ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2008 р.

№
3/242

Вищий господарський суд
України у складі колегії суддів:

Дунаєвської
Н.Г. -головуючого,

Михайлюка
М.В.,

Мележик
Н.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1на постанову Львівського апеляційного господарського
суду від 15 травня 2008 року у справі № 3/242 Господарського суду
Івано-Франківської області за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2а,
Івано-Франківськ, до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1про стягнення
2 973,90 грн.,

за
участю представників сторін:

позивача
-не з'явилися;

відповідача
-не з'явилися;

встановив:

У
жовтні 2007 року позивач -Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 пред'явив у
господарському суді позов до відповідача -Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1про
стягнення 2 973,90 грн.

Вказував,
що на підставі платіжних доручень № 13 від 8 вересня 2004 року та № 16 від 8
жовтня 2004 року здійснив передоплату за євро вікна на суму 2 973,90 грн.

Посилаючись
на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, що полягали у поставці
товару, позивач просив стягнути з відповідача перераховану передплату у сумі 2
973,90 грн. та судові витрати.

Рішенням
Господарського суду Івано-Франківської області від 7 лютого 2008 року (суддя
Фрич М.М.), залишеного без змін постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 15 травня 2008 року (колегія суддів у складі: Орищин
Г.В. -головуючого, Галушко Н.А., Краєвської М.В.), позов задоволено.

Постановлено
стягнути з відповідача на користь позивача 2 973,90 грн. суми попередньої
оплати за товар та судові витрати.

Судові
рішення мотивовані посиланнями наявністю підстав до задоволення позовних вимог
на підставі ст.ст. 525, 526, 693, 849 ЦК України, оскільки відповідачем не
виконано в повному обсязі свої зобов'язання в частині поставки товару.

У
касаційній скарзі Фізична особа-підприємець ОСОБА_1., посилаючись на порушення
норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права,
а саме: ст.ст. 33, 34 ГПК України, -просить скасувати судові рішення та
прийняти нове рішення.

Розглянувши
матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність
застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні
даного спору, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від
29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення
для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими у судовому засіданні.

Рішення
місцевого та постанова апеляційного суду відповідають зазначеним вимогам,
оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як
встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, позивачем перераховано на
банківський рахунок відповідача суму попередньої оплати, що підтверджується
платіжним дорученням № 13 від 8 вересня 2004 року та № 16 від 8 жовтня 2004
року на загальну суму 2 973,90 грн.

Зобов'язання
з передачі товару відповідачем не виконано, доказів повернення грошових коштів,
що були сплачені позивачем у якості передоплати відповідачем не надано.

Відповідно
до ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до
звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов не допускається.

Відповідно
до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Під
час розгляду справи, судами попередніх інстанцій встановлено, що між сторонами
у справі виникли зобов'язання, які регулюються главою 54 ЦК України. Відповідно
до ст. 665 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець)
передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні
(покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно
до п. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої
оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право
вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Приймаючи
рішення у даній справі про задоволення позовних вимог щодо стягнення з
відповідача 2 973,90 грн., суд першої інстанції, з висновками якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем перераховано на
банківський рахунок відповідача суму попередньої оплати за продукцію,
відповідно до платіжних доручень № 13 від 8 вересня 2004 року та № 16 від 8
жовтня 2004 року на вказану суму, а відповідачем, зобов'язання щодо поставки
товару не виконано, суму передоплати не повернуто.

Разом
з тим, судами встановлено, що надані відповідачем пояснювальні записки
працівників ТОВ "Вітрум" ОСОБА_3. та ОСОБА_4 на підтвердження
поставки позивачу вікон, не можуть бути належними доказами передання оплаченого
товару, оскільки вказані документи не свідчать про поставку товару, який
оплачений позивачем за платіжними дорученнями № 13 від 8 вересня 2004 року та №
16 від 8 жовтня 2004 року. Окрім того судами встановлено, що ТОВ
"Вітрум" не перебувало з позивачем у договірних відносинах.

За
таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про
задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суми,
раніше перерахованої позивачем відповідачу, у зв'язку з невиконанням останнім
зобов'язання по поставці товару.

Висновки
місцевого та апеляційного господарських судів відповідають обставинам та
наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, є
законними та обґрунтованими.

Твердження
скаржника про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським
судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не
знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування
законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись
статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1залишити без задоволення.

Постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 15 травня 2008 року у справі №
3/242 залишити без змін.

Головуючий:

Н.
Дунаєвська

Судді:

М. Михайлюк

Н.
Мележик