ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2008 р.

Справа 46/63

За позовом

Відкритого акціонерного товариства “Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій”

до

Товариства з обмеженою відповідальністю “Київське будівельне підприємство № 3”

про

стягнення 5 492,91 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Представники:

від позивача

Оніщенко Ю.О.—представник за довіреністю від 01.06.2007 р. № 015/348

від відповідача

не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2008 року Відкрите акціонерне товариство “Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій” передало на вирішення господарського суду позов від 16.04.2008 р. № 015/185, відповідно до якого просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Київське будівельне підприємство № 3” 5 265,00 грн. заборгованості за передані піддони, на яких поставлялася силікатна цегла в рамках договору № 50 від 02.01.2007 р., 210,60 грн. пені та 17,31 грн. 3 % річних з простроченої суми.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва № 63 від 21.04.2008 р. та призначено справу до розгляду на 12.05.2008 р.

12.05.2008 р. представник позивача надав розрахунок штрафних санкцій від 07.05.2008 р. № 015/209, відповідно до якого збільшує період їх нарахування та уточнює розмір 3 % річних, що складає 21,64 грн.

Ухвалою від 12.05.2008 р. розгляд справи було відкладено на 09.06.2008 р. у зв’язку з неявкою в засідання представника відповідача та через неподання витребуваних судом документів.

09.06.2008 р. судове засідання не відбулося через перебування судді на лікарняному та було перенесене на 20.06.2008 р. (ухвала від 11.06.2008 р. в матеріалах справи).

У судове засідання, що відбулося 20.06.2008 р., відповідач не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Про причину нез’явлення свого представника суд не повідомив. Враховуючи вищенаведене та у відповідності до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про взаємовідносини сторін.

В ході розгляду спору по суті представник Відкритого акціонерного товариства “Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій” підтримав заявлені вимоги та просив позов задовольнити, стягнувши з відповідача заборгованість за передані піддони, на який поставлялася силікатна цегла в рамках договору № 50 від 02.01.2007 р. у сумі 5 265,00 грн. та 522,31 грн., а також штрафні санкції за порушення виконання грошового зобов’язання.

Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача, позов мотивований неналежним виконанням відповідачем зобов’язань з повернення піддонів. На підтвердження заявлених вимог позивачем надано копії договору та накладних.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд —

ВСТАНОВИВ:

02.01.2007 р. між Відкритого акціонерного товариства “Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій” в якості постачальника та Товариством з обмеженою відповідальністю “Київське будівельне підприємство № 3” в якості покупця укладено договір поставки № 50, за умовами якого постачальник зобов’язався передати у визначені в договорі терміни у власність покупця силікатну цеглу власного виробництва (продукцію), а покупець зобов’язався прийняти таку продукцію та оплатити її за встановленими у договорі цінам. Кількість продукції, що поставляється, орієнтовно складає 4 млн. штук (ст. 3).

У ст. 4 даної угоди сторони погодили ціни та види продукції, що поставлятиметься, вартість її доставки, а також визначили вартість пакетування цегли на дерев’яні піддони, що складає 36,00 грн. за одиницю, а тому числі 6,00 грн. податку на додану вартість.

У відповідності з п. 5.1 договору покупець оплачує вартість кожної партії продукції, послуги з її пакетування та транспортування на умовах попередньої плати шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника. Підставою для перерахування грошових коштів є рахунок-фактура, який надається покупцю постачальником на протязі 2-х робочих днів з моменту оформлення та надання покупцем замовлення на її поставку.

Згідно з умовами, погодженими сторонами в ст. 7 договору від 02.01.2007 р. продукція, що поставляється, повинна бути упакованою таким чином, щоб під час її транспортування зберігалась її цілісність та щоб її якісні характеристики не погіршувалися. Постачальник зобов’язується постачати продукцію на дерев’яних піддонах, які покупець має повернути протягом 10-ти днів з моменту їх надходження разом з продукцією у пункт поставки.

Як вбачається з матеріалів справи позивач виконав взяті на себе договором від 02.01.2007 р. зобов’язання, а саме: поставив продукцію на дерев’яних піддонах загальною вартістю 6 570,00 грн. по 45,00 грн. за одиницю, що стверджується накладними № 563 від 08.02.20006 р., № 738 від 15.02.2006 р., № 721 від 15.02.2006 р., № 769 від 16.02.2006 р., № 1642 від 21.02.2007 р., № 1745 від 23.02.2007 р., № 1054 від 25.02.2006 р., № 7951 від 22.08.2007 р., № 8029 від 27.08.2007 р., № 458 від 30.01.2008 р., № 1083 від 20.02.2008 р., № 1157 від 22.02.2008 р.

В свою чергу відповідач прийняв вказані у накладних піддони, що стверджується відповідним підписом уповноваженої особи на вищевказаних накладних, а також довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, реквізити (номер, серія, дата), яких вказані у вищевказаних накладних.

За твердженнями позивача, викладеними у позовній заяві, станом на час його звернення до суду, відповідач не повернув йому 117 піддонів вартістю 5 265,00 грн., чим порушив умови укладеного правочину та чинне законодавство, що регулює зобов’язальні правовідносини господарюючих суб’єктів.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце слухання справи, без поважних причин не надав суду доказів протилежного або ж фактичних даних, якими стверджується повернення 117 піддонів.

Частиною 1 ст. 175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Положеннями ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

11.02.2008 р. позивачем складено на адресу відповідача претензію № 015/90 з вимогою повернути 117 дерев’яних піддонів або оплатити їх вартість. Вказану претензію відповідачем отримано 20.02.2008 р., що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення, але відповіді не надано.

У відповідності з п. 7.4 договору від 02.01.2007 р. № 50 у разі порушення зобов’язань щодо повернення піддонів, покупець, на одинадцятий день з моменту поставки продукції у пункт поставки, зобов’язаний сплатити на користь постачальника вартість кожного піддону, що не був повернутий, а постачальник зобов’язаний передати піддони у власність покупця, оформивши всі необхідні для цього документи.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, вимоги чинного законодавства та умови угоди сторін, позовні вимоги в частині стягнення вартості піддонів в сумі 5 265,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підтверджуються матеріалами справи, у зв’язку з чим підлягають повному задоволенню.

Крім суми основної, позивач також просить стягнути з відповідача 210,60 грн. пені за 40 днів прострочення, починаючи з 02.03.2008 р. по 10.04.2008 р. та 21.64 грн. 3 % річних з простроченої суми грошового зобов’язання, починаючи їх нарахування з 20.02.2008 р. відповідно до дати останньої поставки товару разом з піддонами.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин, яку останні несуть за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями, в ст. 217 Господарського кодексу України, визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, як-то відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У ст. 10 договору від 02.01.2007 р. № 50 сторони погодили, що в разі порушення покупцем строків, визначених у п. 7.3 договору, він сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1 % від вартості кожного піддону, що не був повернутий за кожен день прострочення, а за порушення строків, визначених в п. 7.4 договору —пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який нараховується пеня, від несвоєчасної суми за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем заперечень проти позову в частині стягнення штрафних санкцій до суду не подано, зустрічного розрахунку на вимогу ухвали про порушення провадження у справі не надано, у зв’язку з чим позовні вимоги в частині стягнення пені та 3 % річних також підлягають задоволенню в межах сум, визначених позивачем.

Згідно з ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї державне мито незалежно від результатів вирішення спору.

Виходячи з положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов’язані з розглядом справи, покладаються, при задоволенні позову —на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 33, 47, 49, 81-85 Господарського процесуального кодексу України, суд —

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Київське будівельне підприємство № 3” (02068, м. Київ, вул. О. Кошиця, 1/38, ідентифікаційний код 32156847) на користь Відкритого акціонерного товариства “Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій” (02660, м. Київ, вул. Ст. Сагайдака, 101, ідентифікаційний код 04012299) 5 265 (п’ять тисяч двісті шістдесят п’ять) грн. боргу, 210 (двісті десять) грн. 60 коп. пені, 21 (двадцять одну) грн. 64 коп. 3 % річних з простроченої суми, 102 (сто дві) грн. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                              С.В. Шабунін

справа № 46/63

20.06.08

За позовом Відкрите акціонерне товариство "Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Київське будівельне підприємство № 3"

про стягнення 5 492,91 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Шабунін С.В.