ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"05" листопада 2008 р.

Справа № 4/258

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І. розглянувши у судовому засіданні справу № 4/258

за позовом: відкритого акціонерного товариства "Укртелеком", від імені якого діє Кіровоградська філія відкритого акціонерного товариства "Укртелеком", 25006, м. Кіровоград, вул. Гоголя, 72,

до відповідача: закритого акціонерного товариства "Енерговугілля", від імені якого діє Олександрійська філія, 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Леніна, 191,

про розірвання договору оренди та стягнення 1 628, 64 грн.

за участю представників:

від позивача: Ніколаєв М.В., довіреність № 341 від 04.02.2008 року;

від відповідача: участі не брав. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені у відповідності до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України. Рекомендоване поштове відправлення № 3374405 вручене відповідачу 22.07.2008 року. Своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні відповідач не скористався, витребувані судом матеріали, пояснення чи можливі заперечення до суду не подав, тому справу розглянуто згідно до ст. 75 ГПК України за наявними у справі матеріалами.

Витребувані ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 10.10.2008 року документи від відповідача, через їх неподання відповідачем не перешкоджають розгляду справи по суті, як і не перешкоджає розгляду справи неявка представника відповідача в судове засідання.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком", від імені якого діє Кіровоградська філія відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" звернулось до господарського суду з позовною заявою, яка містить вимоги до закритого акціонерного товариства "Енерговугілля", від імені якого діє Олександрійська філія наступного змісту:

- постановити рішення, яким достроково розірвати договір оренди нерухомого майна товариства, що належить до СТП та ТП загальною площею до 20 м.кв. № 110/ВУМК від 01.06.2007 року, укладений між ВАТ "Укртелеком та ЗАТ "Енерговугілля" та зобов'язати ЗАТ "Енерговугілля", в особі Олександрійської філії, повернути об'єкт оренди орендодавцю;

- стягнути на користь ВАТ "Укртелеком", в особі Кіровоградської філії з ЗАТ "Енерговугілля", в особі Олександрійської філії заборгованість по орендній платі та платежам в сумі 1 338,06 грн., пені 50,78 грн., втрат від інфляції 213,12 грн., 3% річних 26,69 грн., суму сплаченого державного мита 102,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн. В порядку ст.22 ГПК України позивач заявою від 07.08.2008 року змінив свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі в розмірі 1309 грн. 99 коп., пеню - 50 грн. 78 коп., втрати від інфляції - 169 грн. 94 коп. та проценти річних - 24 грн. 38 коп., суму сплаченого державного мита в розмірі 187 грн. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн. Заяву позивача про зміну позовних вимог прийнято судом до розгляду. Крім того, 05.11.2008 року в судовому засіданні позивач подав заяву якою змінив позовні вимоги, від стягнення 1309 грн. 06 коп. основної заборгованості відмовився та відмовився від позовних вимог щодо зобов'язання відповідача звільнити орендоване приміщення та розірвання договору оренди. Справу розглянуто з урахуванням вказаних змін позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини між учасниками спору виникли на підставі укладених договорів оренди нерухомого майна товариства, що належить до СТП та ТП загальною площею до 20 м.кв. № 110/ВУМК від 01.06.2007 року та №93/ВУМК від 21.06.2006 року (в подальшому договори), предметом яких повноважними представниками сторін в результаті вільного волевиявлення визначено проведення господарських операцій по передачі в строкове платне користування частини виробничого приміщення площею 1 кв. м., розміщене за адресою м. Олександрія проспект Леніна, 136 на другому поверсі двоповерхової прибудови до будинку гуртожитку.

Згідно до п.6.1.3 вказаних договорів орендар зобов'язався своєчасно та у повному розмірі вносити орендну плату на інші платежі, передбачені договорами, а у відповідності до п.3.1 договорів орендна плата встановлюється орендодавцем за домовленістю сторін на підставі його внутрішніх нормативних актів та перераховується орендарем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Крім того, пунктами 3.4, 3.5 договорів передбачено, що орендар оплачує витрати на утримання майна та вносить плату за комунальні послуги, витрати на електроенергію в строк, зазначений в п.3.1 договорів, орендар також здійснює відшкодування витрат зі сплати земельного податку у відповідності до п.3.4 договорів. Згідно до п.12.1 договорів строк дії було визначено з 21.06.2006 року до 31.05.2007 року та у зв'язку з підписанням нового договору продовжено з 01.06.2007 року до 20.05.2010 року.

Умови вказаних договорів визнані повноважними представниками сторін, договори підписано та підписи скріплено відтисками печаток підприємств.

Відповідно до п. 3.4.1. „Інструкції про порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, господарським об'єднанням та громадянам дозволів на право відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, та затвердження Умов і правил провадження діяльності з відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів”, яка затверджена наказом МВС України № 17 від 11.01.1999 р. та зареєстрована в Мін’юсті України 28.04.1999 р. за № 264/3557, відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об'єднань, суб’єктів господарської діяльності. Відповідач не надав доказів того, що печатку було втрачено або викрадено.

На виконання умов договору позивач згідно до актів приймання - передачі від 21.06.2006 року та від 01.06.2007 року передав відповідачу частину спеціалізованого технологічного приміщення площею 1 кв.м., а відповідач прийняв предмет оренди без будь-яких зауважень чи заперечень.

Однак, при здійсненні господарських операцій відповідач в односторонньому порядку змінив умови укладених договорів і в період з липня 2006 року по травень 2008 року допустив заборгованість по орендній платі в розмірі 1338 грн. 06 коп.

Наявність та розмір заборгованості не оспорено та не спростовано відповідачем, який взагалі не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, пояснень чи можливих заперечень до суду не подав. Рекомендоване поштове відправлення відповідачем отримано під №3374405 22.07.2008 року.

Проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, господарський суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення, враховуючи наступне.

Як вбачається з назви договору та його істотних умов сторонами укладено договір оренди, оскільки згідно ч.ч. 1, 6 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності; до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Крім того, сторонами укладено договір про надання послуг в частині забезпечення комунальними послугами та послугами з електропостачання, який містить елементи різних договорів (змішаний договір).

До відносин сторін у договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі.

Господарський суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Крім того, за приписами статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, а саме: виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статті 652 Цивільного кодексу України у разі зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали його б на інших умовах. Виходячи із наведеної правової норми, а також з відсутності застережень іншого змісту в ч.3 ст.291 ГК України, ст.783 ЦК України, господарський суд дійшов висновку, що встановлений ст.783 ЦК України перелік підстав розірвання договору найму на вимогу наймодавця не є виключним і що у всякому випадку право вимоги розірвання договору у наймодавця виникає у випадках, встановлених договором. Отже, встановивши що заборгованість відповідача по орендній платі станом на 30.06.2008 року складає 1338 грн. 06 коп. та виникла і мала місце фактично весь час існування договірних правовідносин, господарський суд визнає вказану обставину, яка визнана сторонами в п.п.5.1, 5.1.4 договору.

Саме таку правову позицію викладено в Постанові Вищого господарського суду України по справі №2/518 від 06.04.2006 року (а.с.40- 42).

Господарський суд звертає увагу на ту обставину, що при укладанні договорів орендар повинен сплачувати комунальні платежі (витрати на електроенергію) та відшкодування суми сплаченого земельного податку орендодавцю, тобто позивач виступає в якості виконавця цих послуг.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Фактично, сторонами укладено договір про надання послуг з комунальних потреб, які нерозривно пов'язані з договором оренди, оскільки використовувати за предметом діяльності відповідача орендоване приміщення без забезпечення його комунальними послугами та електропостачанням було неможливо.

Господарський суд приймає до уваги, що при нарахуванні пені позивач врахував вимоги ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України про порядок застосування штрафних санкцій за приписом якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи).

Згідно ч. 2 ст. 4 Цивільного кодексу України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон).

Згідно ч. 6 ст. 4 Цивільного кодексу України цивільні відносини регулюються однаково на всій території України.

Статтею 1 Господарського кодексу України визначено, що цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Господарського кодексу України особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання визначаються цим Кодексом. Отже, норми Господарського кодексу є спеціальними щодо встановлення відповідальності по грошових зобов’язаннях суб’єктів господарювання.

Частина 1 ст. 231 Господарського кодексу України має імперативний характер і встановлює, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 343 цього ж кодексу платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Окрім того, згідно ст. 1 спеціального Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР (із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 10.01.2002 р. № 9221-ІІІ), який регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. В той же час, стаття 3 Закону, яка також носить імперативний характер, вводить певні обмеження щодо меж згоди сторін, а саме: розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За таких обставин, зміст пункту 8.2 договорів, який передбачає наслідки несвоєчасної сплати орендної плати і комунальних послуг та встановлює пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки, є таким, що не суперечить чинному законодавству.

Таким чином, на думку господарського суду до стягнення може бути визначена лише пеня, яка нарахована у відповідності до вимог вказаних нормативних актів, тобто виходячи з розміру, що не перевищує подвійну облікову ставку НБУ, тобто 16 та 20% річних у відповідні періоди. Отже, до стягнення підлягає пеня в розмірі 50 грн. 78 коп. за період з грудня 2007 року по травень 2008 року включно.

Відповідальність за неналежне виконання грошових зобов’язань регулюється спеціальним законом, який передбачає стягнення лише пені, розмір якої обмежений подвійною обліковою ставкою Національного банку України. З даною нормою Закону кореспондується стаття 343 Господарського кодексу України, згідно з пунктом 2 якої платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та стаття 231 Господарського кодексу України, пунктом 6 якої встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Таку правову позицію викладено в Постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.06.2007 року по справі № 4/84.

Господарським судом не вбачається підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки належні до сплати штрафні санкції у вигляді пені не є надмірно великими порівняно із збитками кредитора та відповідачем не подано до суду доказів про майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні та про наявність не лише майнових, але й інших інтересів сторін, що заслуговують на увагу при вирішенні питання про зменшення штрафних санкцій. При цьому господарським судом враховується, що відповідачем лише частково виконувались зобов'язання по проведенню платежів, було сплачено лише 60%, які підлягали до сплати (нараховано 3359 грн. 32 коп. а сплачено - 2021 грн. 26 коп.) та в період дії договору позивач змушений був звертатись до суду за захистом своїх прав, тобто ступінь виконання зобов'язання, який суд може взяти за підставу для зменшення розміру штрафних санкцій фактично є незначним.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, що складає: проценти річних за період з серпня 2006 року по червень 2008 року в розмірі 24 грн. 38 коп. та втрати від інфляції з вересня 2006 року по травень 2008 року в розмірі 169 грн. 94 коп.

Суми, що підлягають до стягнення перебувають в межах позовних вимог.

Крім того, у зв'язку з надходженням заяви позивача про зміну позовних вимог, господарський суд вважає за необхідне припинити провадження у справі щодо стягнення 1309 грн. 99 коп. основного боргу через її погашення відповідачем у добровільному порядку та щодо заявлених позовних вимог про дострокове розірвання договору оренди нерухомого майна товариства, що належить до СТП та ТП загальною площею до 20 м.кв. № 110/ВУМК від 01.06.2007 року, укладеного між ВАТ "Укртелеком та ЗАТ "Енерговугілля" та зобов'язання ЗАТ "Енерговугілля", в особі Олександрійської філії, повернути об'єкт оренди орендодавцю на підставі п.п.1 п.1 ст.80 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача повністю, оскільки через невиконання ним зобов'язань позивач змушений був звертатись до суду за захистом своїх прав та поніс додаткові витрати, а погашення суми основного боргу проведено відповідачем лише після звернення позивача з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 34, 49, 80, 82, 84 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ЗАТ "Енерговугілля" м. Донецьк, бул. Пушкіна 30, від імені якого діє Олександрійська філія м. Олександрія, пр. Леніна 191 (р/р 6980 в ФБ ТОВ "ПРРУ "Фінанси і кредит", МФО 331564, ідентифікаційний код 26505890) на користь ВАТ "Укртелеком" м. Київ, бул. Т.Шевченка, 18, від імені якого діє Кіровоградська філія в особі цеху електрозв'язку № 14 ЦЕЗ № 2 КФ ВАТ «Укртелекому» м. Кіровоград, вул. Гоголя, 72 і Цех електрозв'язку № 14 ЦЕЗ № 2 КФ ВАТ «Укртелеком» м.Олександрія, пр. Леніна, 60 (р/р 260094645 в Олександрійському відділенні КОД ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 323538, ідентифікаційний код 22211233) пеню за несвоєчасне проведення оплати в розмірі 50 грн. 78 коп., втрати від інфляції 169 грн. 94 коп., 3% річних 24 грн. 38 коп. на загальну суму 245 грн. 10 коп., суму сплаченого державного мита 187 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

Наказ видати.

В решті позовних вимог провадження припинити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя