ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.08                                                                                 Справа № 16/133.

За позовом Комунального підприємства “Алчевське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства”, м. Алчевськ Луганської області

до Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку “Мікон”,

м. Алчевськ Луганської області

про стягнення 40 668 грн. 85 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М.

при секретарі судового засідання Маценко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача –не прибув,

від відповідача –не прибув,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми у розмірі 40668 грн. 85 коп. за споживання питної води та скид стічних вод без укладання письмового договору.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, у судове засідання не прибув, участі повноважного представника не забезпечив, хоча був повідомлений про час і місце проведення судового засідання належним чином. Про причини відсутності у судових засіданнях під час слухання справи відповідач суд не повідомив. Відповідно до ст.75 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Позивач звернувся з даним позовом до суду у зв’язку з тим, що він не отримує плату від відповідача за постачання води та послуги з водовідведення в домі №38 по вулиці «Гмирі»у місті Алчевську Луганської області протягом спірного періоду –з 01.06.06. по 01.07.08. Позивач вказує у позовній заяві про відсутність укладеного з відповідачем договору на постачання води та надання послуг з водовідведення. Договір не укладено з вини відповідача, як стверджує позивач, тому, позов вмотивовано ст.224-225,ч.1ст.226 ГК України, ст..1166 ЦК України та ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання», також «Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах, селищах України», затверджених державним комітетом України по житлово-комунальному господарству від 01.07.94. № 65 (далі за текстом - Правила №65).

Листом від 14.08.08. №105/1136 (т.1,а.с.99) позивач змінює нормативне обґрунтування позовних вимог і вказує, що у відповідача є грошове зобов’язання (заборгованість) на користь позивача в сумі позову за водопостачання та послуги з водовідведення, підставою для виникнення якого є вимоги закону –ст.ст.173,174 ГК України.

У судовому засіданні 14.08.08. представник позивача підтримує позов у повному обсязі і вказує, що позовні вимоги є збитками і позивач просить їх відшкодувати, оскільки позивач сплачує ОКП «Луганськвода»за постачання води у м. Алчевськ на підставі укладених з ОКП «Луганськвода»договорів. В підтвердження цього представник позивача надає до матеріалів справи копії вказаних договорів та актів звірення взаємних розрахунків, підписаних між позивачем та «Луганськводою»(а.с.100-160).

Таким чином, до стягнення заявлено відшкодування збитків в сумі 40668,85грн., які позивач, по його твердженню, поніс перед ОКП «Луганськвлда». Збитки розраховано виходячи з повної чисельності мешканців будинку, норми споживання води у розмірі 250 літрів на добу на одну людину, витрат води на вологе прибирання під’їздів у будинку та промивки системи опалення за встановленими тарифами (розрахунки додано до матеріалів справи) за період з 01.06.06. по 01.11.07. За період з 01.11.07. по 01.07.08. збитки розраховано по показниках лічильників води.

Крім того, позивач вказує у позові про регулярне надіслання відповідачеві рахунків для оплати водопостачання (до матеріалів справи надано рахунки за кожен місяць спірного періоду з написом про надіслання відповідачу).

Відповідач у засідання не прибув, доводів позивача не оспорив.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, вислухав представників позивача, оцінивши надані ними докази своїх вимог до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до норми ст.19 Основного закону держави –Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Компетенція позивача по реалізації права на отримання плати за водопостачання та за послуги по водовідведення повинна бути визначена, перш за все, у договорі на водопостачання та водовідведення, укладеному з відповідачем.

Законодавчо встановлено, що правовідносини сторін по постачанню питної води та наданню послуг з водовідведення, повинні здійснюватись тільки на підставі укладеного сторонами правовідносин письмового договору і з урахуванням ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання», Правил №65, рішень органів місцевого самоврядування (про затвердження тарифів на воду), тобто, постачання води без укладення письмового договору не дозволяється.

З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснював постачання питної води у дім №38 по вулиці «Гмирі»у місті Алчевську Луганської області протягом спірного періоду –з 01.06.06. по 01.07.08. без укладеного з відповідачем письмового договору, що є порушенням вимог закону самим позивачем. Таким чином, вимоги ст.ст.173,174 ГК України не є і не можуть бути підставою для виникнення у відповідача грошового обов’язку на користь позивача по оплаті водопостачання та водовідведення.

За таких підстав правове обґрунтування позову вимогами ст.ст.173,174 ГК України не відповідає суті фактичних правовідносин між сторонами по справі та правилу ст.19 Конституції України.

Стосовно відшкодування збитків відповідачем на користь позивача у розмірі позову слід вказати наступне.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в грошовій сумі у повному обсязі. Таким чином, в даній нормі права йдеться мова про збитки в результаті порушення цивільного права.

Так, обов’язок по відшкодуванню збитків настає для суб’єктів господарювання у разі порушення господарського зобов’язання в результаті неналежного виконання (або невиконання) умов договору (ст.ст.224,225 ГК України, ст.623 ЦК України) або такий обов’язок настає в наслідок завдання шкоди без договірних правовідносин (глава 82 ЦК України).

За загальним правилом збитки –це об’єктивне зменшення будь-яких майнових благ, яке пов’язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин, і яке виражається у зроблених ним витратах тощо. Розмір збитків, доказується позивачем.

За правилами пункту 1 статті 1166 шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою , що її завдала.

Зазначена відповідальність є деліктною, тому для її застосування необхідною є наявність складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди можуть мати місце при наявності складу цивільного правопорушення, який включає до себе протиправну поведінку заподіювача шкоди - відповідача; наявність негативних наслідків (збитків), причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача та наслідками (збитками); вина відповідача - заподіювача шкоди.

Відповідно до правил ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень до суті спору. Згідно з вимогами ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказами.

Так, позивач зобов’язаний довести суду обставини щодо наявності шкоди, протиправної поведінки відповідача, яка спричинила шкоду, причинний зв'язок між шкодою та поведінкою, вину відповідача як підставу для настання відповідальності, підстави виникнення обов’язку відповідача по відшкодуванню збитків та надати докази понесених позивачем збитків у заявленому розмірі.

При цьому встановлення причинного зв’язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли у позивача, - наслідком такої протиправної поведінки.

Дослідивши матеріали справи та правовідносини сторін у спорі, вислухав представників позивача, суд дійшов висновку, що спір виник з приводу постачання позивачем питної води та послуг по водовідведенню за відсутності укладеного сторонам по справі письмового договору на постачання води та водовідведення. Договір відсутній в результаті невиконання відповідачем рішення суду, яким відповідача зобов’язано укласти з позивачем договір на постачання питної води та надання послуг з водовідведення.

Позивач, як стверджував його повноважний представник у судових засіданнях під час розгляду справи, не мав права не поставляти воду у дім №38 по вулиці «Гмирі»у місті Алчевську Луганської області при відсутності договору, оскільки мешканці цього дома є абонентами позивача та мають лічильники води і сплачують вартість спожитої води.

Між тим, розрахунок позовних вимог позивач здійснив без врахування кількості тих мешканців (тих квартир), які мають лічильники на воду. Таким чином, розмір позовних вимог є неправильним та таким, що суперечить закону.

При цьому слід зазначити, що і в договорі, який сторони зобов’язані укласти на виконання рішення суду, повинно бути вказано кількість мешканців будинку (кількість квартир), які сплачують вартість послуг позивачеві на підставі власних лічильників води, адже не може існувати подвійного платежу за воду згідно балансової належності труб водоводу: один платіж до комунального господарства, що обслуговує системи будинку, а ще один платіж до водопостачальної організації (позивачу). Громадянин укладає один договір –з водопостачаючою організацією –і сплачує вартість послуг на підставі лічильників.

Як було вказано вище, відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено факту понесених витрат перед ОКП «Луганськвода» на суму позову і у спірний період. Відсутні докази витрат води на прибирання у під’їздах будинку. Як і відсутні докази витрат водних ресурсів на промивання системи опалення у будинку. Відсутні докази, на підставі яких можна було б дійти висновку про формування розміру плати за квартири та житлово-комунальні послуги, які сплачують мешканці будинку, –чи входить у таку платню вартість прибирання під’їздів у будинку та промивання системи опалення.

Згідно норми ст.225 ГК України розрахунок збитків повинно відображувати у бухгалтерському обліку підприємства, збільшуючи суму валових витрат та амортизаційних відрахувань. Докази щодо відображення у бухгалтерському обліку позивача понесених витрат на суму позову в матеріалах справи відсутні. З огляду на викладене, визначення позивачем предмету спору у справі та обґрунтування позовних вимог за нормами ст.ст.224,225 ГК України, є неправильним.

Відсутні докази протиправної поведінки відповідача в сфері правовідносин сторін по постачанню та оплаті вартості спожитої води в будинку №38 по вулиці «Гмирі»у місті Алчевську Луганської області його мешканцями.

Таким чином, суду не доведено належними засобами доказування всіх складових обставин, що можуть бути підставами стягнення з відповідача заявлених збитків.

За таких обставин позовна вимога щодо відшкодування збитків є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Також слід зазначити, що на день постановлення рішення «Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах, селищах України», затверджені державним комітетом України по житлово-комунальному господарству від 01.07.94. № 65 є не чинними.

Відповідно до ст..49 ГПК України судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22,33,34,43,49,75,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          Відмовити у позові.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

Рішення підписане 31.10.08.

Суддя                                                                                 Р. Шеліхіна