СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

24.06.08
Справа№ 26/107

За позовом: Товариства
з обмеженою відповідальністю „Ойл карт центр”, м. Луцьк

до відповідача:
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, смт. Гніздичів Жидачівського району
Львівської області

про стягнення
125 977,44 грн.

Суддя Деркач
Ю.Б.

при секретарі
Боровець Я.

Представники:

від позивача
Мороз О.В. -представник (довіреність № 659 від 27.11.2007 р.)

від відповідача не
з'явився

Представнику позивача роз'яснено
його права та обов'язки

передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України

Суть спору: Товариство
з обмеженою відповідальністю „Ойл карт центр”, м. Луцьк звернулося до Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1, смт. Гніздичів Жидачівського району Львівської
області про стягнення 125 977,44 грн.

Ухвалою суду від 02.06.2008 р.
порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні
на 24.06.2008 р.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити повністю
з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач явки повноважних
представників в судове засідання не забезпечив, вимог ухвали суду від
02.06.2008 р. не виконав, проти позовних вимог у встановленому порядку не
заперечив, причин неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи
був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення
рекомендованого поштового відправлення № 2977283.

Відповідно до ст. 75 ГПК України
суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за
наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і
вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника позивача, повно та об'єктивно дослідивши
докази в їх сукупності, суд встановив наступне:

04.07.2007 р. між сторонами
укладено договір № 243/2 купівлі-продажу паливно-мастильних матеріалів з
використанням пластикових смарт-карт на АЗС (далі по тексту -договір).

Згідно умов договору позивач
зобов'язався передавати у власність відповідача через АЗС з використанням пластикових
смарт-карт паливно-мастильні матеріали, а відповідач зобов'язався приймати у
власність паливно-мастильні матеріали та оплачувати їх вартість.

На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу паливно-мастильні матеріали на загальну суму 146 772,93
грн. Факт поставки та отримання відповідачем паливно-мастильних матеріалів
підтверджується видатковими накладними та підписаними обома сторонами актами
прийому-передачі нафтопродуктів (копії видаткових накладних та актів
прийому-передачі знаходяться в матеріалах справи).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.4. договору передбачено,
що Продавець (позивач) відпускає Покупцю (відповідачу) паливно-мастильні
матеріали з відтермінуванням їх оплати протягом 7 календарних днів, на суму, що
не перевищує 25% вартості паливно-мастильних матеріалів вибраних Покупцем
(відповідачем) в попередньому місяці, але не більше ніж 6 533,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач своїх зобов'язань по договору перед позивачем щодо оплати
паливно-мастильних матеріалів належним чином не виконував.

Позивачем до матеріалів справи
долучено підписаний обома сторонами акт звірки взаєморозрахунків станом на
19.05.2008 р., відповідно до якого відповідач визнав заборгованість в сумі 107
156,10 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК
України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до
закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Таким чином, враховуючи
вищенаведене, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлені
паливно-мастильні матеріали станом на день подання позовної заяви склала суму в
розмірі 107 156,10 грн.

Позивачем подано клопотання про
уточнення позовних вимог, відповідно до якого вбачається, що відповідач після
звернення позивача з позовною заявою до суду частково погасив заборгованість в
сумі 50 000,00 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером від
02.06.2008 р.

Отже, сума основного боргу
відповідача перед позивачем становить 57 156,10 грн.

Згідно п. 8.3. договору, у випадку
не проведення розрахунків Покупцем (відповідачем) згідно умов п. 4.4. даного
договору, Покупець (відповідач) зобов'язується на користь Продавця (позивача)
сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми заборгованості за кожен день прострочки.
Позивачем з врахуванням вимог Закону України „Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” нараховано відповідачу пеню на
загальну суму 7 163,09 грн.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст.
625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або
законом. Позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати на загальну суму 10
608,45 грн. та три проценти річних на загальну суму 1 049,80 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позовні вимоги обгрунтовані, підставні та такі, що підлягають до задоволення
частково.

Оскільки часткове погашення
відповідачем заборгованості відбулося після звернення позивача з позовною
заявою до суду, то судові витрати слід покласти на відповідача повністю.

З огляду на викладене, керуючись
Конституцією України, Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань”, ст.ст. 526, 530, 625 ЦК України, ст. 193 ГК
України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, п. 11 ст. 80, ст.ст.
82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов
задоволити частково.

2.          Судові
витрати покласти на відповідача повністю.

3.          Стягнути з
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер платника
податків НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Ойл карт
центр”, м. Луцьк, вул. Кременецька, 38 () 57 156 грн. 10
коп. основного боргу, 7 163 грн. 09 коп. пені, 10 608 грн. 45 коп. інфляційних
втрат, 1 049 грн.   80 коп. -3% річних, 1
259 грн. 77 коп. державного мита та 118 грн. 0 коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

4.          Наказ видати
згідно ст. 116 ГПК України.

5.          В частині
позовних вимог щодо стягнення 50 000,00 грн. основного боргу провадження у
справі припинити.

Суддя                                                                                             Деркач
Ю.Б.