ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01"
серпня 2008 р.
Справа № 47/214-08

вх. № 5515/5-47

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 за довіреністю б/н від 11.06.2008р.  відповідача - Таран Д.П. за довіреністю  б/н від 10.12.2007р.

розглянувши справу за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, м. Харків

до  Харківської міської
ради, м. Харків

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд
визнати за позивачем право власності на нежитлову будівлю у літ. „А-2” по
АДРЕСА_1 загальна площа нежитлових приміщень підвалу №№ 1, 2; першого поверху
№№ 1-11, другого поверху №№ 10-13 якої складає - 1350, 3 кв.м., де основна- 880
кв.м., допоміжна -470,3 кв.м.

Представник позивача  в
судовому засіданні позовні вимоги підтримує у повниму обсязі.

Представник відповідача  в
судовому засіданні проти задовоння позову заперечує.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів
покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального
кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника
позивача господарським судом встановлено, що позивачем у 2007-2008 роках за
власні кошти була виконана реконструкція нежитлової будівлі з надбудовою та
прибудовою по АДРЕСА_1.  Роботи виконано
без розробки проекту та отримання дозволу на початок будівельних робіт.

Зазначена будівля перебуває у власності позивача на підставі
договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 26 квітня 2007 року № 1641.

Як вбачається з матеріалів справи, за даними технічної інвентаризації
проведеної 13.06.2008р. (технічний паспорт виготовлений КП „Харківське міське
БТІ” станом на 13.06.2008 року) загальна площа нежитлових приміщень підвалу №№
1, 2; першого поверху №№ 1-Й 1; другого поверху №№ 10-НЗ нежитлової будівлі у
літ. „А-2" по АДРЕСА_1 складає 1350,3 кв.м., де основна-880 кв.м.,
допоміжна-470, 3 кв.м.

З метою підтвердження можливості подальшої безпечної експлуатації
зазначених нежитлових приміщень позивачем було замовлено у ТОВ
„Харківархпроект” (ліцензія: серія АБ № 204480) технічний висновок про
можливість збереження нежитлової будівлі у літ. „А-1”, що самочинно
реконструюється з надбудовою та прибудовою по АДРЕСА_1 та можливість її
експлуатації за передбаченим цільовим призначенням.

Відповідно до розділу „висновки” технічного висновку будівельні
конструкції самочинно реконструйованої будівлі наявних деформацій не мають та
знаходяться у задовільному стані. Існуюче планування та склад приміщень
повністю відповідають нормам ДБН, протипожежним нормам та правилам, санітарно-гігієнічним
та ергономічним параметрам.

Таким чином, позивачем було самочинно реконструйовано нежитлову
будівлю. З огляду на те, що реконструкція виконана без належно затвердженої
проектної документації та дозволу на початок будівельних робіт не є можливим ввести
дану будівлю до експлуатації та оформити права на неї належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право
особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно  до  ст.
321   ЦК  України
право  власності  є
непорушним.   Ніхто  не
може  бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський   суд
у  визначеному  законом
порядку  встановлює наявність  чи
відсутність  обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими,
законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають
задоволенню.

Приймаючи до уваги, що позивач не наполягає на стягненні з
відповідача судових витрат, суд вважає, що витрати по сплаті державного мита та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу слід покласти на
позивача.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 316, 319, 321, ч.2 ст.
386, ст. 6, 8, 19, 41, 42, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 33,
43, 75, 47-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2  (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
право власності на нежитлову будівлю у літ. „А-2” по АДРЕСА_1 загальна площа
нежитлових приміщень підвалу №№ 1, 2; першого поверху №№ 1-11, другого поверху
№№ 10-13 якої складає - 1350, 3 кв.м., де основна- 880 кв.м., допоміжна -470,3
кв.м.

Повний текст рішення підписано 01.08.2008р.

Суддя