ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

25.09.2008

Справа №2-29/7520-2008А

За позовом – ТОВ "Лабіринт Полюс", (98100, вул.. Сімферопольське шосе 5, м. Феодосія).

До відповідача - ДПІ в м. Феодосія АР Крим, (98100, вул.. Кримська 82-В, м. Феодосія).

про відміну рішення.

Суддя О. І. Башилашвілі

Секретар с/з В. В. Романів

представники:

Від позивача – не з’явися.

Від відповідача – Котов А. П., довіреність №35 від 20.04.2007р., начальник юр. відділу.

Сутність спору:

ТОВ "Лабіринт Полюс" звернувся до Господарського суду АРК до відповідача – ДПІ в м. Феодосія АР Крим, з позовними вимогами про визнання противоправним та відмінити рішення № «Про застосування фінансових санкцій» від 23.05.2008р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем при поведенні перевірки порушенні вимоги Закону України «Про державну податкову службу в Україні», а саме підстави та порядок проведення планових та позапланових виїзних перевірок.

Відповідач у запереченнях на позов повідомив про те, що перевірка спеціалістами ДПІ у відношенні позивача була проведена на підставі направлень №520 та №521. На підставі викладеного, просив у позові відмовити.

Після з’ясування усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів, та після закінчення яких, суд віддалявся для ухвалення рішення по даній справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Лабіринт Плюс» зареєстровано виконавчим комітетом Феодосійської міської ради АРК, як юридичну особу 14.11.2005р., що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію №440818 та перебуває на податковому обліку в ДПІ в м. Феодосії.

15.05.2008 р. ДПІ в м. Феодосії АР Крим була проведена перевірка по контролю за здійсненням розрахункових операцій в сфері готівкового та безготівкового обігу суб’єктами підприємницької діяльності господарської одиниці - кафе «Бермудський трикутник», розташованого за адресою: м. Феодосія, вул.. Сімферопольське шосе 5, яка належить ТОВ "Лабіринт Полюс".

Перевірка проводилася у присутності бармена Смирнової Т. В.

В ході перевірки виявлені порушення п. 1, 2, 9, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 01.06.2000р. №1776-ІІІ.

Вказані порушення відображені в акті перевірки № 000231/01110224/23-3 від 15.05.2008 р.

На підставі акту перевірки ДПІ в м. Феодосії АР Крим було винесено рішення від 23.05.2008 р. № на суму 3 865, 00 грн.

Під час проведення перевірки було встановлено:

1)          не проведення розрахункової операції через РРО : при замовленні банкету на загальну суму 724,35 грн. внесено передплату в сумі 700 грн., при цьому касовий чек не пробитий, розрахункова квитанція не виписана;

2)          невідповідність суми готівкових коштів в місці проведення розрахунків сумі коштів, що вказана в денному звіті РРО : сума готівкових коштів в місці

проведення розрахунків склала 700 грн. (з урахуванням суми, що не проведе

через РРО), про що барменом Смирновою Т.В. власноруч складено та підписе

опис, а в денному звіті РРО вказано суму 5,00 грн., тобто різниця наявних

грошових коштів в місці проведення розрахунків встановлена в розмірі 5,00 грн.

3)          не роздруковані фіскальні звітні чеки за 03.05.2008 р. та 16.04.2008 р., при цьому

відміток в КОРО про вихід з ладу РРО чи вимкнення світла не має.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України « Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 01.06.2000 р. № 1776 – III суб’єкти підприємницької діяльності зобов’язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України « Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» від 01.06.2000 р. № 1776 – III суб’єкти підприємницької діяльності зобов’язані видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Відповідальність за вказане порушення передбачено п. 1 ст.. 17 Закону України « Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 01.06.2000 р. № 1776 – III у п’ятикратному розмірі - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки.

Також під час проведення перевірки було встановлено, що здійснюється роздрібна торгівля алкогольними напоями без відповідної ліцензії.

Відповідачем порушено ч. 6 ст. 15 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів” роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися суб’єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, у тому числі її виробниками, за наявності у них ліцензії.

Відповідальність за дане правопорушення вказано в ч. 2 ст. 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів” - у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами без наявності ліцензії до суб’єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 1700 грн.

Позивач доказів недопущення вищевказаних порушень суду не представив, акт перевірки підписаний службовою особою Смирновою Т. В., без заперечень.

Також, позивач вказує на той факт, що відповідачем була неправомірно проведена перевірка, не взято до уваги пояснення працівника ТОВ «Лабіринт» та сума штрафних санкцій не відповідачем вимогам ЗУ « Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» від 01.06.2000 р. № 1776 – III.

Відповідно до п.1.6 вказаного Порядку за результатами невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Акт перевірки є належним доказом встановлених порушень.

Відповідно до п. 2 ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" до прав органів податкової служби відноситься зокрема здійснювати контроль додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.. 11 -1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" позаплановими перевірками вважаються також перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених законами України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" ( 265/95-ВР ), "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а в інших випадках - за рішенням суду. При цьому слід вказати, що позапланові перевірки не відносяться до позапланових виїзди перевірок, в ході яких перевіряється платник податків з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків і зборів.

Норми ст.. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", в часті проведення позапланових виїзних перевірок, не поширюються на перевірки порядку проведення розрахунків за товари ( послуги) і других вимог Закону України « Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 01.06.2000 р. № 1776 - III, Закону України " Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а поняття "позапланова перевірка" і " позапланова виїзна перевірка" не є тотожними.

Таким чином, проведення перевірки розрахункових операцій кафе, що належить позивачу, - це перевірка, підставною для якої є направлення на проведення перевірки, яка видається відповідно до графіку контрольно - перевірочної роботи.

Відповідно до ст.. 11 -2 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку.

Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 - 2 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" ненадання цих документів платнику податків або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

Судом було встановлено, що перевірка здійснювалась на підставі направлень №520 та №521.

Вказані направлення були пред'явлені під час проведення перевірки та робітник позивача прийняв вказане направлення без заперечень, розписався в направленні та допустив перевіряючих до перевірки.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

-          на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

-          з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

-          обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають

-          значення для прийняття рішення (вчинення дії);

-          безсторонньо (неупереджено);

-          добросовісно;

-          розсудливо;

-          з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

-          пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

-          з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

-          своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Сукупність наявних в матеріалах справи доказів, та встановлені судом обставини, свідчать про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки спірні рішення фактично прийнято відповідачем відповідно до закону з урахуванням виявлених порушень закону позивачем.

При таких обставинах справи, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови оголошенні 25.09.2008р.

Повний текст постанови складений та підписаний 29.09.2008р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст., 160, 163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного адміністративного суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня її проголошення, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви (ст. 254 КАС України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.