ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.08                                                                                 Справа № 15/165

за позовом

Приватного підприємства «Хлібодар», с. Количівка Чернігівського району Чернігівської області

до Приватного підприємства «Сєвєродонецькхімпокриття», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 3 655 грн. 65 коп.

Суддя Пономаренко Є.Ю.

за участю:

від позивача –представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв’язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу:

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за поставлені та прийняті хімічні речовини з урахуванням індексу інфляції в сумі 3 613 грн. 04 коп., 3% річних з простроченої суми за час затримки грошей у сумі 42 грн. 61 коп., а загалом –3 655 грн. 65 коп. за договором поставки № 65 від 19.07.07.

Представник позивача в минулому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Заявою від 20.10.2008р. позивач збільшив розмір позовної вимоги про стягнення 3% річних до 97 грн. 71 коп.

Проте, позивач не направив вказану заяву відповідачу. Тому, заява в частині збільшення розміру позовної вимоги судом до провадження не приймається.

Відповідач витребувані судом документи не представив, участь свого представника у судовому засіданні не забезпечив, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином: ухвали суду направлялися за адресою, яка є офіційним місцезнаходженням підприємства та підтверджена довідкою державного реєстратора у виконавчому комітеті.

Відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженою наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002 N 75 (з подальшими змінами), перший, належним чином підписаний, примірник процесуального документа (ухвали, рішення, постанови) залишається у справі; на звороті у лівому нижньому куті цього примірника проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

Водночас до повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Про це Вищим господарським судом України зазначалося і в інформаційних листах від 02.06.2006 N 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" (пункт 4), від 14.08.2007 N 01-8/675 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року" (пункт 15), від 18.03.2008 N 01-8/164 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2007 році" (пункт 23).

У першому з названих листів викладено й правову позицію, згідно з якою примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Тому, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи та вислухавши представника позивача суд встановив наступне.

Між сторонами у справі укладено договір поставки від 19.07.07р. №65, за яким позивач зобов’язався поставити товар, а відповідач, як покупець за договором зобов’язався прийняти товар та вчасно сплати його.

На виконання даного договору позивач продав відповідачу продукцію на загальну суму 25 348 грн. 50 коп., що підтверджується накладними:

- від 19.07.2007 року № 65 на суму 9802 грн. 50 коп.;

- від 06.08.2007 року № 69 на суму 15546 грн. 00 коп.,

та довіреностями.

Одержання даного товару на підставі договору вказаного поставки підтверджується також поясненнями позивача та не заперечується відповідачем.

Відповідно до п. 5.1 договору відповідач зобов’язаний був здійснювати оплату товару протягом 3 днів з моменту отримання товару.

Розмір боргу при вирішенні спору у судовому порядку складає 2 848 грн. 50 коп.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно п.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 43, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем доводи позивача не спростовано, належних доказів виконання зобов’язань, на підставі яких заявлено позовні вимоги не надано.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми.

Розмір боргу з урахуванням щомісячного індексу інфляції, нарахованим за період з серпня 2007 року по серпень 2008 року становить 3 609 грн. 59 коп.

Решта заявлених позивачем інфляційних нарахувань є необґрунтованими та не підлягає стягненню з відповідача.

Обґрунтований розмір 3% річних за визначений позивачем період становить 42 грн. 96 коп. Тому, вимога позивача по стягненню 3% річних у сумі 42 грн. 61 коп. підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України на відповідача покладаються судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог у складі: 101 грн. 90 коп. державного мита, а також 117 грн. 89 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Сєвєродонецькхімпокриття», м. Сєвєродонецьк Луганської області, територія ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ», ідентифікаційний код за , на користь Приватного підприємства «Хлібодар», с. Количівка Чернігівського району Чернігівської області, вул. Садова, б. 3, ідентифікаційний код за , борг з урахуванням щомісячного індексу інфляції у сумі 3 609 грн. 59 коп., 3% річних у сумі 42 грн. 61 коп., витрати зі сплати державного мита у сумі 101 грн. 90 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 117 грн. 89 коп. Наказ видати позивачу.

3. У задоволенні решти позовних вимог по стягненню інфляційних нарахувань відмовити.

В судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення. Рішення, оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України, підписано 28.10.2008 р.

На підставі ч. 3 ст. 85 ГПК України дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко