ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2008 р.

№ 2-6/10833-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді

суддів

Кота О.В.,

Козир Т.П.,

Шевчук С.Р.

розглянувши касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Ікона"

на рішення господарського суду АР Крим від 17.12.2007 р. та

постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 28.02.2008 р.

У справі

№ 2-6/10833-2007

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Ікона"

До

Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-ЛТД"

третя особа

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінконцерн"

про

стягнення 950 269,41 грн.

за зустрічним позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-ЛТД"

До

Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Ікона"

про

Розірвання договору

за участю представників:

позивача: не з’явився;

відповідача: не з’явився;

третьої особи: не з’явився

в с т а н о в и в :

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.12.2007 р. (суддя Шкуро В.М.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 28.02.2008 р. (судді Заплава Л.М., Дугаренко О.В., Плут В.М.), в задоволенні первісного позову відмовлено; задоволено зустрічний позов, розірвано договір № 5 від 30.09.2005 р. та стягнуто з ТОВ "Група Ікона" судові витрати.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, ТОВ "Група Ікона" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого та постанову апеляційного господарського судів, та прийняти нове рішення, яким задовольнити первісний позов, а саме: стягнути з ТОВ "Альфа-ЛТД" заборгованість по договору поруки № 5 від 30.09.2005 р. у сумі 950 269,41 грн. та судові витрати.

Сторони, згідно з приписами ст. 1114 ГПК України, були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, проте не скористались передбаченим законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами встановлено, що 01.03.2005 р. між ТОВ "Група Ікона" (ліцензіар) та ТОВ "Вінконцерн" (ліцензіат) укладено ліцензійний договір. Згідно умов останнього ліцензіар надає ліцензіату за винагороду (роялті) науково-технічну продукцію з правом використання такої продукції на території України при виробництві ліцензіатом коньяку під торговими марками "Крымский аист", "Звездный аист", "Звезды Бессарабии", "Таврический" та "Солнечный Крым".

25.03.2005 р. між ТОВ Альфа-ЛТД" (покупець) та ТОВ "Вінконцерн" (постачальник) укладено договір поставки № А1/55/1. Згідно Розділу 1 цього договору, постачальник зобов’язується передати, а покупець прийняти у власність і оплатити продукцію (коньяк) за найменуванням, кількістю, якістю, комплектністю, ціною і сумою до оплати згідно специфікаціям на умовах EXW (доставка товару шляхом вивозу покупцем) згідно умов Інкотермс-2002.

20.04.2005 р. між ТОВ "Група Ікона" (постачальник) та ТОВ "Вінконцерн" (покупець) укладено договір поставки № 87, відповідно до якого поставляється коньячна пляшка, етикетки, пробки та паки у кількості, згідно специфікації.

Залишаючи без змін рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.12.2007 р., яким в задоволенні первісного позову відмовлено, задоволено зустрічний позов та розірвано договір № 5 від 30.09.2005 р., апеляційний господарського суду, як і суд першої інстанції, виходив із наявності у ТОВ "Альфа-ЛТД" права, як у довірителя, на відмову від договору, передбаченого нормою п. 1 ч. 1 ст. 1008 ЦК України.

30.09.2005 р. між ТОВ "Альфа-ЛТД" (довіритель) та ТОВ "Група Ікона" (повірений) укладено Договір № 5. Господарськими судами вірно встановлено, що за своєю юридичною природою Договір № 5 є договором доручення у розумінні Глави 68 ЦК України.

Частині 1 статті 1000 ЦК України встановлює, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов’язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює змінює, припиняє цивільні права та обов’язки довірителя.

Стаття 1004 ЦК України закріплює, що повірений зобов’язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступати від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит.

Обов’язки повіреного за Договором № 5 визначаються п. 1.2, а саме: укладення договорів від імені довірителя на поставку продукції; відповідальність за надходження грошових коштів по сумі і строкам; забезпечення об’ємів реалізації продукції згідно планів на кожний місяць; забезпечення надходження на завод коньячної пляшки, етикетки, пробки, паків.

Отже, Договором № 5 чітко не встановлені дії ТОВ "Група Ікона", здійснення яких мало забезпечити об’єми реалізації продукції та надходження на завод коньячної пляшки, етикетки, пробки, паків.

Суди належним чином не дослідили умови трьохстороннього співробітництва між ТОВ "Альфа-ЛТД", ТОВ "Вінконцерн" та ТОВ "Група Ікона", рівно як і місце в ньому Договору № 5. З урахуванням цього, колегія суддів касаційної інстанції вважає необґрунтованим висновок господарського суду, що для встановлення належного виконання зобов’язань ТОВ "Група Ікона" в межах Договору № 5 не можна враховувати дії сторін за Ліцензійним договором від 01.03.2005 р., Договором поставки № А1/55/1 та Договором поставки № 87.

Частина 1 статті 1007 ЦК України передбачає, що довіритель зобов’язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення. Ця норма не передбачає будь-яких винятків із встановленого правила і є імперативною. Проте господарським судом належно не було досліджено виконання зобов’язань за Договором № 5 з боку ТОВ "Альфа-ЛТД".

На думку колегії суддів, господарським судом належним чином не враховано вимоги п. 3 ст. 1008 ЦК України. Останні передбачають, що якщо повірений діє як підприємець, сторона, яка відмовляється від договору, має повідомити другу сторону про відмову від договору не пізніше як за один місяць до його припинення, якщо триваліший строк не встановлений договором. Відтак, не можна погодитись з висновком господарського суду, щодо належного користування правами ТОВ "Альфа-ЛТД", передбачених ст. 1008 ЦК України, у зв’язку з зверненням останнього із зустрічним позовом.

Згідно ч. 1 ст. 1009 ЦК України, у разі припинення договору доручення до того, як доручення було повністю виконане повіреним, довіритель повинен відшкодувати повіреному витрати, пов’язані з виконанням доручення, а якщо повіреному належить плата, - також виплатити йому плату пропорційно виконаній ним роботі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтями 193, 198 Господарського кодексу України передбачена обов’язковість виконання сторонами грошових зобов’язань належним чином у відповідності до норм законодавства.

За п. 1.3. Договору № 5 ТОВ "Альфа-ЛТД" зобов’язалось оплачувати ТОВ "Група Ікона" за виконаний обсяг робіт винагороду в розмірі 50 % доходу за результатами роботи за кожен місяць згідно акту. Проте господарський суд належним чином не дослідив відносин сторін в цій частині.

Виходячи з викладеного, господарський суд в порушення ст. 43 ГПК України не дослідили всіх обставин справи та неправомірно застосували норми матеріального права. Севастопольським апеляційним господарським судом зазначених помилок виправлено не було.

Наведене свідчить, що винесені судові акти підлягають скасуванню, а справа —направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене і вирішити спір у відповідності з обставинами справи і вимогами закону.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11110, 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Ікона" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 17 грудня 2007 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 28 лютого 2008 року у справі № 2-6/10833-2007 скасувати, а справу передати на новий розгляду до господарського суду Автономної Республіки Крим в іншому складі суду.

Головуючий суддя                                            О. Кот

судді            Т. Козир

С. Шевчук