ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 33/255

30.09.08

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом          відкритого акціонерного товариства «Асфальтобетонний завод»

до            товариства з обмеженою відповідальністю «Рорса»

про           стягнення 696 503,50 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Філозоп О.В. –представник за довіреністю № б/н від 10.09.2008 року;

від відповідача: не з’явився.

встановив :

Відкрите акціонерне товариство «Асфальтобетонний завод»звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Рорса»про стягнення заборгованості в сумі 696 503,50 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.08.2007 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Рорса»було укладено договір купівлі-продажу (поставки) № 70, відповідно до умов якого продавець приймає на себе зобов’язання передати у власність покупцю майно, визначене в накладних –невід’ємних частинах даного договору, а покупець зобов’язується прийняти й оплатити продукцію у порядку і на умовах, передбачених договором.

Позивачем протягом листопада 2007 року згідно накладної № 3947 від 30.11.2007 року було відвантажено відповідачу асфальтобетонну продукцію на загальну суму 975 958,42 грн.

Пунктом 3.5 договору передбачено, що покупець зобов’язаний оплатити замовлену (передану йому) продукцію на умовах передоплати або на протязі 3 днів з моменту отримання продукції. В останньому випадку день отримання продукції є перший днем строку оплати.

Відповідач свій обов’язок виконав частково, сплативши позивачу 411 809,83 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача за поставлену продукцію складає 564 148,59 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.06.2008 року порушено провадження у справі № 33/255, розгляд справи призначено на 14.07.2008 року.

14.07.2008 року представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце судових засідань був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 05721532 на юридичну адресу: 02068, м. Київ, вул. Княжий Затон, 16-а, оф.99.

Представник позивача надав заяву про продовження строків розгляду справи та документи по справі.

Враховуючи те, що неявка представника відповідача перешкоджає розгляду справи по суті, суд відклав розгляд справи на 15.09.2008 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 15.09.2008 року розгляд справи відкладено на 23.09.2008 року у зв’язку з неявкою представника відповідача та необхідністю витребування додаткових доказів по справі.

У судовому засіданні 23.09.2008 року представник відповідача не з’явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача подав документи на вимогу ухвали суду. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 564 148,59 грн., індекс інфляції в розмірі 18 201,58 грн., три проценти річних в розмірі 2 735,83 грн., пені в розмірі 19 969,29 грн., витрати за послуги адвоката в розмірі 90 848,28 грн. та витрати по сплаті державного мита в сумі 6 965,04 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Враховуючи необхідність витребування додаткових доказів по справі та те, що неявка представника відповідача перешкоджає вирішенню спору по суті, суд відклав розгляд справи на 30.09.2008 року.

30.09.2008 року у судовому засіданні представник позивача надав банківські виписки на підтвердження доказів часткової оплати та подав клопотання про зменшення позовних вимог, відповідно до яких просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 534 148,59 грн., індекс інфляції в розмірі 18 201,58 грн., три проценти річних в розмірі 2 735,83 грн., пені в розмірі 19 969,29 грн., витрати за послуги адвоката в розмірі 90 848,28 грн. та витрати по сплаті державного мита в сумі 6 965,04 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Представник відповідача не з’явився, вимоги ухвал Господарського суду м. Києва не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 1 ч.2 статті 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

16.08.2007 року відкрите акціонерне товариство «Асфальтобетонний завод»та товариство з обмеженою відповідальністю «Рорса»уклали договір купівлі-продажу (поставки) № 70.

Згідно ч.1 статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 656 ЦК України передбачає, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно ч. 1 статті 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до п.5.1 договору ціна за продукцію, що передається продавцем, вказується з урахуванням податку на додану вартість в накладних. Продукція відпускається за ціною, яка діяла на дату замовлення покупця. Загальна сума договору становить суму всіх продаж на протязі дії даного договору.

В матеріалах справи наявна накладна № 3947 (термін 01.11.07-30.11.07) від 30.11.2007 року на загальну суму 975 958,42 грн. відповідно до якої позивачем відповідачу було поставлено асфальт Кз-9 в кількості 1 980,00 тон та асфальт В-10 в кількості 989,00 тон.

Товар за вищезазначеній накладній був отриманий уповноваженим представником товариства з обмеженою відповідальністю «Рорса»Циганенком Юрієм Анатолійовичем згідно довіреностей на отримання товару: серія ЯОК № 201745 від 01.11.2007 року дійсна до 30.11.2007 року.

Відповідно до ч.1 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч.2 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Пунктом 3.5 договору передбачено, що покупець зобов’язаний оплатити замовлену (передану йому) продукцію на умовах передоплати або на протязі 3 днів з моменту отримання продукції. В останньому випадку день отримання продукції є першим днем строку оплати.

Оскільки, накладна № 3947 датована 30.11.2007 року, тому суд вважає, що фактичним моментом отримання продукції є 30.11.2007 року.

Таким чином, моментом прострочення оплати є 03.12.2007 року.

В матеріалах справи наявні докази часткової оплати, а саме: банківські виписки: № 909 від 07.12.2007 року на сум 100 000,00 грн., № 914 від 11.12.2007 року на суму 200 000,00 грн., № 927 від 2012.2007 року на суму 50 000,00 грн. та № 956 від 27.12.2007 року на суму 50 000,00 грн.

Також, представниками сторін був підписано акти звірки взаєморозрахунків, які підписані сторонами та скріплений печатками, відповідно до яких заборгованість відповідача станом на 01.01.2008 року становить 564 148,59 грн., на 30.09.2008 року –534 148,59 грн.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов’язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, тому позовна вимога позивача щодо стягнення основної суми боргу в розмірі 534 148,59 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пункт 7.1 договору передбачає, що у випадку порушення термінів оплати переданої продукції покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченої продукції за кожен день прострочення, якщо не доведе, що таке порушення сталося з вини продавця.

Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Фактично момент прострочення оплати з 03.12.2007 року, але, оскільки, позивач просить стягувати штрафні санкції з 25.03.2008 року, тому, суд нараховує саме з цього часу.

Також, як зазначено позивачем в заяві про зменшення позовних вимог від 30.09.2008 року, що 24.03.2008 року відповідачем було оплачено частину заборгованості в розмірі 30 000,00 грн., тому пеня нараховується на суму в розмірі 534 148,59 грн. (564 148,59 грн. –30 000,00 грн.).

Розрахунок пені:

Період нарахування

Сума заборгованості, грн.

Кількість днів прострочення

Ставка НБУ, %

Сума пені, грн.

25.03.08-29.04.08

534 148,59

36

10,0

10 507,84

30.04.08-23.05.08

534 148,59

24

12,0

8 406,27

Загальна сума пені за перерахунком суду становить 18 914,11 грн. та підлягає стягненню.

Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок індексу інфляції:

534 148,59 грн. * 103,8% * 103,1% = 571 634,07

571 634,07 - 534 148,59 = 37 485,48

Таким чином, загальна індекс інфляції становить 37 485,48 грн. та підлягає задоволенню.

Розрахунок трьох процентів річних:

534 148,59 * 3% /366 * 60 = 2 626,96 грн.

Три проценти річних за перерахунком суду становлять 2 626,96 грн. та підлягають задоволенню.

В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката в розмірі 90 848,28 грн. При цьому, надав тільки договір № 02/05 про надання адвокатських послуг від 21.05.2008 року.

Відповідно до п.2.2 вищезазначеного договору замовник сплачує адвокату винагороду шляхом перерахування адвокату коштів у два етапи:

1) на протязі 10 днів з моменту підписання даного договору замовник сплачує передоплату в розмірі 50 % від розмірі винагороди адвоката, що становить 45 424,14 грн.;

2) на протязі 10 днів з моменту набрання рішення суду законної сили –остаточний розрахунок в розмірі 45 424,14 грн.

Відповідно до статті 44 ГПК України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Оскільки, позивачем не надано доказів надання юридичних послуг, а також їх оплати, тому суд відмовляє в задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката в розмірі 90 848,28 грн.

Частина 1 статті 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до норм статті 55 ГПК України в ціну позову не включається розмір витрат на послуги адвоката.

Згідно пп.а п.2 статті 3 Декрету КМ України «Про державне мито» ставка державного мита встановлюються із заяв, що подаються до господарських судів із заяв майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки, ціна позову становить 593 175,14 грн., тому, сума державного мита –5 931,75 грн.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.33, ст.ст. 44, 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Рорса» (02068, м. Київ, вул. Княжий Затон, будинок 16-А, офіс 99; р/р 6987 в КРФ АППБ «Аваль», МФО 322908, ) або з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь відкритого акціонерного товариства «Асфальтобетонний завод» (01013, м. Київ, вул. Камишинська, буд. 4, (хутір-острів); р/р 401 в філії АБ «Південний»в м. Києві, МФО 320917, п/р 0003 в АКБ «Київ», МФО 322498, ) суму основного боргу в розмірі 534 148 (п’ятсот тридцять чотири тисячі сто сорок вісім) грн. 59 коп., пеня в розмірі 18 914 (вісімнадцять тисяч дев’ятсот чотирнадцять) грн.. 11 коп., індекс інфляції в розмірі 37 485 (тридцять сім тисяч чотириста вісімдесят п’ять) грн.. 48 коп., три проценти річних в розмірі 2 626 (дві тисячі шістсот двадцять шість) грн.. 96 коп. та витрати по сплаті державного мита в сумі 5 931 (п’ять тисяч дев’ятсот тридцять одна) грн. 75 коп. та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. В частині стягнення витрат на послуги адвоката в розмірі 90 848,28 грн. відмовити.

4.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                             С.М.Мудрий