ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

29.09.2008                                                              Справа № 2/93

За позовом прокурора Виноградівського району в інтересах держави в особі Сасівської сільської ради, с. Сасово Виноградівського району

ДО приватного підприємця Станіцького Гейза Гейзовича, с. Теково Виноградівського району,

ДО приватного підприємця Назаренка Олександра Валентиновича, с. Сасово Виноградівського району

ПРО визнання недійсним договору від 25.05.2007р. та додатку до даного договору №1 від 29.08.2007р. оренди нерухомого майна, що знаходиться у комунальній власності Сасівської сільської ради та розташоване в с. Сасово, вул. Залізнична, 13 Виноградівського району

(позовні вимоги викладено у відповідності до заяви прокурора, поданої у відповідності до вимоги статті 22 ГПК України щодо їх уточнення)

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача – не з’явився

від відповідача 1 – не з’явився

від відповідача 2 – не з’явився

від прокуратури - Андрейчик А.М. –прокурор відділу облпрокуратури

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор просить позовні вимоги з врахуванням їх уточнення задовольнити повністю з мотивів, наведених у позовній заяві. Представник позивача своєї позиції з приводу позовних вимог суду не навів та на виконання вимог суду вказує на належну передачу орендарям орендованого об’єкту, однак, відповідних доказів у підтвердження наведеного суду не подав.

Прокурор заперечує відповідність оспорюваного договору вимогам чинного законодавства з підстав, наведених у позовній заяві та її додатковому обгрунтуванні. Зокрема, просить взяти до уваги те, що договір оренди не містить всіх істотних умов, визначених ст. 10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, а його зміст не відповідає типовому договору оренди нерухомого майна, що відноситься до комунальної власності, що в силу вимог чинного законодавства є безумовною підставою для задоволення позовних вимог та визнання оспорюваного правочину недійсним. Зважає на те, що сторонами при укладенні договору оренди від 25.05.2007р. та додатку до нього від 29.08.2007р. не досягнено згоди щодо всіх істотних умов використання орендованого майна, що полягає у невідповідності визначеного сторонами розміру орендної плати рішенню п’ятої сесії п’ятого скликання Виноградівської районної ради від 23.11.2006р. „Про затвердження ставок орендної плати”, за яким ставка місячної орендної плати за 1кв.м. нежитлових

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 29.09.2008 року по справі №2/93

приміщень без води, опалення та каналізації з 01.11.2006р. і по теперішній час складає 7грн., а не 2,80грн., як це визначено сторонами за договором оренди.

Також зазначає про нікчемність укладеного сторонами додатку до договору оренди від 29.08.2007р., яким внесено зміни до даної угоди, при цьому, сторонами змінено суб’єктний склад учасників даної угоди, однак, не визначено коло прав та обов’язків співорендаря, не врегульоване питання порядку здійснення орендних платежів, рівень відповідальності даної особи з приводу договору оренди, тощо. При цьому прокурор посилається на вимоги ст. 654 Цивільного кодексу України, у відповідності до якої зміна договору повинна вчинятись в такій же формі, що й договір, який змінюється. Однак, сторонами даної вимоги закону не дотримано.

Відповідачі заперечують з приводу позовних вимог в повному обсязі, однак, письмово викладеної позиції з приводу позовних вимог суду та витребуваних судом документів в повному обсязі не подали. Натомість, від представника відповідача 2 надійшла до суду заява про розгляд справи без участі представника з мотивів, наведених в ньому. За таки обставин, суд вважає за необхідне розглянути дану справу за наявними в ній матеріалами в порядку вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, суд встановив:

Рішенням 10 сесії 5 скликання Спасівської сільської ради від 04.05.2007р. №107 „Про використання приміщення в с. Сасово вул. Залізнична, 13” було надано дозвіл фізичній особі –підприємцю Станіцькому Г.Г. на оренду приміщення в с. Сасово по вул. Залізнична, 13 зі збереженням та забезпеченням схоронності майна, недопущення його руйнації та раціонального використання об’єкту комунальної власності терміном на 2 роки 11 місяців для використання як складського та виробничого приміщення.

В свою чергу між Сасівською сільською радою та фізичною особою –підприємцем Станіцьким Г.Г. 25.05.2007 року було укладено договір оренди приміщення в с. Сасово по вул. Залізнична, 13 загальною площею 812,20кв.м. з метою створення гуртової бази будівельних матеріалів та промислового виробництва. Згідно вимог пункту 10.1 договору його укладено терміном на 2 роки 11 місяців, тобто з 15.05.2007р. до 15.04.2010 року. Відповідно 30.05.2007 року сторонами за договором оренди підписано акту приймання-передачі орендованого майна площею 812,20кв.м.

Позивачем також надано суду докази про те, що у відповідності з рішенням 14 сесії 5 скликання від 28.08.2007р. №139 Сасівської сільської ради внесено зміни в умови договору оренди від 25.05.2007р. шляхом укладення додатку до даної угоди за №1 від 29.08.2007р., за яким змінено суб’єктний склад сторін за договором оренди у зв’язку з веденням спільної діяльності фізичною особою –підприємцем Станіцьким Г.Г. та фізичною особою –підприємцем Назаренко О.В.

Прокурор заперечує правомірність укладення договору оренди та додатку до нього з тих підстав, що зміст даних угод не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, оскільки сторонами не узгоджено всіх істотних умов при їх укладенні, а їх зміст не відповідає типовому договору оренди нерухомого майна, що відноситься до комунальної власності.

Аналізуючи позицію сторін з приводу правомірності укладених угод, суд констатує наступне.

Згідно статті 1 Закону право комунальної власності, це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 29.09.2008 року по справі №2/93

користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

У відповідності до вимог ст. 10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня),порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна. Укладений сторонами договір оренди в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна.

Разом з тим, аналіз оспорюваного договору та додатку до нього нормам чинного законодавства свідчить про відсутність зазначення сторонами в їх умовах ряду істотних умов. Зокрема, всупереч вимогам статті 10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” умовами договору не визначено порядок контролю за наявністю, станом, напрямками та ефективністю використання орендованого майна, порядок відновлення орендованого майна та умови його повернення, страхування орендарем взятого ним в оренду майна, а також обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна, оскільки дане майно використовується з метою створення гуртової бази будівельних матеріалів та промислового виробництва.

Крім того, як доведено позивачем та прокурором, розмір орендної плати, визначений рішенням 10 сесії 5 скликання Спасівської сільської ради від 04.05.2007р. №107 „Про використання приміщення в с. Сасово вул. Залізнична, 13” в розмірі 2,80грн. за 1кв.м., а також зазначений в договорі оренди, не відповідає чинному законодавству, оскільки рішенням п’ятої сесії п’ятого скликання Виноградівською районною радою від 23.11.2006р. „Про затвердження ставок орендної плати” визначено ставки орендної плати при використанні комунального майна району, за яким ставка місячної орендної плати за 1кв.м. нежитлових приміщень без води, опалення та каналізації з 01.11.2006р. і по теперішній час складає 7грн. плюс ПДВ, а не 2,80грн. за 1кв.м. без ПДВ, як це визначено оспорюваною угодою сторін.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, до яких віднесено, зокрема, наявність в особи, яка вчиняє правочин, необхідного обсягу цивільної дієздатності, а зміст правочину не повинен суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства. Водночас, недотримання в момент вчинення правочину однією зі сторін вищевказаних вимог, є підставою для його недійсності.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі,

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 29.09.2008 року по справі №2/93

встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, тощо. Згідно статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), і у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 203 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Недійсною може бути визнано також нікчемну умову господарського зобов'язання, яка самостійно або в поєднанні з іншими умовами зобов'язання порушує права та законні інтереси другої сторони або третіх осіб.

Як вбачається з умов укладених сторонами договору оренди та додатку до нього, такі угоди не містять визначення ряду істотних умов, тобто їх зміст суперечить вимогам чинного законодавства. В свою чергу, сторонами не було вжито заходів щодо усунення таких недоліків шляхом укладення додаткової угоди чи шляхом внесення до них змін та доповнень.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Водночас, відповідно до статей 32, 33 та 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Чинним законодавством визначено, що вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

В даному випадку позивачем та прокурором доведено, а відповідачами не спростовано наведених підстав для визнання договору оренди та додатку до нього недійсними, у зв’язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 29.09.2008 року по справі №2/93

1.1 Визнати недійсним укладений між Сасівською сільською радою та фізичною особою –підприємцем Станіцьким Г.Г. 25.05.2007 року договір оренди приміщення в с. Сасово Виноградівського ра          йону по вул. Залізнична, 13 загальною площею 812,20кв.м.

1.2 Визнати недійсним додаток №1 до договору оренди від 25.05.2007р. оренди нерухомого майна, що знаходиться у комунальній власності Сасівської сільської ради та розташоване в с. Сасово, вул. Залізнична, 13 Виноградівського району площею 812,20кв.м., укладений між Сасівською сільською радою, фізичною особою –підприємцем Станіцьким Г.Г., с. Сасово Виноградівського району та фізичною особою –підприємцем Назаренко О.В., с. Сасово Виноградівського району.

2. Стягнути з фізичної особи –підприємця Станіцького Г.Г., с. Сасово Виноградівського району (ідент. код ) та фізичної особи –підприємця Назаренко О.В., с. Сасово Виноградівського району (ідент. код ) пропорційно в доход державного бюджету суму 85грн. державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.Ф. Ремецькі