КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

05.11.08 р.                                                                                          № 9/369-07/13-08

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                    Андрейцевої Г. М. (доповідач у справі),

суддів:                                        Чорногуза М. Г.,

Фаловської І. М.,

при секретарі судового засідання Шумко І. А.,

за участю представників сторін:

від позивача:          Гуль Г.П. - представник, довіреність б/н від 10.01.2008 року;

від відповідача:          Савицький А.О. - представник, довіреність № 419 від 13.10.2008 року;

від третьої особи:                    не з’явились;

розглянувши апеляційну скаргу управління агропромислового розвитку Вишгородської районної державної адміністрації Київської області на рішення господарського суду Київської області від 12.08.2008 року

у справі № 9/369-07/13-08 (суддя –Наріжний С.Ю.)

за позовом          сільськогосподарського виробничого кооперативу «Катюжанка», с. Катюжанка Вишгородський район Київської області,

до           управління агропромислового розвитку Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, м. Вишгород Київської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:

сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Колгосп», с. Катюжанка Вишгородського району Київської області,

про стягнення 180 000,00 грн.,

в с т а н о в и в:

Сільськогосподарський виробничий кооператив «Катюжанка»(далі за текстом –позивач, СВК «Катюжанка») звернувся до господарського суду Київської області з позовною заявою до Управління агропромислового розвитку Вишгородської районної державної адміністрації Київської області (далі за текстом –відповідач, управління агропромислового комплексу розвитку Вишгородської РДА Київської області, скаржник) про стягнення коштів за виконані роботи у сумі 180 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на ч. 3, ч. 4 ст. 611, ч. 1 ст. 613 ЦК України, ч. 1, ч. 3 ст. 216, ст. 218, 221, 229 ГК України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.10.2007 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Колгосп»(далі за текстом –третя особа, СТОВ «Колгосп»).

Рішенням господарського суду Київської області від 10.12.2007 року у справі № 9/369-07 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, СВК «Катюжанка»подало касаційну скаргу, у якій просило скасувати рішення господарського суду Київської області від 10.12.2007 року, направити справу № 9/369-07 на новий розгляд.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.04.2008 року у справі № 9/369-07 касаційну скаргу СВК «Катюжанка»задоволено частково; рішення господарського суду Київської області від 10.12.2007 року скасовано, справу № 9/369-07 направлено на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.05.2008 року справу прийнято до провадження та присвоєно їй № 9/369-07/13-08.

Рішенням господарського суду Київської області від 12.08.2008 року задоволено позовні вимоги СВК «Катюжанка»до Управління агропромислового комплексу розвитку Вишгородської РДА Київської повністю; стягнуто з управління агропромислового комплексу розвитку РДА на користь СВК «Катюжанка»180000,00 грн. заборгованості, а також судові витрати: 1800,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що вимога позивача про стягнення основної заборгованості у розмірі 42 132,49 грн. документально підтверджена та підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Київської області від 12.08.2008 року, Управління агропромислового комплексу розвитку Вишгородської РДА подало апеляційну скаргу, у якій просить зазначене рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

На підставі апеляційної скарги Управління агропромислового комплексу розвитку Вишгородської РДА на рішення господарського суду Київської області від 12.08.2008 року, згідно ст. 98 ГПК України, ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 09.09.2008 року порушено апеляційне провадження у справі № 9/369-07/13-08.

Також, відповідач подав уточнення до апеляційної скарги, у якому уточнив прохальну частину поданої ним апеляційної скарги, просив рішення господарського суду Київської області від 12.08.2008 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Водночас, відповідач зазначив про деякі порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, про які не було зазначено ним у апеляційній скарзі.

Відповідач та третя особа не скористалися правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно розпорядження Заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 14.10.2008 року розгляд справи здійснювався у складі колегії суддів: головуючий суддя –Андрейцева Г. М., судді: Разіна Т. І., Чорногуз М. Г. (у зв’язку із перебуванням у відпустці судді Зеленіної Н. І.).

За наслідками судового засідання 15.10.2008 року у розгляді справи оголошено перерву, згідно приписів ст. 77 ГПК України.

Згідно розпорядження Заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 04.11.2008 року розгляд справи здійснено у складі колегії суддів: головуючий суддя –Андрейцева Г. М., судді: Чорногуз М. Г., Фаловська І. М. (у зв’язку із перебуванням на лікарняному судді Разіної Т. І.).

В судовому засіданні апеляційного господарського суду 05.11.2008 року представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав з викладених у ній підстав, просив рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного господарського суду 05.11.2008 року представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а вимоги апеляційної скарги –без задоволення.

Третя особа не скористалася наданим процесуальним правом на участь представника в судовому засіданні апеляційного господарського суду, про причини неявки суд не повідомила. Про час, дату та місце засідання суду третя особа належним чином повідомлені, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи, що явка сторін у судове засідання не визнавалася обов’язковою, наявних в матеріалах справи документів достатньо для її розгляду, відсутність відзиву на апеляційну скаргу та неявка представника третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті згідно положень ст. ст. 75, 96, 99 ГПК України.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм матеріального та процесуального права при винесені оскаржуваного судового рішення, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Київської області від 12.08.2008 року у справі № 9/369-07/13-08 має бути залишено без змін з наступних підстав.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 05.10.2005 року відповідач та 3-тя особа за наслідками тендеру по закупівлі робіт по вапнуванню кислих ґрунтів уклали Договір № 01/37, відповідно до умов якого замовник (відповідач) доручає, а підрядник (третя особа) приймає на себе виконання робіт з поліпшення відповідних угідь шляхом вапнування кислих ґрунтів за рахунок коштів районного бюджету. Вартість робіт визначена в розмірі 397400 грн. Відповідно до умов договору підрядник зобов’язується виконувати всі роботи і здати їх в обумовлений термін по акту приймання виконаних підрядних робіт, який є підставою для фінансування виконаних робіт. Замовник може здійснювати попередню оплату для придбання матеріалів, паливно-мастильних матеріалів в розмірі вартості матеріалів визначених кошторисом. В термін 10 днів підрядник зобов’язується отриманий авансовий платіж підтвердити актом виконаних робіт.

Як підтверджується актом № 01 від 05.10.2006року на закупку паливно мастильних матеріалів та матеріалів для роботи на виконання робіт згідно умов Договору № 01 від 05.10.2006 року по виконанню робіт з вапнування ґрунтів, для виконання робіт проведено закупку на суму 151776,75 грн. Зазначений акт затверджено відповідачем та виконавцем (третьою особою).

Відповідно до акту приймання передачі виконаних робіт № 02 від 26.10.2006 року виконавцем проведені роботи по вапнуванню ґрунтів на площі 62 га, вартістю 36642 грн. Акт підписано представниками виконавця та замовника та скріплено печатками.

Матеріалами справи також підтверджується, що 16.05.2007 року між позивачем та третьою особою укладено угоду про уступку права вимоги, відповідно до умов якої СТОВ «Колгосп»передало а СВК «Катюжанка»прийняло на себе право вимоги і стало кредитором по договору від 05.10.2006 року між СТОВ «Колгосп»та відповідачем.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов’язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов’язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

Відповідно до ч. 3 цієї ж статті кредитор у зобов’язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. На зазначену статтю посилається відповідач як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог.

На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, місцевим господарським судом вірно прийнято до уваги той факт, що, відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 08.04.2008 року, суду першої інстанції при новому розгляді справи слід враховувати, що ст. 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за якою договір є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом, або якщо він не визнаний судом недійсним; відповідно законодавець розрізняє правочини нікчемні, визнання яких недійсними судом не вимагається, та оспорювані, що можуть бути визнані недійсними за рішенням суду.

Визначення правочину як нікчемного можливо в разі наявності прямої норми закону, що встановлює його недійсність (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Так, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що при застосуванні ст. 512 ЦК України місцевий господарський суд вірно з’ясував, що чинне законодавство не передбачає наслідків у вигляді нікчемності правочину, укладеного з порушенням її приписів, а тому у суду немає підстав вважати, що Договір поступки права вимоги від 16.05.2007 року з зазначених підстав є нікчемним.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про оскарження відповідачем в межах окремого провадження Договору уступки від 16.05.2007 року з приводу невідповідності нормам чинного законодавства відповідач суду станом на день розгляду справи не надав.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що Договір поступки є правомірним доки не буде визнаний у встановленому порядку недійсним.

Виходячи з вищенаведеного, на переконання колегії суддів апеляційного господарського суду судом першої інстанції вірно не прийнято до уваги посилання відповідача на п. 7 розділу 3 укладеного між відповідачем та СТОВ «Колгосп»Договору від 05.10.2006 року.

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що до укладення угоди про уступку права вимоги від 16.05.2007 року, СТОВ «Колгосп»направило відповідачу лист № 11 від 29.01.2007 року, у якому просило припинити дію Договору № 01 від 05.10.2006 року та гарантувало, що не буде пред’являти ніяких фінансових претензій та вимог щодо виконання умов Договору, що також вірно встановлено судом першої інстанції.

Водночас, місцевим господарським судом з матеріалів справи встановлено, що згідно протоколу № 11 зборів СТОВ «Колгосп»від 22.02.2007 року учасники Товариства вирішено скасувати лист № 11за підписом директора про припинення дії Договору № 01 від 05.10.2006 року та відмову від його оплатності.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначений протокол № 11 узгоджується з ч. 1 ст. 214 ЦК України в частині скасування відмови від вимоги про стягнення грошових коштів оскільки право вимоги юридична особа позбавлена бути не може.

Виходячи з викладеного вище, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає вірним висновок місцевого господарського суду, що припинення зобов’язання відповідача перед СТОВ «Колгосп»по оплаті фактично виконаних робіт та закуплених матеріалів на загальну суму 188 418,65 грн., що прийняті за актами прийому-передачі від 05.10.2006 року та 26.10.2006 року, не є встановленим.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення основної заборгованості у розмірі 42 123,49 грн. підтвердженою належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Таким чином, викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача, відхиляються колегією суддів апеляційного господарського суду, оскільки не підтверджуються матеріалами та фактичними обставинами справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Київської області від 12.08.2008 року у справі № 9/369-07/13-08 прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства і підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення господарського суду Київської області від 12.08.2008 року у справі № 9/369-07/13-08 залишити без змін, а апеляційну скаргу управління агропромислового розвитку Вишгородської районної державної адміністрації Київської області –без задоволення.

2. Справу № 9/369-07/13-08 повернути до господарського суду Київської області.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя                                                  Г. М. Андрейцева

Судді:                                                                      М. Г. Чорногуз

І. М. Фаловська

Дата відправки 10.11.08