ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

24.06.08
Справа  № 10/113-2/318

Львівський
апеляційний господарський суд у складі суддів:

головуючий
суддя
Бонк Т. Б.

судді
Бойко С. М.

Марко Р. І.

при
секретарі Гунька О.
П.

за
участю представників сторін:

від
позивача (скаржник) -не
з'явився

від
відповідача -не
з'явився

розглянувши
апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, смт. Заболотів Снятинського
району Івано-Франківської області б/н від 07.04.2008 р.

на
рішення Господарського
суду Івано-Франківської області від 28.03.2008 р.

у
справі №
10/113-2/318

за
позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, смт. Заболотів Снятинського
району Івано-Франківської області

до
відповідача
Заболотівської селищної ради, смт. Заболотів Снятинського району
Івано-Франківської області

про
визнання частково недійсним рішення Заболотівської селищної ради від 06.05.2004
р.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 28.03.2008 р. у справі № 10/113-2/318 відмовлено
у задоволенні позову СПД-ФО ОСОБА_1 до Заболотівської селищної ради про
визнання недійсним рішення Заболотівської селищної ради від 06.05.2004 р. в
частині скасування рішення виконавчого комітету Заболотівської селищної ради №
118 від 27.06.2001 р. та вилучення частини земельної ділянки розміром 0, 251
га.

Рішення суду мотивоване тим, що на
момент прийняття спірного рішення селищної ради позивачем документально не
підтверджено право користування земельною ділянкою площею  0, 41 га. Фактично, вказаним рішенням
позивачу надано дозвіл на виготовлення документації на визначення оцінки
земельної ділянки з метою її продажу, однак це рішення не є правовстановлюючим
документом в розумінні ст. 22 ЗК України. Суд дійшов висновку, що в результаті
прийняття спірного рішення право позивача не порушено, оскільки він не набув
права землекористування. Суд також зазначив, що приймаючи спірне рішення щодо
земельної ділянки, яка передається в користування позивачу, відповідач, діючи в
межах передбачених законом повноважень, не припинив право позивача на землю, а
розпорядився землею комунальної власності, виділивши позивачу необхідну
кількість землі як таку, на якій розміщені власні будівлі, так і для
обслуговування нежитлових приміщень.

У своїй апеляційній скарзі позивач
просить дане рішення скасувати та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги
повністю, посилаючись на те, що суд не звернув уваги на те, що рішенням від
27.06.2001 р. № 118 виконавчого комітету Заболотівської селищної ради позивачу
передано земельну ділянку площею 0, 41 га в оренду з правом викупу на виконання
делегованих повноважень сесії сільської ради, а згідно ст. 19 Конституції
України та ст.ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,
до повноважень сесії місцевих рад належить скасування актів виконавчих органів
ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам
законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень,
тобто право скасовувати рішення виконавчого органу місцевої ради поширюється
виключно на скасування актів виконавчих органів, прийнятих в межах власних, а
не делегованих повноважень. В інших випадках акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам
України визнаються незаконними в судовому порядку. За таких обставин, апелянт
вважає, що приймаючи рішення від 06.05.2004 р., відповідач діяв з перевищенням
наданих йому повноважень.

У
відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення господарського
суду Івано-Франківської області без змін, а апеляційну скаргу без задоволення,
мотивуючи свої вимоги тим, що питання регулювання земельних відносин, згідно п.
34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»є компетенцією
селищних рад, спірне рішення не зачіпає прав та інтересів позивача, оскільки в
нього відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку 0, 4216 га
АДРЕСА_1. Підставою для скасування рішення виконавчого комітету селищної ради
від 03.03.2004 р. та від 06.05.2004 р. за заявою позивача надано дозвіл на
виготовлення документації з підготовки проекту відведення земельної ділянки, що
знаходиться під її приміщеннями та для їх обслуговування.

Розглянувши
наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які
містяться в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, заслухавши пояснення
представників сторін за їх явкою у судових засіданнях, колегія суддів
апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського
суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення з наступних підстав.

Матеріалами
справи встановлено, що рішенням виконавчого комітету Заболотівської селищної
ради № 118 від 27.06.2001 р. про розгляд заяви підприємця ОСОБА_1, враховуючи
внесені зміни, їй передано земельну ділянку для реконструкції та обслуговування
торгового комплексу в тимчасове користування (на умовах оренди з правом викупу)
площею   0, 4100 га АДРЕСА_1, 1, а також
вказано, що після одержання документації на оцінку земельної ділянки виконавчим
комітетом буде затверджена ціна продажу даної ділянки і прийняте рішення про
продаж у власність (а. с. 6, 7, Том 1).

Рішеннями
Заболотівської селищної ради від 03.03.2004 р. та від 06.05.2004 р.     ОСОБА_1 надано дозвіл на збір матеріалів
попереднього погодження по зміні цільового призначення земельної ділянки, що
знаходиться під її майном -0, 036 га, що становить 63/100 будівлі та для його
обслуговування в розмірі 0, 021 га, що становить 63/100 обслуговуючої території
АДРЕСА_1, 1 (частина приміщення колишньої лікарні та приміщення колишньої
синагоги -в розмірі 0, 102 га:  0, 0247
га під майном та для його обслуговування 0, 077 га) за рахунок земель селищної
ради (а. с. 8, 33, Том 1).

Рішенням
Заболотівської селищної ради від 06.05.2004 р. скасовано рішення виконавчого
комітету Заболотівської селищної ради № 118 від 27.06.2001 р. (а. с. 5, Том 1).

Із
матеріалів справи вбачається, що позивачем -СПД-ФО ОСОБА_1 (покупцем)
29.10.1998 р. та 30.05.2001 р. укладено договори купівлі-продажу об'єктів
нерухомості: приміщення колишньої лікарні загальною площею 866, 8 кв. м та
нежитловий будинок площею 204, 2 кв. м АДРЕСА_1, 1 і 1 А відповідно (а. с. 9
-12, Том 1).

Відповідно
до ч.ч. 1, 3 ст. 30 ЗК України, чинного на момент укладення вищезазначених
договорів, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими
об'єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього кодексу, і право
власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення
і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження -будівлі та споруди. У разі
зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або
користування здійснюється в порядку відведення.

При
передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим
підприємствам, установам і організаціям разом з цими об'єктами до них
переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені
будівлі та споруди.

В
даному випадку ОСОБА_1 придбала приміщення АДРЕСА_1 1 та     1 А, тобто в різних будинках, що не є
цілісним майновим комплексом, і їй перейшла в користування земельна ділянка,
розмір якої не був визначений. Тобто, позивачу перейшло право користування
земельною ділянкою лише під будівлями -в розмірі 0, 09 га та 0, 048 га (земля
під майном та обслуговуюча зона), а право власності чи користування земельною
ділянкою в розмірі 0, 41 га позивачем не набуто.

Фактично,
рішенням Заболотівської селищної ради позивачу надано дозвіл на виготовлення
документації на  визначення  оцінки
земельної ділянки з метою її продажу, але дане рішення не є
правовстановлюючим документом в розумінні ст. 22 ЗК України, чинного на момент
існування спірних правовідносин.

Крім
цього, на час прийняття відповідачем спірного рішення позивач не надав
документів, що посвідчують його право власності на вказану земельну ділянку чи
право постійного або тимчасового користування на неї, зокрема, державного акта,
договору оренди тощо.

Отже,
апеляційний суд, підтримуючи позицію місцевого господарського суду, вважає, що
в результаті прийняття відповідачем спірного рішення право позивача не
порушено, оскільки останній не набув права землекористування на вказаний розмір
земельної ділянки у встановленому законом порядку.

Відповідно
до ч. 4 ст. 120 ЗК України, при переході права власності на будівлю та споруду
до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб
у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження
будівлі і споруди.

Як
вбачається з довідок Коломийського МБТІ, будівля АДРЕСА_1, 1 на момент
прийняття спірного рішення перебувала у спільній власності (а. с.13 -24, Том
2), розмір частки позивача становить 63/100 з врахуванням договорів на
відчуження частини приміщення будівлі лікарні громадянам ОСОБА_2 -площею 9/100
га , ОСОБА_3 -площею 12/100 га та ОСОБА_4 - площею 16/100 га, а всього 37/100.

Приймаючи
спірне рішення щодо земельної ділянки, яка передається в користування позивачу,
відповідач, діючи в межах передбачених законом повноважень, не припинив право
позивача на землю, а розпорядився землею комунальної власності, що входить до
його компетенції, виділивши позивачу необхідну кількість землі як таку, на якій
розміщені власні будівлі так і  для
обслуговування нежитлових приміщень.

Згідно
п. 9. ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення
виконавчого комітету ради можуть бути відмінені (скасовані) відповідною радою,
тому рішення селищної ради про відміну рішення виконавчого комітету є
правомірним, тобто рішення ради про відміну рішення виконавчого комітету щодо
надання дозволу на виготовлення оцінки земельної ділянки, з правової точки
зору, припинило дію вищезгаданого рішення виконавчого комітету, оскільки
підприємець ОСОБА_1 на момент прийняття рішення ради не скористалася правом на
користування частини земельної ділянки, згідно рішення № 118 від 27.06.2001 р.,
а термін, наданий для виготовлення документів, закінчився.

Відповідно
до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи
наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду
першої інстанції прийняте з врахування всіх обставин справи та з дотриманням
норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для його зміни чи
скасування.

Керуючись
ст.ст. 89, 91, 99, 101 -105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 28.03.2008 р. у справі № 10/113-2/318 залишити
без змін, апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1, смт. Заболотів Снятинського району Івано-Франківської області -без
задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи повернути на адресу
місцевого господарського суду;

Головуючий
суддя
Бонк Т. Б.

Суддя
Бойко С. М.

Суддя
Марко Р. І.