ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 11/50

03.10.08

За первісним позовом

Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»

до

1) Апарату Ради національної безпеки і оборони України,

2) Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство Київської міської ради»

про

розірвання договору оренди та повернення майна

За зустрічним позовом

Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство Київської міської ради»

до

1) Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»

2) Апарату Ради національної безпеки і оборони України

про

зобов’язання передати у правоволодіння транспортний засіб

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача (за первісним позовом)

Луцюк С.С- представник

від відповідача-1 (за первісним позовом)

Короп М.О. - представник

від відповідача-2 (за первісним позовом)

Жук А.І - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про розірвання договору оренди №44/1-23 від 23.02.2004, укладеного між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»та Апаратом Ради національної безпеки і оборони України.

В обґрунтування необхідності розірвання укладеного з відповідачем-1 договору позивач посилається на істотну зміну обставин, якими сторони договору керувались при його укладанні. Такою обставиною позивач вважає значне пошкодження об’єкта оренди - автомобіля Пежо 607 д.н.з. 409-01 КТ внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у зв’язку з чим виконання зобов’язань за договором є неможливим.

Позивач вказує, що звертався до відповідача-1 з пропозицією розірвати договір оренди. Однак сторони не дійшли згоди з цього питання в порядку, передбаченому ст. 188 ГК України, що і зумовило звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідач-1 - Апарат ради національної безпеки і оборони України проти позову заперечує, оскільки вважає, що спірний договір є припиненим згідно ст. 291 ГК України у зв’язку із загибеллю об’єкта оренди.

Відповідач-2 також проти позову заперечує, посилаючись на те, що вартість пошкодженого автомобіля повністю відшкодована позивачу, відтак, підстави для повернення позивачу залишків автомобіля відсутні. З цих же підстав вказаним відповідачем заявлено зустрічний позов, в якому вимагається зобов’язати Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»передати у правоволодіння Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство Київської міської ради»транспортний засіб Пежо 607 д.н.з. 409-01 КТ.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовуються нормами ст. 951 ЦК України, якою передбачено що в разі пошкодження речі її якість змінюється настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.

Відповідач-1 за зустрічним позовом (позивач за первісним позовом) проти зустрічного позову заперечив з підстав відсутності норм права, що встановлюють зустрічний обов’язок власника (наймодавця) передати у власність пошкоджений об’єкт оренди у разі повного відшкодування його пошкодження орендарем.

Відповідач-2 за зустрічним позовом (відповідач-1 за первісним позовом) у відзиві на позови відзначив, що Апарат Ради не є суб’єктом спірних правовідносин, і не може бути як управленою, так і зобов’язаною стороною, а тому не може бути відповідачем як за первісним, так і за зустрічним позовом.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

По первісному позову.

23.02.2004 між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»та Апаратом Ради національної безпеки і оборони України укладено договір оренди автомобілів №44/1-23, відповідно до пункту 1.1 якого та акта приймання-передачі автомобіля (додаток №1), орендодавець –Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»передав, а орендар - Апарат Ради національної безпеки і оборони України прийняв автомобіль марки Пежо 607, державний номер: 409-01 КТ, номер кузова: VF39DXFXC92090697. Вартість автомобіля на момент передачі в оренду становила 239 317,00 грн.

Відповідно до п. 5.3, 5.5. договору відповідач-1 зобов'язався утримувати автомобіль у справному стані, запобігати його пошкодженню і псуванню, утримувати орендований автомобіль в порядку, передбаченому правилами експлуатації, правилами безпеки дорожнього руху, санітарними нормами та правилами пожежної безпеки, а у разі припинення або розірвання договору - повернути позивачу орендований автомобіль в належному стані, не гірше, ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого автомобіля з вини відповідача-1.

Договір укладено строком з 26.01.2004 по 31.12.2004 (п. 10.1 договору).

Пунктом 10.5 договору сторони погодили, що у разі відсутності однієї із сторін про припинення або зміну договору після строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається подовженим на кожний наступний рік на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

10.09.2004 між Апаратом Ради національної безпеки і оборони України та Комунальним підприємством «Автотранспортне підприємство Київської міської ради»укладено договір суборенди транспортного засобу, а саме: автомобіля Пежо 607, державний номер: 409-01 КТ, номер кузова: VF39DXFXC92090697. Залишкова вартість вказаного автомобіля на момент передачі його в суборенду відповідачу - 2 становила 239 317,00 грн.

Пунктом 1.2 договору суборенди від 10.09.2004 підтверджено перебування автомобіля Пежо 607 у строковому платному користуванні орендаря - Апарату Ради національної безпеки і оборони України на підставі договору оренди від 23.02.2004 №44/1-23, але разом з тим, вказаний автомобіль на підставі договору №40 від 01.01.2004 перебував також на обслуговуванні у Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство Київської міської ради».

Згідно з пунктом 4.1 договору суборенди від 10.09.2004, термін його дії встановлений протягом періоду дії договору оренди від 23.02.2004 № 44/1-23.

27.07.2004 р. автомобіль ПЕЖО-607 д.н.з. 409-01 КТ, належний позивачу, з вини працівників відповідача - 2 (суборендаря) потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, в результаті чого був пошкоджений, і його експлуатація була припинена. Зазначені обставини підтверджуються наявним в справі вироком Печерського районного суду міста Києва у кримінальній справі №1-38/06 від 01.02.2006, частково зміненим вироком Апеляційного суду міста Києва від 25.05.2006, по обвинуваченню Поперечного О.М. та Ковальського М.В. у вчиненні злочину, передбаченого ст. 197 КК України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2006 у справі № 4/679-30/301-3/477 за позовом прокуратури Печерського району міста Києва в інтересах держави в особі апарату Ради національної безпеки і оборони України, Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»до Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство Київської міської ради», Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах»про стягнення 239 317,00 грн. збитків та 21 538,53 грн. боргу по сплаті орендної плати за договором суборенди транспортного засобу від 10.09.2004, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2007 та постановою Вищого господарського суду України від 10.05.2007, позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство Київської міської ради»на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»239317,00 грн. завданих за пошкодження автомобіля збитків. Стягнуто з Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство Київської міської ради»на користь Апарату Ради національної безпеки і оборони України 21538,53 грн. заборгованості зі сплати орендної плати по договору суборенди.

Задовольняючи позовні вимоги прокуратури у справі № 4/679-30/301-3/477 суд виходив з того, що відповідно до п. 1.3 договору суборенди від 10.09.2004 на Комунальне підприємство «Автотранспортне підприємство Київської міської ради»покладено обов’язок по забезпеченню зберігання автомобіля. Відтак, вказане підприємство відповідно до ст. 1172 ЦК України має відшкодувати завдану його працівниками шкоду. Також суд відзначив, що згідно з положеннями ст. 285 ГК України на орендаря покладені зобов’язання щодо відшкодування орендодавцю вартості орендованого майна у разі його знищення або пошкодження з вини орендаря, а у разі неможливості відновлення речі наймодавець на підставі ст. 779 ЦК України має право вимагати відшкодування завданих йому збитків. Доказів, які підтверджують можливість відновлення орендованого автомобіля до того стану, в якому він був одержаний у суборенду, Комунальним підприємством «Автотранспортне підприємство Київської міської ради»надано не було, у зв’язку з чим з Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство Київської міської ради»стягнути на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»стягнуто матеріальні збитки, завдані останньому внаслідок пошкодження автомобіля у дорожньо-транспортній пригоді.

Також вказаним рішенням суду встановлено, що термін дії договору оренди від 23.02.2004 № 44/1-23 було продовжено до 31.12.2005, у зв’язку з чим, 01.01.2005 між Апаратом Ради національної безпеки та оборони України та Комунальним підприємством «Автотранспортне підприємство Київської міської ради»було переукладено договір суборенди на тих самих умовах, що договір суборенди від 10.09.2004. Одночасно Апарат Ради національної безпеки і оборони України та Комунальне підприємство «Автотранспортне підприємство Київської міської ради»01.01.2005 переуклали також договір № 40 на обслуговування службовими легковими автомобілями.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, преюдиціальним рішенням господарського суду встановлено, що після дорожньо-транспортної пригоди, в якій відбулося пошкодження орендованого автомобіля, спірний договір оренди було пролонговано на 2005 рік, тобто дія договору припинена не була. Факт пролонгації укладених між сторонами договорів оренди та суборенди покладено також в основу рішення суду у справі № 4/679-30/301-3/477 в частині задоволення позову про стягнення з Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство Київської міської ради»на користь Апарату Ради національної безпеки і оборони України 21538,53 грн. заборгованості зі сплати орендної плати по договору суборенди.

Як передбачено ч.2 ст. 291 ГК України у разі загибелі (знищення) об’єкта оренди договір оренди припиняється.

Саме на цю норму ГК України посилається відповідач-1, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, фактично ототожнюючи поняття «загибель об’єкта оренди»та «непридатність майна».

Однак, позицію відповідача-1 суд вважає помилковою, оскільки загибель об’єкта оренди означає припинення його існування, а непридатність означає, що він не годиться, не підходить для використання через відсутність потрібних якостей, особливостей.

В даному випадку, загибелі об’єкта оренди не відбулось. Мало місце пошкодження об’єкта оренди, і, як наслідок, - неможливість подальшої його експлуатації за призначенням. Ці обставини підтверджуються як рішенням суду у справі № 4/679-30/301-3/477, так і тим, що автомобіль Пежо 607 д.н.з. 409-01 КТ і досі перебуває на бухгалтерському обліку у відповідача-1 на рахунку №01 «Орендовані необоротні активи»за первісною вартістю. Залишкова вартість цього транспортного засобу згідно Звіту №075-1 про оцінку його вартості за станом на 07.09.2007 становить 12497,20 грн.

За таких обставин, підстав вважати спірний договір припиненим внаслідок загибелі об’єкта оренди у суду немає.

Спір між сторонами виник внаслідок того, що позивач просить розірвати договір оренди, укладений з відповідачем-1 у зв’язку із неможливістю використовувати залишки пошкодженого автомобіля Пежо 607 д.н.з. 409-01 КТ як об’єкта оренди, а також повернути його залишки власнику. Відповідач-1 вважає, що договір оренди припинив свою дію, а всі спірні питання між сторонами вирішені в межах господарської справи № 4/679-30/301-3/477 та кримінальної справи №1-38/06. А відповідач-2 проти цього заперечує, оскільки вважає, що, відшкодувавши збитки за пошкодження автомобіля у повному обсязі за рішенням суду у справі № 4/679-30/301-3/477, має право залишити пошкоджений автомобіль у своїй власності.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні положення сторони погодили і у п. 10.3 спірного договору оренди.

На момент розгляду справи, як встановлено судом, спірний договір оренди не припинився.

Матеріали справи та пояснення сторін свідчать про відсутність взаємного узгодження сторонами питання про розірвання договору оренди від 23.02.2004 № 44/1-23.

Згідно статті 188 ГК України розірвання господарських договорів допускається лише за згодою, сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

На виконання вимог ст. 188 ГК України позивачем за первісним позовом на адресу відповідача-1 надсилалась пропозиція про розірвання договору, відповідь на яку відповідач не надав.

Зокрема, листом №44/01-563 від 26.10.2007 позивач звернувся до відповідача-1 та запропонував розірвати договір оренди від 23.02.2004 №44/1-23 за згодою сторін, про що підписати відповідне доповнення до договору, та на виконання п. 5.5 договору повернути позивачу залишки належного йому автомобіля. Не отримавши відповіді у строк, передбачений ст. 188 ГК України, позивач повторно звернувся до відповідача-1 з листом від 22.11.2007 №44/15-3598.

На момент розгляду спору, що не заперечується відповідачем-1, відповідь на пропозицію розірвати договір позивачем не отримана, угода про розірвання договору відповідачем-1 не підписана.

Підставою для розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін згідно ч. 2 статті 651 ЦК України є істотне порушення договору другою стороною. А істотним вважається таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Слід відзначити, що істотним слід вважати таке порушення договору, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення мети договору. У зв’язку з цим, термін «шкода» не треба розуміти обмежувальною. Крім можливих значних додаткових витрат, неотримання прибутків, він включає і інші наслідки, що істотно впливають на інтереси сторони.

Частиною 2 ст. 652 ЦК України передбачено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Суд погоджується з твердженнями позивача про те, що внаслідок пошкодження автомобіля у дорожньо-транспортній пригоді та непридатності цього автомобіля для подальшої експлуатації істотно змінилися обставини, якими сторони керувались при укладенні договору, у зв’язку з чим виконання передбачених сторонами зобов’язань є неможливим. Укладаючи договір сторони не мали на меті пошкодження орендованого майна. Заінтересована сторона, якою є позивач, при всій своїй турботливості та обачності не могла усунути причин виникнення дорожньо-транспортної пригоди –відповідно до чинного законодавства вони повинні усуватися винною особою. Подальша дія договору порушила б співвідношення майнових інтересів сторін, оскільки позивач орендних платежів не отримує через неможливість експлуатації автомобіля відповідачем-1, а також не може розпоряджатися залишками пошкодженого транспортного засобу. Із суті договору та звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе позивач. Окрім цього, відсутня будь-яка доцільність в продовженні дії договору, оскільки виконання зобов’язань за ним не створює правових наслідків, які обумовлювались ним до пошкодження договору.

З огляду на наведене, вимоги позивача за первісним позовом щодо розірвання договору оренди від 23.02.2004 № 44/1-23 обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому беручи до уваги, що згідно з пунктом 4.1 договору суборенди від 10.09.2004, термін його дії встановлений протягом періоду дії договору оренди від 23.02.2004 №44/1-23, а також враховуючи вимоги ч. 3 ст. 774 Цивільного кодексу України, як наслідок, договір суборенди також підлягає припиненню.

Статтею 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Аналогічні вимоги щодо повернення орендованого майна у разі припинення або розірвання договору також узгоджені сторонами у п. 2.4, п.5.5 договору оренди.

Отже, як законом, так і договором, передбачений обов’язок наймача повернути власнику орендоване майно. В даному випадку, наслідком розірвання договору оренди, укладеного між позивачем та відповідачем-1, є припинення правовідносин оренди, та, відповідно, правовідносин суборенди між відповідачем-1 та відповідачем-2, а також виникнення обов’язку у відповідача-1, як орендаря, та відповідача-2, як суборендаря, повернути позивачу належний йому об’єкт оренди.

Оскільки укладений між сторонами договір оренди розірвано, позов в частині зобов’язання відповідачів повернути позивачу орендоване майно також підлягає задоволенню.

За таких обставин, первісний позов визнається судом обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

У зв’язку із задоволенням первісного позову судові витрати за цим позовом покладаються на відповідачів в рівних частинах відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України.

По зустрічному позову.

Вимоги позивача - Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство Київської міської ради»за зустрічним позовом про зобов’язання Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»передати у правоволодіння автомобіль, пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивовані тим, що постановою Господарського суду міста Києва від 12.12.2006 р. у справі № 4/679-30/301-3/477, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2007 та постановою Вищого господарського суду України від 10.05.2007, присуджено стягнути з Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство Київської міської ради»на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»суму збитків, що становлять повну вартість переданого в суборенду автомобіля.

Позивач вважає, що відповідно до положень ст. 951 ЦК України пошкоджений автомобіль у зв’язку з відшкодуванням його повної вартості підлягає передачі Комунальному підприємству «Автотранспортне підприємство Київської міської ради».

Однак, позиція позивача визнається судом помилковою, виходячи з такого.

Мотивувальні частини рішень господарських судів (в частині вирішення питання про відшкодування збитків) у справі № 4/679-30/301-3/477 обґрунтовано, зокрема такими нормами законодавства:

-          статтею 22 ЦК України, яка наводить визначення збитків та обсягів їх відшкодування;

-          статтею 803 ЦК України, яка встановлює обов'язок наймача відшкодувати збитки, завдані у зв'язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу

-          частиною 2 статті 779 ЦК України, відповідно до якої у разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків;

-          частиною 4 статті 285 ГК України, відповідно до якої орендар відшкодовує орендодавцю вартість орендованого майна у разі відчуження цього майна або його знищення чи псування з вини орендаря.

Вищенаведені норми законодавства регулюють правовідносини оренди та суборенди, визначають обов'язок наймача відшкодувати наймодавцеві збитки в разі знищення чи пошкодження орендованого майна, і не встановлюють зустрічного обов'язку наймодавця передати у власність пошкоджений об'єкт оренди.

Отже, твердження позивача за зустрічним позовом про те, що наслідком відшкодування шкоди винною особою має стати передача автомобіля у правоволодіння Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство Київської міської ради»не ґрунтуються на законі.

Згідно з ч. 2 ст. 951 ЦК України якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.

Отже, передумовою відшкодування вартості речі, пошкодженої з вини зберігача, відповідно до цієї норми ЦК України є добровільна відмова поклажодавця від цієї речі.

Як свідчать матеріали справи, Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»під час розгляду справи № 4/679-30/301-3/477 не подавало заяви про відмову від автомобіля у зв’язку з відшкодуванням його повної вартості.

До того ж, договір обслуговування № 40, яким на позивача за зустрічним позовом покладено обов'язок зі зберігання автомобіля, укладено між позивачем за зустрічним позовом та Апаратом Ради національної безпеки і оборони України. Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»взагалі не перебувало та не перебуває у договірних відносинах з позивачем за зустрічним позовом.

З наведеного слідує, що Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»не є поклажодавцем в розумінні ст. 951 ЦК України, а Апарат Ради національної безпеки і оборони України, який є поклажодавцем, в свою чергу, не має права заявляти про відмову від автомобіля в обмін на відшкодування повної його вартості з причин відсутності у нього права власності на автомобіль.

Таким чином, вимоги позивача за зустрічним позовом про передачу йому автомобіля у правоволодіння на підставі ст. 951 ЦК України є безпідставними.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищенаведене, зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати за зустрічним позовом покладаються на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди від 23.02.2004 № 44/1-23.

3. Зобов’язати Апарат Ради національної безпеки і оборони України (01133, м. Київ, вул. Командарма Каменева, 8, р/р 4052 в ОПЕРУ Державного казначейства України, МФО 820172, код 21656169) та Комунальне підприємство «Автотранспортне підприємство Київської міської ради»(01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка, 3-А, р/р 993 в КБ «Хрещатик, МФО 300670, код 04012460) повернути Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»(04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 85, р/р в АКБ «Форум», МФО 322948, код 19480600) транспортний засіб марки Пежо 607, державний номер: 409-01 КТ, номер кузова: VF39DXFXC92090697.

4. Стягнути з Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство Київської міської ради»(01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка, 3-А, р/р 993 в КБ «Хрещатик, МФО 300670, код 04012460) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»(04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 85, р/р в АКБ «Форум», МФО 322948, код 19480600) 42 (сорок дві) грн. 50 коп. державного мита та 59 (п’ятдесят дев’ять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5. Стягнути з Апарату Ради національної безпеки і оборони України (01133, м. Київ, вул. Командарма Каменева, 8, р/р 4052 в ОПЕРУ Державного казначейства України, МФО 820172, код 21656169) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»(04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 85, р/р в АКБ «Форум», МФО 322948, код 19480600) 42 (сорок дві) грн. 50 коп. державного мита та 59 (п’ятдесят дев’ять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

6. В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України, та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені ГПК України.

Суддя Ю.М. Смирнова

Дата підписання рішення:27.10.2008.