ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01"
жовтня 2008 р.
Справа № 57/160-08

вх. № 6151/4-57

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Овчаренко М.В., довір. від 27.05.2008 року;

першого відповідача - нез*явився;

другого відповідача - не з*явився

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України" в оособі
Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова
компанія "Надія України", м. Харків

до  першого відповідача
Фізичної особи-підприємця- ОСОБА_1, м. Харків

другого відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків

про стягнення 5419,05 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач -Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова
компанія "Надія України" в оособі Харківської філії звернувся до суду
з позовом про стягнення  солідарно з
відповідачів - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та Фізичної особи -
підприємця - ОСОБА_2 заборгованості  в
загальній сумі 5419,05 грн. (основна суму кредиту 4459,00 грн., відсотки з
14.02.2008 року 676,16 грн., та пеня з 13.05.2008 року - 283,89 грн., а також
віднести на відповідача свої витрати по оплаті держмита та на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, мотивуючи свої вимоги
неналежним виконанням першим та другим відповідачем договору кредиту № 42-38
від 05.10.2007 року та договору поруки № 38 від 05.10.2007 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18 серпня 2008
року прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та
призначено її до розгляду на 02 вересня 2008 року о 11: 20 год.

Ухвалами господарського суду Харківської області від 02 вересня
2008 року, 15 вересня 2008 року, розгляд справи відкладався, в зв'язку з
неявкою відповідачіввідповідача у судове засідання,  невиконання вимог попередніх ухвал щодо
подання витребуваних судом документів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 вересня
2008 року, у зв'язку з тим, що відповідачі у відповідності до довідок з
ЄДРЮОФО-П № 690635 від 29.08.2008 року та № 690632 від 29.08.2008 року
зареєстровані на інших адресах, ніж зазначено позивачем у позовній заяві,
зобов'язано позивача направити позовну заяву та додані до неї документи на
адресу першого відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за адресою:
АДРЕСА_1 та другого відповідача - Фізичної особи - підприємця - ОСОБА_2 за
адресою: АДРЕСА_2, дану ухвалу господарського суду Харківської області
направлено за зазначеними адресами.  З метою
належного повідомлення відповідачів про час і місце розгляду справи
процесуальні та забезпечення їх участі у судовому засдінні господарським судом
Харківської області надсилались процесуальні документи на всі відомі з
матеріалів справи адреси відповідачів.

У призначеному 01 жовтня 2008 року судовому засіданні представник
позивача позов підтримував та наполягав на його задоволенні.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином
були повідомлені про місце і час розгляду справи, відзиви на позов та інші
витребувані судом документи не надали, заборгованість не спростували.

Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи без
застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Ця заява розглянута
судом та задоволена як така, що не суперечить чинному законодавству.

У відповідності до ст.75 ГПК України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши
обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши уповноваженого представника
позивача судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 жовтня 2007 року між
Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України»,
м. Харків (далі - позивач) та приватним підприємцем ОСОБА_1 (далі - перший
відповідач) був укладений договір кредиту № ДК 42-38 (далі - договір кредиту),
у відповідності до умов якого  кредитор
(позивач) зобов'язався надати грошові кошти (кредит) позичальнику (ПП ОСОБА_1)
на розвиток власного бізнесу у розмірі 7500,00 грн., а позичальник зобов'язався
повернути кредит та сплатити відсотки на умовах, передбачених договором.

Пунктом 2.2, 2.3  договору
кредиту передбачено, що термін повного погашення кредиту 12.05.2008 року
включно, перебіг строків за договором починається з дати вступу договору в дію
і закінчується о 12.05.2008 року о 16:00.

Відповідно до п.4.1 договору кредиту за користування кредитом у
період з дати підписання договору і до дати погашення кредиту позичальник
сплачує кредиторові відсотки у розмірі 2,5% на місяць від суми кредиту.

Додатком № 1 до договору кредиту № ДК 42-38 від 05.10.2007 р.
передбачений графік сплати кредиту та відсотків в сумі 937,00 грн. помісячно, а
12 травня 2008 року  - 941,00 грн.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за договором
кредиту позивачем був укладений з Приватним підприємцем ОСОБА_2  ( далі - другий відповідач) договір поруки №
38 від 05.10.2007 року (далі - договір поруки), за яким поручителі
зобов'язалися відповідати перед кредитором за виконання боржником (першим
відповідачем - ПП ОСОБА_1) зобов'язань у повному обсязі за договором кредиту №
ДК 42-38 від 05.10.2007 року у сумі 7500,00 грн.

Згідно п.3.3 договору поруки поручитель (другий відповідач)
відповідає перед кредитором (позивачем) у тому ж обсязі, що і боржник (перший
відповідач), включаючи сплату кредиту у сумі 7500,00 грн., відсотків за
користування кредитом, пені у розмірах, передбачених договором кредиту, а також
відшкодування збитків.

Відповідно до п.2.2 договору поруки, договір припиняє свою дію
після спливу трьох років від дня закінчення терміну дії договору кредиту, з
припиненням зобов'язань за договором кредиту, у випадку погашення поручителями
зобов'язань боржника перед кредитором, у випадку зміни зобов'язань боржника за
договором кредиту без згоди поручителів, внаслідок чого збільшується обсяг
їхньої відповідальності.

Пунктом 3.4 договору поруки визначено, що у випадку невиконання
або неналежного виконання боржником
(першим відповідачем) зобов'язань за договором кредиту кредитор
направляє поручителям вимогу про виконання зобов'язань боржника за договором
кредиту, у якому повідомляє поручителів про порушення боржником умов договору
кредиту, суму боргу, включаючи заборгованість за кредитом, за відсотками, суму
пені, збитків.

Відповідно до п.3.5 договору поруки поручителі (другий відповідач)
зобов'язані сплатити суму боргу боржника перед кредитором протягом трьох
робочих днів з моменту одержання вимоги кредитора.

Як свідчать матеріали справи,
30  травня 2008 року позивачем на
адресу першого відповідача (боржника) та другого відповідача  (поручителя) були відправлені листи № 21, №
22  з вимогою перерахувати  розмір неповернутої сумі 5135,16 грн.  кредиту
у зв'язку з тим, що  термін
повного повернення наданого першому відповідачу - ПП Азубуогу  Кеннет
кредиту настав 12 травня 2008 року, проте зазначені вимоги залишилися
без відповіді, ні боржник, ні поручитель заборгованість не сплатили і відповіді
не надали, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду
Харківської області з відповідним позовом.

Таким чином, позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання
за договором кредиту, про що свідчить копія видаткового касового ордеру № 47
від 05 жовтня 2007 року на суму 7500,00 грн.

Відповідач виконав свої зобов'язання частково, сплативши 3041,00
грн. кредиту, що підтверджується прибутковими касовими ордерами № 231 від
29.10.2007 року, № 385 від 28.11.2007 року, № 10 від 03.01.2008 року, № 385 від
14.02.2008 року, № 881 від 10.04.2008 року та 680,00 грн. відсотків, що
підтверджується прибутковими касовими ордерами № 230 від 29.10.2007 року, № 384
від 28.11.2007 року, № 9  від 03.01.2008
року, № 357 від 14.02.2008 року (належним чином засвідчені копії прибуткових
касових ордерів є в матеріалах справи).

Внаслідок неналежного виконання прийнятих на себе зобов'язань щодо
повного та своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування
ним,  у відповідачів виникла
заборгованість по кредиту у сумі 4459,00 грн. та по відсоткам у сумі
676,16  грн., що стало підставою  для звернення позивача до господарського суду
Харківської області з відповідним позовом.

На момент прийняття рішення по справі в матеріалах справи відсутні
будь-які докази погашення відповідачами заборгованості в добровільному порядку.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання
виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та
обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із
ст.173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання
та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,
передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у
тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського
характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити
гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної
сторони виконати її обов'язку.

Господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України,
господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним
кодексом з урахуванням особливостей, передбачених  цим кодексом.

Згідно ст. 629
Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, частиною 2 статті
20 Господарського суду України, одним із способів захисту права є примусове
виконання обов'язку в натурі (присудження до виконання обов'язку в натурі)

Відповідно до ст.
598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у
повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення
зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках,
встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до
виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором
банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення
параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає
із суті кредитного договору.

Пунктом 1 ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій
самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно
не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити
неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від
дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення
позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки
поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого
обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до ст.554 Цивільного кодексу  України, у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування
збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором
солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частина перша ст.543 Цивільного кодексу України передбачає, що у
разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право
вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх
боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Пунктом 2.2, 2.3  договору
кредиту передбачено, що термін повного погашення кредиту 12.05.2008 року
включно, перебіг строків за договором починається з дати вступу договору в дію
і закінчується о 12.05.2008 року о 16:00.

Відповідно до п.4.1 договору кредиту за користування кредитом у
період з дати підписання договору і до дати погашення кредиту позичальник
сплачує кредиторові відсотки у розмірі 2,5% на місяць від суми кредиту.

У відповідності до статей 251, 252 Цивільного кодексу України,
строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка
має юридичне значення, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами.
Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка
має юридичне значення, він визначається календарною датою або вказівкою на
подію яка має неминуче настати. Строк та термін можуть бути визначені актами
цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Тобто сторонами у правочині був визначений термін - день
надходження позики та строк повернення позики - 12.05.2008 року о 16:00.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі в порушення
домовленості сторін позику не повернули, відсотки за користування нею не
сплатили, та не надали суду жодних з доказів, які б спростовували суму
заявленого боргу.
Отже, враховуючи вищевикладене, відповідачі визнаються судом такими, що
прострочили виконання зобов'язання по договору кредиту № 42-38 від 05 жовтня
2007 року та договору поруки № 38 від 05.10.2007 року у сумі 4459,00 грн. та по
відсоткам у сумі 676,16  грн.

Відповідно статей 55 Конституції України,
статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до
суду за захистом свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись
законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі  яких
господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність  чи
відсутність  обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України,
ст. ст. 193, 198 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку
укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,
що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи
те, що відповідачі не надали суду жодного документу, які б підтверджували
сплату заборгованості по договору кредиту № 42-38 від 05 жовтня 2007 року та
договору поруки № 38 від 05.10.2007 року у сумі 4459,00 грн. та по відсоткам у
сумі 676,16  грн., документів, що
спростовували викладене у позові,  суд
дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача в частині стягнення боргу у
сумі 5135, 16  грн. правомірна та
обґрунтована, як така, що не спростована відповідачами та підтверджена
належними доказами, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк  (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 статті 548 Цивільного кодексу України,
виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено законом або договором.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених
змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання,
настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема  сплата неустойки.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші
види забезпечення виконання зобов'язання.

Ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

Згідно
п. 6.1 договору кредиту у випадку порушення позичальником зобов'язань за
договором, у тому числі термінів погашення заборгованості за кредитом, оплати
відсотків за користування кредитом, кредитор має право нарахувати, а
позичальник зобов'язаний оплатити кредитору пеню у розмірі 0,1% від суми
непогашеного в строк платежу за кожний день прострочення.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено,
що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо
інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу
України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

У відповідності до ст. 3 Закону України “Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових зобов'язань розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України прямо
зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін
господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України.

За прострочення повернення кредиту та відсотків за користування
ним, позивач нарахував відповідачам пеню у розмірі 0,1 % від суми непогашеного
в строк платежу за кожен день прострочення платежу у сумі 385,14 грн.,
проте  просить суд стягнути з
відповідачів пеню на всю суму заборгованості за період з  13 травня 2008 року по 14 серпня 2008 року у
розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України у сумі  283, 89 грн.

Таким чином, позивачем обґрунтовано нараховано  відповідачам пеню на всю суму заборгованості
за період з  13 травня 2008 року по 14
серпня 2008 року (за 75 днів прострочення) у розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України у сумі  283,
89 грн., розрахунок пені перевірено судом з урахуванням вимог діючого
законодавства.

Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані, зокрема
й щодо вини в невиконанні взятих на себе зобов'язань по сплаті грошових коштів
у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про стягнення
на користь позивача пені у сумі 283,89 грн.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими,
доведеними і підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 44, 49 Господарського процесуального кодексу
України, суд покладає витрати по сплаті держмита та витрат на
інформаційне-технічне забезпечення судового процесу в рівних долях на
відповідачів.

Враховуючи викладене та керуючись статтями  6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
статтями 251,252, 526, 530, 543,  554,
1046 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 46, 49, 75,
82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з фізичних осіб - підприємців ОСОБА_1 , що
мешкає за адресою: АДРЕСА_3, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, дата
ІНФОРМАЦІЯ_1; місце народження: м. Атта, Нігерія) та ОСОБА_2, що мешкає за
адресою: АДРЕСА_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, дата ІНФОРМАЦІЯ_2; місце
народження: м. Ісу, Нігерія)  на користь
Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України»
(61022, м. Харків, пр. Правди,10, к.63 а,
р/р № 6857 в Дзержинському БВ філії «Відділення ПІБ в м.
Харкові»,  ) 5135,16
грн. боргу, 283,89 грн.  пені.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, що мешкає за
адресою: АДРЕСА_3, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, дата ІНФОРМАЦІЯ_1; місце
народження: м. Атта, Нігерія) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» (61022, м. Харків, пр.
Правди,10, к.63 а,  р/р № 6857
в Дзержинському БВ філії «Відділення ПІБ в м. Харкові»,  ) 51,00 грн. державного
мита та 59,00 грн. витрат на інформаційне - технічне забезпечення судового
процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, що мешкає за
адресою: АДРЕСА_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, дата ІНФОРМАЦІЯ_2; місце
народження: м. Ісу, Нігерія)   на користь
Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України»
(61022, м. Харків, пр. Правди,10, к.63 а,
р/р № 6857 в Дзержинському БВ філії «Відділення ПІБ в м.
Харкові»,  ) 51,00
грн. державного мита та 59,00 грн. витрат на інформаційне - технічне
забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст Рішення підписано 06 жовтня  2008 року.

Суддя