ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2008 р.

№ 2-19/10234-2006

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:

Першикова Є.В.,

суддів:

Данилової Т.Б.,

Ходаківської І.П.,

розглянула

касаційну скаргу

державної податкової інспекції в м.Євпаторії Автономної Республіки Крим (далі –Інспекція)

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду

від

02.06.08

у справі

№ 2-19/10234-2006

господарського суду

Автономної Республіки Крим

за позовом

Інспекції

до

приватного підприємства "Слов'янська єдність"

(далі –Підприємство),

товариства з обмеженою відповідальністю "Постачальник-ПТК" (далі –Товариство)

про

визнання недійсним договору

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:

не з'явились;

- відповідачів:

Підприємства:

Куличенко М.В. (за дов. б/н від 29.10.08);

Товариства:

не з'явились.

Ухвалою від 26.09.08 Вищого господарського суду України касаційна скарга Інспекції № 13679/10/10-0 від 31.07.08 була прийнята до провадження та призначена до розгляду у судовому засіданні на 30.10.08.

Вказана ухвала суду була направлена сторонам у справі в установленому порядку, документів які б свідчили про її неотримання сторонами у справі до

Вищого господарського суду України не надходило, отже усіх учасників судового процесу відповідно до ст. 1114 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

На день розгляду справи у судовому засіданні 30.10.08 будь-яких письмових заяв та клопотань від учасників судового процесу щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судове засідання 30.10.08 представники Інспекції та Товариства не з'явились.

Враховуючи, що ухвалою про призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що неявка без поважних причин у судове засідання не тягне за собою перенесення розгляду справи на інші строки, а від Інспекції та Товариства повідомлень щодо неможливості участі у судовому засіданні 30.10.08 до колегії суддів Вищого господарського суду України не надходило, справа розглядається за наявними матеріалами справи, за участі представника Підприємства.

Про вказані обставини представника Підприємства повідомлено на початку судового засідання 30.10.08. Відводів складу колегії суддів Вищого господарського суду України, яка переглядає справу в касаційному порядку, не заявлено.

За згодою представника сторони, відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 1115 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 30.10.08 було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2006 року Інспекція звернулась до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Підприємства та Товариства про визнання недійсною угоди. Свої вимоги Інспекція мотивувала положеннями ст.ст. 202, 207, 208 Господарського кодексу України, ст.ст. 203, 204, 216, 314 Цивільного кодексу України та ст.ст. 2, 12, Господарського процесуального кодексу України.

Рішенням від 29.08.06 господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Мокрушин В.І.) позовні вимоги Інспекції задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 11.05.05, укладений між Підприємством та Товариством

З Підприємства в доход державного бюджету України стягнуто 42,50 грн. державного мита, та на користь державного підприємства "Судовий інформаційний центр" 59,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

При винесенні вказаного рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що матеріалами справи, зокрема, рішенням Солом'янського районного суду м.Києва по справі № 2-363-1/106, яким визнано недійсними статутні документи та свідоцтво платника податку на додану вартість Товариства з 11.10.04, підтверджено фіктивність оскарженого правочину.

Зазначене рішення винесено в порядку ст.ст. 33, 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою від 02.06.08 Севастопольського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючого –Борисової Ю.В., суддів –

Плута В.М., Голика В.С.) апеляційну скаргу Підприємства задоволено частково.

Рішення від 29.08.06 господарського суду Автономної Республіки Крим скасовано.

Провадження у справі припинено.

При винесенні постанови апеляційний суд зазначив, що оскільки Інспекція звернулась з позовом у даній справі згідно компетенції наділеної п. 17 ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", то дана справа належить до адміністративної юрисдикції, а тому позовна заява була помилково подана податковим органом та розглянута місцевим судом в порядку господарського судочинства.

Не погодившись з постановою апеляційного суду, Інспекція звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить постанову від 02.06.08 Севастопольського апеляційного господарського суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при винесенні оскарженого судового акту було порушено норми процесуального права, зокрема: ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

У своєму відзиві на касаційну скаргу Підприємство щодо доводів скаржника заперечує, вважаючи їх безпідставними, у зв'язку з чим просить касаційну скаргу Інспекції залишити без задоволення, а оскаржену постанову –без змін. При цьому, Підприємство звертає увагу на те, що окружним адміністративним судом Автономної Республіки Крим на даний час вже прийнято до провадження аналогічний позов між тими ж сторонами та з ідентичним предметом спору.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, відзив на касаційну скаргу, заслухавши пояснення представника сторони, суддю-доповідача по справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (ратифікована Верховною Радою України згідно Закону України від 17.07.97 № 475/97-ВР) кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадянських прав і обов'язків незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги та наголошує, що відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Водночас п. 3 ст. 6 Закону України "Про судоустрій України" визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Разом з тим, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що відповідно до п. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Загальними обставинами припинення провадження у справі є помилкове прийняття господарським судом справи до свого провадження або неможливість чи недоцільність продовження її розгляду.

Припиняючи провадження по справі суд зобов'язаний з'ясувати фактичні обставини, що є підставою для винесення відповідної ухвали.

Як вбачається з правового аналізу матеріалів справи, спір у даній справі виник з адміністративних правовідносин, оскільки предметом спору у даній справі є визнання угоди недійсною, а з позовом у даній справі звернулась Інспекція в межах компетенції, визначеної п.п. 1, 3 ст. 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.90 № 509-XII, відповідно до яких державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об`єднані державні податкові інспекції здійснюють у межах своїх повноважень контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) а також контролюють своєчасність подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, інших платежів, а також перевіряють достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів.

Перелік випадків, в яких органи державної податкової служби мають право подавати позови до суду перелічені в п. 11 ст. 10 та п. 17 ст. 11 вказаного Закону. Так, відповідно до приписів зазначених норм податкові органи мають право звертатись до суду із позовами до підприємств, установ, організацій та громадян, зокрема, про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках –коштів, одержаних без установлених законом підстав.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що згідно п. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) –переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з визначенням термінів, що дається у ст. 3 цього Кодексу суб'єкт владних повноважень –це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, спір у даній справі стосується реалізації податковим органом своїх повноважень в організаційно-господарських відносинах, що встановлюються між цим органом та суб’єктами підприємницької діяльності, і пов’язані з його компетенцією щодо контролю за дотриманням останніми податкового законодавства. Зазначені контролюючі повноваження органів державної податкової служби України визначають їх статус у відносинах з підприємцями як владного суб’єкта. Відтак, вказані відносини є відносинами влади.

Таким чином, аналіз суб'єктного складу та характеру правовідносин свідчить, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою), оскільки податковий орган в даному випадку в розумінні п. 7 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України є суб'єктом владних повноважень.

Разом з тим, колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на те, що позовна заява у справі, датована 24.05.06 (вих. № 5009/10/100), та була подана Інспекцією до господарського суду Автономної Республіки Крим 29.05.06 (вх. № 7025), тобто після набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України.

У відповідності з п. 7 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, а також апеляційні, касаційній скарги (подання) розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

В порушення цих вимог, розглядаючи дану справу на підставі норм Господарського процесуального кодексу України після набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України, місцевий господарський суд помилково прийняв її до розгляду та розглянув по суті в порядку господарського судочинства.

Враховую викладене, та положення до п. 3 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що постанова апеляційної інстанції у даній справі є законною та обґрунтованою, а тому підлягає залишенню в силі.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу державної податкової інспекції в м.Євпаторії Автономної Республіки Крим № 13679/10/10-0 від 31.07.08 залишити без задоволення.

Постанову від 02.06.08 Севастопольського апеляційного господарського суду у справі № 2-19/10234-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим залишити без змін.

Головуючий

Є.Першиков

судді:

Т.Данилова

І.Ходаківська