ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2008 р.

№ 4/1281-17/194

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:

Першиков Є.В.

судді

Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця"

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду від 01.04.2008р.

у справі

господарського суду

№4/1281-17/194

Львівської області

за позовом

державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач"

до

третя особа

державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця"

відкрите акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь"

про

за участю представників сторін:

позивача -

відповідача -

третьої особи -

стягнення 47 763,89грн.

пр. Новікова Ю.А. –дов. №ЦХП-18/3264 від 08.10.08р.

пр. Булій Т.В. –дов. №ЦХП-18/3160 від 29.09.08р.

пр. Яремко П.С. –дов. №НЮ-46 від 01.01.08р.

не з'явився

Розпорядженням №02-12.2/495 від 29.10.2008р. у зв'язку із виходом судді Ходаківської І.П. з відпустки змінено склад колегії суддів у справі №4/1281-17/194 призначеної до розгляду у складі - головуючий суддя –Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Муравйов О.В., утворено колегію суддів у постійному складі: головуючий суддя –Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

В С Т А Н О В И В:

У червні 2006 року державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до державного підприємства "Львівська залізниця", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" про зобов'язання відповідача виконати умови договору, а саме акцептувати сповіщення №8312 на суму 2 299,40грн., №8267 на суму 25 651,98грн., №7222 на суму 17 101,32грн., №5129 на суму 2711,19грн.

Рішенням господарського суду Львівської області від 30.10.2007р. (суддя У. Ділай) залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.04.2008р. (судді Юрченко Я.О., Процик Т.С., Слука М.Г.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача 47 763,89грн. основного боргу, 477,63грн. держмита та 118,00грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

Рішення господарських судів вмотивовані нормами ст.ст.509, 526 ЦК України та тим, що відповідачем не спростовано доводів позивача та не доведено фактів невиконання чи неналежного виконання умов договору позивачем.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати рішення і постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні і постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що між сторонами у справі укладено договір №ЦХП-60103 від 02.01.2003р. на постачання продукції виробничо-технічного призначення.

На виконання вказаного договору в 2003р. позивачем здійснено поставку продукції відповідачу по залізничних накладних №35604119, №49067589, №49070859, № 50489596, №50489597. Продукція по зазначених накладних була відправлена на адресу Львівської залізниці безпосередньо від виробника продукції - відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" транзитом без розвантаження.

Пунктом 7.4 Договору передбачено, що розрахунок за продукцію здійснюється відповідно до Наказу Укрзалізниці №251-Ц від 03.07.2000р. "Про порядок економічних відносин на залізничному транспорті України".

Відповідно до п.2.1 Наказу - умовою внутрішньогосподарських розрахунків є наявність у кожного з учасників окремого або самостійного балансу, що входить до складу зведеного балансу Укрзалізниці. При внутрішніх та внутрішньогосподарських розрахунках вимога платежу оформляється шляхом виписки повідомлення і направляється до платника, минаючи установи банку. Повідомлення (авізо) - офіційне сповіщення, що надсилається одним підприємством (підрозділом) іншому, про зміни стану взаєморозрахунків, пов'язаних з наданням послуг, відвантаженням товарно-матеріальних цінностей, розподілом доходів від перевезень та іншими господарськими операціями.

На виконання п.7.4 Договору, за поставлену продукцію позивач виставив відповідачу рахунки-фактури та відповідно сповіщення. Всього по рахункам поставлено продукції на суму 810 596,91грн.

Відповідно до п.7.5 Договору, термін акцепту сповіщення по пред'явлених рахунках визначається десятьма банківськими днями з дня їх одержання. Зазначені сповіщення виставлені ще в 2003 році.

Пункт 9.2 Договору передбачає, що Покупець (відповідач) зобов'язаний вчасно акцептувати сповіщення та пред'явлений рахунок Постачальника. Але вищезазначені рахунки частково не акцептовані Львівською залізницею. Всього повідомлення неакцептовані на суму 47 763,89грн.

Тобто відповідач оплатив отриману продукцію частково. Заборгованість відповідача перед позивачем становить 47 763,89грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з метою додержання досудового врегулювання суперечок, позивач пред'явив відповідачу претензію від 05.03.2004р. №ЦХП-з-1-1121 з проханням акцептувати сповіщення, але Львівська залізниця відмовилась їх акцептувати.

Пунктом 9.1 Договору передбачено, що в разі невиконання взятих зобов'язань, сторони несуть відповідальність згідно до чинного законодавства.

Відповідно до п.5.2 вищевказаного Договору приймання продукції по кількості та якості провадиться замовником відповідно до Інструкції П-6 від 15.06.1965р. "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості" та Інструкції П-7 від 25.04.1966р. "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості".

Окрім того, ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Судами встановлено, що вантаж був прийнятий до перевезення залізницею без жодних застережень.

Відповідно до ст.127 Статуту залізниць України, залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження переданого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його поставки, якщо не доведе, що втрата недостача, псування пошкодження, прострочення відбулося не з її вини.

Згідно з ст.129 Статуту залізниць України, обставини що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Згідно з п.16 Інструкції, якщо при прийманні продукції буде виявлена нестача, то одержувач зобов'язаний призупинити подальше приймання, забезпечити схоронність продукції.

Про виявлену нестачу продукції складається акт за підписами осіб, які проводили приймання продукції.

Згідно з п.18 Інструкції у випадках коли виклик представника відправника іншого міста не являється обов'язковим, як і в даному випадку, приймання продукції по кількості і складання акта про нестачу проводиться за участю представника іншого підприємства або представника громадськості.

Відповідно до п.25 Інструкції, якщо при прийманні продукції за участю представника вказаного в п.17 або в п.18 даної Інструкції, буде виявлена нестача проти даних, вказаних в транспортних і супровідних документах, то результати приймання продукції оформляються актом. Акт повинен бути складений в той же день, коли виявлена нестача.

Під час приймання продукції відповідачем були порушені вищезазначені пункти Інструкції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ні з одного документа, що мають відношення до приймання продукції відповідачем, не вбачається про призупинення приймання продукції, забезпечення схоронності вантажу.

При вірному порядку приймання продукції вантажоодержувач мав спочатку скласти акт, передбачений п.16, призупинити приймання вантажу при виявленні недостачі, забезпечити схоронність вантажу, залучити представника громадськості, та скласти акт за його участю передбачений п.25, з усіма вимогами передбаченими для його складання.

Однак, відповідачем цього зроблено не було. Окрім того, під час складання Акту приймання вантажу від 30.12.2003р. в якому зафіксовано факт нестачі, також допущено порушення.

Вищевказаний Акт не містить жодних дат, щодо видачі, розкриття вагону, початку приймання і його закінчення. Посвідчення видане представнику громадськості не містить дати та номеру оформлення, що є порушенням пункту 21 Інструкції.

Суди дійшли висновку, що твердження відповідача про те, що Львівська залізниця не набула власності на даний вантаж, оскільки спірні вагони були переадресовані на Південну та Південно-Західну залізницю, є помилковим, оскільки відповідно до ст.45 Статуту у всіх випадках зміни одержувача або станції призначення вантажу підприємство, організація, громадяни, за заявою яких здійснено таку заміну, є відповідальними перед попереднім одержувачем за наслідки такої зміни і зобов'язані відрегулювати розрахунки між відправниками, попередніми адресатами та фактичними одержувачами.

В даному випадку попереднім одержувачем була Львівська залізниця, тому державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" з ініціативи якого відбулося переадресування зобов'язане здійснити корегування рахунків з відповідачем, Південною та Південно-Західною залізницею.

Оскільки, спірні вагони були з самого початку направлені на адресу Львівської залізниці, рахунки-фактури та сповіщення для оплати поставленої продукції також були надані Львівській залізниці. Претензія щодо нестачі була направлена саме Львівською залізницею на адресу державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач".

Тобто розрахунки велися з Львівською залізницею. Також, саме відповідач акцептував сповіщення за поставлену продукцію по зазначеним накладним.

Згідно з ст.509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при цьому зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону та договору.

Статтею 1117 ГПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За результатами перевірки у касаційному порядку встановлено, що фактичні обставини, які входять до предмету доказування у цій справі, з'ясовані судами попередніх інстанцій їм надана належна правова оцінка, тому суд касаційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішення і постанови та дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення касаційної скарги державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця", а оскаржувані рішення залишити без змін.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.04.2008р. у справі №4/1281-17/194 залишити без змін.

Головуючий                                                   Є. Першиков

Судді                                                             Т. Данилова

І. Ходаківська