ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2008 р.

№ 4/55

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кота О.В.,

суддів:

Владимиренко С.В.,

Шевчук С.Р.

розглянувши матеріали касаційної скарги

Приватного підприємства "Колега"

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.06.2008р.

у справі

№4/55 господарського суду Кіровоградської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Національна Компанія Холоду"

до

Приватного підприємства "Колега"

про

стягнення 65021,18грн.,

за участю представників:

-          позивача: не з'явились;

-          відповідача: Поташенко А.В., дов. №478 від 22.10.2008р.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2008р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Національна Компанія Холоду" звернулося до господарського суду Кіровоградської області з позовом до Приватного підприємства "Колега" про стягнення грошових коштів: основного боргу за поставлений товар в розмірі 59825,01грн., штрафних санкцій у розмірі 5% від суми боргу у розмірі 3991,25грн., 3% річних згідно розрахунку у розмірі 190,24грн., пеню згідно розрахунку 1014,68грн.

Поряд з цим, у квітні 2008р. позивачем подано клопотання в порядку ст. 22 ГПК України про зміну позовних вимог шляхом зменшення суми основної заборгованості до 24679,4грн., а в решті позовних вимог про стягнення штрафних санкцій (штрафу та пені) і процентів річних позовні вимоги залишено без змін.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 04.04.2008р. у справі №4/55 (суддя Хилько Ю.І.) позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за отриманий товар в розмірі 24679,4грн., 246,79грн. державного мита та 44,79грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.06.2008р. у справі № 4/55 (колегія суддів у складі головуючого судді Лотоцької Л.О., суддів Бахмат Р.М., Євстигнеєва О.С.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Національна Компанія Холоду" задоволено частково. Рішення господарського суду Кіровоградської області від 04.04.2008р. у справі №4/55 змінено, з викладенням резолютивної частини в наступній редакції: Стягнути з приватного підприємства "Колега" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Національна Компанія Холоду" 24679,4грн. заборгованість за отриманий товар, 1014,68грн. пені, 190,24грн. 3 % річних, 259грн. витрати по сплаті державного мита, 118грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 130грн. витрати по сплаті державного мита, сплаченого при поданні апеляційної скарги. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою у справі постановою, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення господарського суду.

Відзив на касаційну скаргу відповідача не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Представники позивача в судове засідання касаційної інстанції не з'явилися, хоча про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені заздалегідь належним чином.

Враховуючи особливості розгляду справи в касаційній інстанції, передбачені ст. ст. 1115, 1117 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами без участі представників позивача.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Як вірно встановлено судом апеляційної інстанції, 01.03.2007р. між ТОВ “Національна Компанія Холоду” (продавець) та приватним підприємством “Колега” (покупець) укладено договір поставки №84, по якому згідно з п.1.1 договору продавець по видатковим накладним від 21.12.2007р. №НК-008078; 008123; від 25.12.2007р. №008170; №008171 поставив покупцю товар найменування, кількість, ціна з ПДВ вказана у накладних.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що всього поставлено товару відповідачу на загальну суму 86031грн.

Пунктом 3.1 даного договору передбачено, що покупець повинен сплатити продавцю за отриманий товар на протязі десяти банківських діб з дня отримання товару, незалежно від кількості нереалізованого товару. Термін оплати товару зазначений у вищевказаних накладних.

У пункті 7.1 договору сторони передбачили, що діючий договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2007р.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.2 ст.108 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. При укладанні господарського договору сторони зобов’язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, виходячи з зазначених приписів норм законів, договір №84 від 01.03.2007р. підписано сторонами договору, скріплено печатками сторін, стоїть дата договору і строк дії договору, внаслідок чого він дійшов обґрунтованого висновку про помилкове визнання судом першої інстанції договору неукладеним.

У пункті 7.8 договору зазначено, що даний договір складений у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу.

З аналізу цього пункту договору судом апеляційної інстанції підставно зазначено про помилковість висновку суду першої інстанції про неможливість визначення з пункту 7.1 договору строку, з якого договір вступає в силу, і що позивачем не подано безспірних доказів про погодження з відповідачем дати підписання договору саме з 01.03.2007р.

З урахуванням положень ч.1 ст.692, ст.526 ЦК України, наявної заборгованості відповідача перед позивачем станом на 04.04.2008р. у розмірі 24679,4грн., проти чого відповідач не заперечував, суд апеляційної інстанції вірно погодився з висновком місцевого господарського суду щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу на суму 24679,4грн.

Врахувавши положення п.5.2 договору №84 від 01.03.2007р., яким передбачено нарахування пені за прострочку оплати у розмірі подвійної ставки НБУ, діючої на період прострочки, за кожен день від простроченої суми, приписи ч.2 ст.625 ЦК України суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про безпідставну відмову судом першої інстанції позивачу у стягненні трьох процентів річних за період з 08.01.2008р. по 04.02.2008р. в сумі 190,24грн. і пені за період з 08.01.08р. по 08.02.08р. в сумі 1014,68грн., внаслідок чого задовольнив в цій частині заявлені позовні вимоги.

При цьому, суд апеляційної інстанції відмовив позивачу у стягненні на підставі п.5.2 договору одноразової сплати у сумі 3991,25грн. в розмірі 5% від несплаченої суми, зазначивши, що за несвоєчасну оплату позивач вже нарахував пеню, відносно чого останній не заперечував.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції, виходячи з приписів ч.3 ст.101 ГПК України щодо неприйняття і не розгляду вимог, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, правильно відмовив позивачу у задоволенні збільшених в суді апеляційної інстанції вимог щодо стягнення пені з 04.02.2008р. до 04.04.2008р.

Згідно імперативних вимог ст.1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у судових актах чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи, викладені Приватним підприємством "Колега" в касаційній скарзі, зводяться до переоцінки встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції згідно зі ст.ст.1115, 1117 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції вважає, що висновки апеляційного господарського суду відповідають встановленим обставинам справи, доводи касаційної скарги їх не спростовують, порушень матеріального чи процесуального права, які б давали підстави для зміни чи скасування постанови апеляційної інстанції, допущено не було, а тому касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Колега" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.06.2008р. у справі №4/55 залишити без змін.

Головуючий суддя:

О. Кот

Судді:

С. Владимиренко

С. Шевчук