ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.10.08 р.                     Справа № 16/120

Суддя господарського суду Донецької області В.В. Манжур,

при секретарі Муравйовій М.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Групова збагачувальна фабрика „Михайлівська” м.Золоте, Луганської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Кассіопея – ГЗФ „Михайлівська” м.Донецьк

про стягнення матеріальних збитків в розмірі 446 944грн. 27коп.,

за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Кассіопея – ГЗФ „Михайлівська” м.Донецьк

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства „Групова збагачувальна фабрика „Михайлівська” м.Золоте, Луганської області

про повернення необґрунтовано отриманої орендної плати в сумі 367694,49грн.

За участю представників сторін :

від позивача: Солодкий Р.В. – за довіреністю

від відповідача: Страшнова С.В. – за довіреністю

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Донецької області 27.06.08р. порушено провадження по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства “Групова збагачувальна фабрика “Михайлівська” м.Золоте Луганської області до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми “Кассіопея – ГЗФ “Михайлівська” м.Донецьк про стягнення матеріальних збитків в розмірі 446 944грн. 27коп. За вказаною позовною заявою розгляд справи призначено на 14.07.2008р. – 11год. 00хв. Судом визнано обов`язковою явку у судове засідання представників сторін, сторони у справі зобов`язані надати докази та документи, необхідні для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи.

Представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем було заявлено клопотання від 10.10.08р. про фіксацію судового процесу технічними засобами. З приводу чого фіксацію судового процесу було здійснено.

Відкрите акціонерне товариство „Групова збагачувальна фабрика „Михайлівська” звернулось із заявою без номеру та дати, яка надійшла до господарського суду Донецької області 10.10.2008р., про відвід судді Манжур В.В. від розгляду справи № 16/120.

Ухвалою Заступника голови господарського суду Донецької області від 10.10.2008р. у задоволенні заяви про відвід судді було відмовлено, на підставі ст.20 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 частини ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.4-2 Господарського процесуального кодексу України – правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України – судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір оренди № 162/17 від 15.11.2001р., наказ Міністерства палива та енергетики України № 496 від 17.10.2001р., лист № 54 від 10.10.06р. про повернення майна за актом приймання-передачі, акт приймання-здачі від 01.08.07р., розрахунок орендної плати за період з 15.11.2006р. по 01.08.07р., несвоєчасне повернення відповідачем орендованого майна, у зв’язку із закінченням строку дії договору, з приводу чого позивач зазнав матеріальних збитків.

Відповідач надав до суду відзив за № 14/07/01 від 14.07.2008р. та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на той факт, що ухвалою господарського суду Донецької області від 12.10.2006р. по справі № 45/300а за позовом Міністерства вугільної промисловості України до ТОВ фірми „Кассіопея – ГЗФ „Михайлівська”, ВАТ „ГЗФ „Михайлівська”, ЗАТ „Михайлівське” про визнання рішення недійсним було накладено заборону на відчуження майна будь-яким способом та на здійснення дій з передачі цілісного майнового комплексу „ГЗФ „Михайлівська” між відповідачами. Таким чином, відповідач був позбавлений можливості передати цілісний майновий комплекс позивачу.

З приводу зазначеного, Товариство з обмеженою відповідальністю фірми „Кассіопея – ГЗФ „Михайлівська” м.Донецьк, відповідно до ст.60 Господарського процесуального кодексу України, подало зустрічний позов до Відкритого акціонерного товариства „Групова збагачувальна фабрика „Михайлівська” м.Золоте, Луганської області про повернення необґрунтовано отриманої орендної плати в сумі 367694,49грн.

У судовому засіданні 16.09.2008р. відповідачем за основним позовом надані додаткові пояснення про наступне: відповідачем були здійснені заходи та понесені витрати щодо підтримки раніше орендованого обладнання у працездатному стані з метою передачі його у майбутньому у стані не гіршому, ніж на момент передачі комплексу в оренду, як це було передбачено умовами договору. З цією метою відповідачем здійснювалась охорона комплексу, його освітлення, опалення в осінньо-зимовий період, технологічна прогонка води з метою недопущення руйнування запірної арматури на магістральних та технологічних трубопроводах, насосних установок, редукторів на приводах машин та механізмів. Крім того, здійснювались технологічні профілактичні пуски обладнання, заходи з профілактики породної маси від самозаймання, вивіз запасів вугільного концентрату зі складу, а також інші профілактичні та охоронні заходи.

Позивач за основним позовом надав до матеріалів справи відзив на зустрічний позов (за вих. № 129) та заперечує проти зустрічних позовних вимог, посилаючись на той факт, що, відповідно до ст.60 Господарського процесуального кодексу України, зустрічні позовні вимоги не пов’язані з первісним позовом та повинні бути розглянуті в окремому провадженні.

Крім того, позивачем за основним позовом надані заперечення (вих. № 210) на пояснення відповідача та зазначає, що обсяг робіт, пов’язаних з профілактикою породної маси від самозапалювання, за період з 15.11.06р. по 01.08.07р. перевищив обсяг робіт, які здійснювались в період використання ЦМК (на підставі даних, одержаних Позивачем на запити № 230 від 03.09.08р. та № 206 від 25.07.08р. до ВП „Первомайське спецуправління”) та наполягає на стягненні з відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Кассіопея – ГЗФ „Михайлівська” м.Донецьк, орендної плати у розмірі 446 944,27грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

29.10.2001р., на підставі наказу Міністерства палива та енергетики України за № 496 від 17.10.2001р., між ДВАТ збагачувальною фабрикою „Михайлівська” ДП ДХК „Луганськвуглепереробка”(орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою „Кассіопея” (орендар) був укладений договір оренди за № 162/17 (далі за текстом – договір), згідно п.1.1. якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування цілісний майновий комплекс - Групова збагачувальна фабрика „Михайлівська” ДП ДХК „Луганськвуглепереробка”.

Відповідно до п.10.1. договір укладений строком на п’ять років.

Договір підписаний без заперечень та зауважень.

На момент розгляду справи до матеріалів справи не надано а ні змін, ні доповнень щодо виконання умов договору, крім тих, що надано до позову.

Із матеріалів справи вбачається, що між Державним відкритим акціонерним товариством „Групова збагачувальна фабрика „Михайлівська” дочірнім підприємством Державної холдінгової компанії „Луганськвуглепереробка” та Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою „Кассіопея” був підписаний без заперечень акт прийому–передачі основних фондів, які передаються за договором оренди цілісного майнового комплексу, на суму 8314875грн.

Згідно пункту 2.3. Статуту Відкрите акціонерне товариство „Групова збагачувальна фабрика „Михайлівська” є правонаступником Державного відкритого акціонерного товариства „Групова збагачувальна фабрика „Михайлівська” дочірнього підприємства Державної холдінгової компанії „Луганськвуглепереробка”.

Відповідно до п.1.1. Статуту (редакція 2005р.) Товариство з обмеженою відповідальністю фірма „Кассіопея – ГЗФ „Михайлівська” є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Кассіопея”.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Пунктом 5.7. договору передбачено, що у випадку припинення або розірвання Договору орендар зобов’язується повернути Орендодавцю або підприємству, зазначеному Орендодавцем, орендоване майно цілісного майнового комплексу в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Орендодавцю збитки у випадку погіршення стану та втрати (повної або його частки) орендованого майна цілісного майнового комплексу з вини Орендаря.

Цілісний майновий комплекс вважається повернутим Орендодавцю з момент у підписання сторонами акту прийому-передачі (п.2.4. договору).

У зв’язку із закінченням строку дії договору позивачем на адресу відповідача був направлений лист за № 54 від 10.10.2006р., яким повідомив про закінчення строку дії договору та про необхідність повернути майно за актом прийому-передачі.

У відповіді за № 59/02 від 02.11.2006р. відповідач повідомив, що ухвалою господарського суду Донецької області від 12.10.2006р. по справі № 45/300а за позовом Міністерства вугільної промисловості України до ТОВ фірми „Кассіопея – ГЗФ „Михайлівська”, ВАТ „ГЗФ „Михайлівська”, ЗАТ „Михайлівське” про визнання рішення недійсним було накладено заборону на відчуження майна будь-яким способом та на здійснення дій з передачі цілісного майнового комплексу „ГЗФ „Михайлівська” між відповідачами. Таким чином, відповідач позбавлений можливості передати цілісний майновий комплекс позивачу.

Постановою відділу державної виконавчої служби м.Первомайськ від 19.10.2006р. було накладено арешт на все майно, що належить ТОВ фірмі „Кассіопея – ГЗФ „Михайлівська” м.Донецьк, ВАТ „ГЗФ „Михайлівська” м.Первомайськ, ЗАТ „Михайлівське” м.Первомайськ, та заборонено відчуження будь-якого майна, яке належить зазначеним підприємствам.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю фірма „Кассіопея – ГЗФ „Михайлівська” було позбавлено можливості своєчасно повернути цілісний майновий комплекс Орендодавцю.

В порядку ст.68 Господарського процесуального кодексу України ТОВ фірма „Кассіопея – ГЗФ „Михайлівська” звернулось до господарського суд Луганської області із заявою від 16.07.2007р. за № 1607/01 про скасування заборони на здійснення будь-яких дій з передачі цілісного майнового комплексу „ГЗФ „Михайлівська” між відповідачами. Ухвалою від 23.07.07р. господарський суд Луганської області скасував заходи забезпечення позову в частині заборони здійснення будь-яких дій з передачі цілісного майнового комплексу „ГЗФ „Михайлівська” між відповідачами.

Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою „Кассіопея – ГЗФ „Михайлівська” на адресу Відкритого акціонерного товариства „Групова збагачувальна фабрика „Михайлівська” було направлено лист за № 25/05 від 25.05.2007р. з пропозицією направити представників для проведення інвентаризації ЦМК та складання акту приймання-передачі. Листом від 07.06.2007р. за № 56 Відкрите акціонерне товариство „Групова збагачувальна фабрика „Михайлівська” повідомило про направлення членів інвентаризаційної комісії та їх прибуття на інвентаризацію 08.06.2007р.

Наказом по Філії ТОВ фірми „Кассіопея – ГЗФ „Михайлівська” № 64 від 08.06.2007р. „Про проведення інвентаризації основних фондів та МБТ” була створена спільна комісія, яка провела інвентаризацію. З цього моменту почався узгоджений процес передачі цілісного майнового комплексу. Однак, оскільки заборона на передачу ЦМК була знята лише 23.07.07р., акт приймання-передачі був підписаний тільки 01.08.2007р.

Відповідно до пункту 2 вказаного акту сторони домовились, що договір оренди цілісного майнового комплексу № 162/17 від 29.10.2001р. припинив дію з 01.08.2007р. та претензій, у томі числі майнових, один до одного не мають.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на вимоги статті 224 Господарського кодексу України, згідно якої учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ч.2 ст.224 Господарського кодексу України).

Вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, визначений ст. 225 Господарського кодексу України, зокрема:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Проте на позивачеві лежить обов’язок довести суду згідно ст.33 ГПК України наступне:

-          по-перше, факт заподіяння йому збитків;

-          по-друге, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов’язань;

-          по-третє, причинно-наслідковий зв’язок між невиконанням зобов’язань та заподіяними збитками.

Згідно загальної практики про визначення розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги:

А) вид (склад) збитків;

Б) наслідки порушення договірних зобов’язань для підприємства.

Породжуючи настання цивільних прав та обов’язків згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв’язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків (шкоди).

Причинний зв’язок між протиправною поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) зв’язку між протиправною поведінкою та настанням шкідливого результату.

Позивач стверджує, що відповідач за період з 16.11.2006р. по 01.08.2007р. використовував об’єкт оренди за призначенням, представив документи (запити та відповіді організацій), які не свідчать про будь-яку промислову експлуатацію обладнання.

Відповідач пояснив, що ним приймались заходи та були понесені витрати на підтримку орендованого раніше обладнання у працездатному стані з метою мати можливість передати його у майбутньому в стані не гіршому, ніж на момент передачі комплексу в оренду, як це і передбачено умовами договору.

На час розгляду справи до суду не було надано нових документів, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог. Позивачем не доведений причинно-наслідковий зв’язок між невиконанням зобов’язань та заподіяними збитками та їх розмір.

На підставі викладеного, вимоги позивача щодо стягнення матеріальних збитків в розмірі 446 944,27грн. не підлягають задоволенню.

Стосовно заявлених зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Кассіопея – ГЗФ „Михайлівська” м.Донецьк про повернення необґрунтовано отриманої орендної плати в сумі 367694,49грн., суд виходить з наступного:

Оскільки сторони під час підписання акту приймання-передачі узгодили, що договір оренди цілісного майнового комплексу № 162/17 від 29.10.2001р. припинив дію з 01.08.2007р., то відповідно до пункту 5.2. договору позивач за зустрічним позовом був зобов’язаний своєчасно та у повному обсязі оплачувати орендну плату Орендодавцю (відповідачу за зустрічним позовом).

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України за № 786 від 04.10.95р., згідно додатку № 1 до даної Методики, та складає без ПДВ за базовий місяць розрахунку 28450грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку, визначеному діючим законодавством України (п.3.1. договору).

Згідно п.3.2. договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Орендна плата перераховується Орендодавцю з наступним перерахуванням згідно діючого порядку: щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним (п.3.3. договору).

Згідно п.п.1, 5 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, та вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

У період з 18.11.2005р. по 12.07.2006р. Товариство з обмеженою відповідальністю фірма „Кассіопея – ГЗФ „Михайлівська”, згідно умов договору, продовжувало сплачувати орендну плату за орендоване майно, розмір якої складає 367694,49грн.

Позивач за зустрічним позовом не довів факт необґрунтованого отримання відповідачем орендної плати, оскільки договір оренди припинив свою дію лише з 01.08.2007р., а тому він був зобов’язаний до 01.08.2007р. виконувати умови договору належним чином, у тому числі своєчасно сплачувати орендну плату.

Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Кассіопея – ГЗФ „Михайлівська” м.Донецьк про повернення необґрунтовано отриманої орендної плати в сумі 367694,49грн. необґрунтовані, не доведені належним чином та не підлягають задоволенню.

Стаття 49 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

при задоволенні позову - на відповідача;

при відмові в позові - на позивача;

при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (первісний позов).

Судові витрати (витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічних послуг), понесені сторонами під час провадження у справі, підлягають розподілу з урахуванням норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі ст.ст.526, 527, 549 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 34, 38, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

В И Р I Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства „Групова збагачувальна фабрика „Михайлівська” м.Золоте, Луганської області до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Кассіопея – ГЗФ „Михайлівська” м.Донецьк про стягнення матеріальних збитків в розмірі 446 944грн. 27коп. – відмовити.

У задоволенні зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Кассіопея – ГЗФ „Михайлівська” м.Донецьк до Відкритого акціонерного товариства „Групова збагачувальна фабрика „Михайлівська” м.Золоте, Луганської області про повернення необґрунтовано отриманої орендної плати в сумі 367694,49грн. – відмовити.

У судовому засіданні, за згодою сторін, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення підписане 24.10.2008р.

Суддя