, що посвідчене Державним актом на право користування землею серії Б №022692 від 23.06.1993 року, таким, що припинилось 17.11.1995 року з моменту державної реєстрації припинення Малого спільного підприємства "Творчо-виробничий центр" "Олеся" шляхом перетворення у Приватне підприємство "Творчо-виробничий центр "Олеся"; зобов'язання Житомирську міську раду оформити припинення права користування Творчо-виробничим центром "Олеся" земельною ділянкою, площею 0,4 га по вул. Київській, 6 в м. Житомирі, шляхом прийняття рішення, яким скасувати п.2.5 рішення Житомирської міської ради від 26.02.1993 року та Державний акт на право користування землею серії Б №022692, виданий 23.06.1993 року "Творчо-виробничому ценору "Олеся", зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за №72 і Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в особі Житомирської регіональної філії провести державну реєстрацію припинення права користування земельною ділянкою, плащею 0,40 га по вул. Київській, 6 в м. Житомирі, що посвідчене Державним актом на право користування землею серії Б №022692 від 23.06.1993 року з моменту державної реєстрації припинення Малого спільного підприємства "Творчо-виробничий центр "Олеся" шляхом перетворення у Приватне підприємство "Творчо-виробничий центр "Олеся" та припиняє провадження у справі у частині позовних вимог щодо визнання Державного акту на право користування землею серії Б №022692, виданого 23.06.1993 року Творчо-виробничому центру "Олеся", зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право користування землею за №72 таким, що втратив чинність з моменту державної реєстрації припинення Малого спільного підприємства "Творчо-виробничий центр "Олеся" шляхом перетворення у Приватне підприємство "Творчо-виробничий центр "Олеся".

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.33,34,43,44,49,82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволенні позову в частині позовних вимог щодо визнання права користування земельною ділянкою площею 0,4 га по вул. Київській, 6 в м. Житомирі, що посвідчене Державним актом на право користування землею серії Б №022692 від 23.06.1993 року, таким, що припинилось 17.11.1995 року з моменту державної реєстрації припинення Малого спільного підприємства "Творчо-виробничий центр" "Олеся" шляхом перетворення у Приватне підприємство "Творчо-виробничий центр "Олеся"; зобов'язання Житомирську міську раду оформити припинення права користування Творчо-виробничим центром "Олеся" земельною ділянкою, площею 0,4 га по вул. Київській, 6 в м. Житомирі, шляхом прийняття рішення, яким скасувати п.2.5 рішення Житомирської міської ради від 26.02.1993 року та Державний акт на право користування землею серії Б №022692, виданий 23.06.1993 року "Творчо-виробничому центру "Олеся", зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за №72 і Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в особі Житомирської регіональної філії провести державну реєстрацію припинення права користування земельною ділянкою, площею 0,40 га по вул. Київській, 6 в м. Житомирі, що посвідчене Державним актом на право користування землею серії Б №022692 від 23.06.1993 року з моменту державної реєстрації припинення Малого спільного підприємства "Творчо-виробничий центр "Олеся" шляхом перетворення у Приватне підприємство "Творчо-виробничий центр "Олеся"

2.Припинити провадження у справі у частині позовних вимог щодо визнання Державного акту на право користування землею серії Б №022692, виданого 23.06.1993 року Творчо-виробничому центру "Олеся", зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право користування землею за №72 таким, що втратив чинність з моменту державної реєстрації припинення Малого спільного підприємства "Творчо-виробничий центр "Олеся" шляхом перетворення у Приватне підприємство "Творчо-виробничий центр "Олеся".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання мотивованого рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

Суддя

Брагіна Я.В.

Дата підписання рішення: 03.11.08.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - поз.

3,4,5 - відп.

6- 7 -трет. особам.