ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.08                                                                                 Справа № 9/135.

Суддя Ворожцов А.Г., розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровський", с. Привільне Нікопольського р-ну Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова фірма "Співдружність", м. Луганськ

про стягнення 50 191,96 грн.

за участю представників :

від позивача – Приходько О.І., дов. б/н від 02.07.08,

від відповідача –Токарев М.В., юрисконсульт, дов. б/н від 10.04.08

встановив:

суть спору: позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 40 090,80 грн., інфляційних втрат за час прострочення платежу у розмірі 9 137,78 грн. та 3% річних у розмірі 963,38 грн., всього –50 191,96 грн.

Заявою про уточнення позовних вимог, наданою у судовому засіданні, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 38 490,80 грн., інфляційних втрат за час прострочення платежу у розмірі 9 137,78 грн. та 3% річних у розмірі 963,38 грн., всього –48 591,96 грн., оскільки відповідачем було частково сплачено за отриману продукцію.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі… зменшити розмір позовних вимог.

Оскільки позивач скористався своїм правом щодо зменшення розміру позову, суд, вирішуючи цей спір, виходить із зменшеного його розміру.

Відповідач, ТОВ "ТФ "Співдружність", відзивом на позовну заяву, наданому у судовому засіданні 02.09.08, просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його необґрунтованість, виходячи з наступного:

·          позивач не надав доказів існування заявленої заборгованості. Заборгованість в сумі 24015,70 грн. утворилась до 01.01.06, тобто до моменту укладення договору поставки,

·          між сторонами дійсно був укладений договір поставки № 207 (за даними позивача - № 27) від 01.01.06, однак термін дії цього договору закінчився 31.12.06 та не був пролонгований сторонами, відтак, посилання відповідача на те, що продукція відвантажувалась за договором поставки в період з 16.01.06 по 20.02.07 є необґрунтованим і не відповідає умовам цього договору,

·          копії накладних, надані відповідачем в якості доказів існування заборгованості за договором поставки № 207 від 01.01.06, не підтверджують існування цієї заборгованості, а деякі накладні підписані невідомою особою,

·          договором поставки № 207 від 01.01.06 не встановлений строк оплати продукції, а претензія, копія якої міститься у матеріалах справи, була направлена не за адресою відповідача та іншому підприємству.

У письмових запереченнях № 196 від 23.09.08 відповідач зазначив, що підприємство відповідача зареєстроване за адресою: 91020, м. Луганськ, вул. Лутугинська, 133, ці дані містяться у свідоцтві про держреєстрація підприємства і ніякі зміни місцезнаходження не відбувалось. Таким чином твердження позивача про незнаходження відповідача за юридичною адресою є безпідставним.

Доводи позивача з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог полягають у наступному:

2 січня 2004 року між ним та відповідачем було укладено договір поставки № 3, зак яким позивач передав, а відповідач прийняв у власність товар, найменування (асортимент), кількість та ціна якого відображені у накладній, яка є невід'ємною частиною договору.

У період з 01.01.04 по 31.12.04 відповідачу було відвантажено з урахуванням часткового повернення продукції на суму 255896,73 грн., що підтверджується відповідними накладними, копії яких додані до матеріалів справи.

Відповідачем було сплачено товар на суму 215857,03 грн., таким чином заборгованість складає станом на 01.01.05 40039,70 грн. (за даними відповідача -40000,0 грн.).

У період з 01.01.05 по 31.12.05 відповідачу відвантажено продукцію на суму 220512,0 грн., що підтверджується відповідними накладними, копії яких містяться у матеріалах справи.

Відповідач повернув згідно з актами товар на суму 509,0 грн. та сплачено на рахунок позивача 236027,0 грн., таким чином заборгованість станом на 01.01.06 становить 24015,70 грн., яка була остаточно погашена у 2006 році відповідними платіжними дорученнями.

1 січня 2006 року між сторонами було укладено договір поставки № 27, за яким у період з 01.01.06 по 31.12.06 позивач відвантажив товар на загальну суму 143644,0 грн., що підтверджується відповідними накладними, копії яких містяться у матеріалах справи.

У той же час відповідачем повернуто за відповідними актами продукцію на суму 1485,0 грн. та сплачено на рахунок позивача 93625,80 грн. Таким чином, стверджує позивач, станом на 01.01.07 заборгованість відповідача складала 48533,20 грн.

Ця заборгованість була частково погашена у 2007 році у розмірі 35428,90 грн. та у 2008 році у розмірі 1600,0 грн., всього на суму 37028,90 грн.

Таким чином на час розгляду справи заборгованість відповідача за договором від 01.01.06 складає 11504,30 грн.

У період з 01.01.07 по 31.12.07 позивач відвантажив продукцію на суму 26986,50 грн., що підтверджується накладною № 4052 від 20.02.07 та довіреністю на отримання товару від цієї ж дати. Ця сума не оплачена у повному обсязі.

Заборгованість з поставок продукції за накладною № 4307 від 19.12.06 за договором від 01.01.06 та за накладною № 4052 від 20.02.07 станом на 22.09.08 становить 38490,80 грн.

17.09.07 позивач направив на фактичну адресу відповідача, зазначену у договорі поставки від 01.01.06 (оскільки листи, направлені на юридичну адресу, повертались із зазначенням "адресат вибув") претензію № 35-юр з вимогою про погашення боргу у розмірі 45519,70 грн.

19.11.07 відповідачем було сплачено на рахунок позивача суму у розмірі 5428,90 грн.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував інфляційні втрати та 3% річних.

Оцінивши доводи позивача, відповідача і надані ними докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір поставки № 207 (за даними позивача - № 27) від 01.01.06, однак термін дії цього договору закінчився 31.12.06 та не був пролонгований сторонами.

Позивачем були здійснені поставки продукції у період з 01.01.04 по 31.12.04 з урахуванням часткового повернення продукції на суму 255896,73 грн., що підтверджується відповідними накладними, копії яких додані до матеріалів справи.

Відповідачем було сплачено товар на суму 215857,03 грн., таким чином заборгованість складала станом на 01.01.05 40039,70 грн. (за даними відповідача -40000,0 грн.).

У період з 01.01.05 по 31.12.05 відповідачу відвантажено продукцію на суму 220512,0 грн., що підтверджується відповідними накладними, копії яких містяться у матеріалах справи.

Відповідач повернув згідно з актами товар на суму 509,0 грн. та сплатив на рахунок позивача 236027,0 грн., таким чином заборгованість станом на 01.01.06 становила 24015,70 грн., яка була остаточно погашена у 2006 році відповідними платіжними дорученнями.

1 січня 2006 року між сторонами було укладено договір поставки № 27 (за даними відповідача - № 207), за яким у період з 01.01.06 по 31.12.06 позивач відвантажив товар на загальну суму 143644,0 грн., що підтверджується відповідними накладними, копії яких містяться у матеріалах справи.

У той же час відповідачем повернуто за відповідними актами продукцію на суму 1485,0 грн. та сплачено на рахунок позивача 93625,80 грн. Таким чином, стверджує позивач, станом на 01.01.07 заборгованість відповідача складала 48533,20 грн.

Ця заборгованість була частково погашена у 2007 році у розмірі 35428,90 грн. та у 2008 році у розмірі 1600,0 грн., всього на суму 37028,90 грн.

Таким чином на час розгляду справи заборгованість відповідача за договором від 01.01.06 на думку позивача складає 11504,30 грн.

У період з 01.01.07 по 31.12.07 позивач відвантажив продукцію на суму 26986,50 грн., що підтверджується накладною № 4052 від 20.02.07 та довіреністю на отримання товару від цієї ж дати. Ця сума не оплачена у повному обсязі.

Заборгованість з поставок продукції за накладною № 4307 від 19.12.06 за договором від 01.01.06 та за накладною № 4052 від 20.02.07 станом на 22.09.08 становить 38490,80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що ані договором поставки від 01.01.06, ані накладними про відвантаження продукції сторони не визначили строк оплати товару, тому має діяти правило ч. 2 ст. 530 ЦК України, за яким якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений… кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

Позивач в якості доказу про пред'явлення вимоги надав до матеріалів справи копію претензії № 35-юр від 17.09.07 на суму 45519,70 грн. (а.с. 41) та копію поштового повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції відповідачем 21.09.07.

Суд не приймає вказані документи в якості належних доказів, оскільки, по-перше, претензія була направлена за адресою, за якою відповідач не знаходився (м. Луганськ, вул. Красноармійська, 16-в замість вул. Лутугинська, 133), а, по-друге, претензія була адресована іншому підприємству – ТОВ "ТД "Співдружність" замість ТОВ "ТФ "Співдружність", що виключає направлення вимоги про оплату продукції відповідачу.

Таким чином, суд вважає, що за відсутності пред'явлення вимоги про оплату продукції у відповідача, ТОВ "ТФ "Співдружність" відсутній обов'язок щодо її оплати.

За таких обставин у суду відсутні підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 47-1, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Суддя                                                                      А.Г. Ворожцов