ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.10.2008                                                              Справа №15/78

За позовом прокурора м. Ужгорода в інтересах держави в особі Ужгородської міської ради та Управління майном міста, м. Ужгород

до товариства з обмеженою відповідальністю „Вест Портал”, м. Ужгород

про стягнення 4538,67 грн., в тому числі 4103,12 грн. заборгованості по орендній платі по договору оренди нежилого приміщення №540/0 від 03.02.03 та 435,55 грн. пені,

Суддя –Ващиліна Н.М.

Представники:

від позивача 1 –Полтавцева Т.В., представник по довіреності №02-11/423 від 16.10.07;

від позивача 2 –Полтавцева Т.В., представник по довіреності №вих.223 від 17.04.08;

від відповідача –Солопов В.Є., представник по довіреності №1/08-06 від 20.08.08;

В засіданні суду взяв участь прокурор –Костак В.В., прокурор відділу представництва інтересів держави і громадян прокуратури Закарпатської області.

СУТЬ СПОРУ: прокурором м. Ужгорода в інтересах держави в особі Ужгородської міської ради та Управління майном міста заявлено позов до товариства з обмеженою відповідальністю „Вест Портал” про стягнення 4538,67 грн., в тому числі 4103,12 грн. заборгованості по орендній платі по договору оренди нежилого приміщення №540/0 від 03.02.03 та 435,55 грн. пені.

Позивач просить задоволити позов; вважає, що відповідачу було відомо про те, в якому стані знаходиться орендоване приміщення, а також те, що орендодавець не брав на себе зобов’язання проведення ремонту: навпаки, п. 5.3. договору оренди передбачено, що здійснювати поточний і капітальний ремонт приміщення повинен орендар.

Відповідач категорично заперечує проти задоволення позовних вимог, аргументуючи невикористання орендованого приміщення для своїх потреб у зв’язку з його неналежним станом; рішенням господарського суду Закарпатської області від 27.09.06р. у справі №2/198 вже було відмовлено в позові про стягнення з нього орендної плати з листопада 2004 року на підставі ст. 286 ГК України; під час перерви в судових засіданнях він намагався врегулювати спір в позасудовому порядку (а.с. 31), однак, управління майном м. Ужгорода на його пропозицію не реагує.

У засіданнях суду 02.09.08 та 16.09.08 за згодою сторін було оголошено перерву відповідно до 16.09.08 до 11 год. та до 01.10.08 до 11 год. для надання можливості врегулювати спір шляхом укладення мирової угоди.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, прокурора,

СУД ВСТАНОВИВ:

Між управлінням майнової політики Ужгородської міської Ради, правонаступником якого є управління майном м. Ужгорода, та товариством з обмеженою відповідальністю „Вест Портал” 03.02.2003р. укладено договір за №540/0 оренди нежитлового приміщення в м. Ужгороді на пр. Свободи, 2, пл. 72,2 кв.м. для використання під склад кабельної продукції.

П. 3.1. вказаного договору передбачено термін дії договору оренди п’ять років –до 03.02.2008р. У відповідності до п. 9.3. вищевказаного договору оренди у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення його строку протягом одного місяця, він вважається продовженим на той же термін і на тих умовах, які були передбачені договором.

Вступ орендаря у користування майном наступає з моменту підписання сторонами договору та акту приймання-передачі (п. 2.2 договору оренди).

І договір оренди, і акт приймання-передачі нежитлового приміщення сторони підписали 03.02.2003р., що не заперечується представником відповідача.

У відповідності до ст. 2 Закону України від 10.04.1992р. №2269-XII „Про оренду державного та комунального майна” орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст. 19 цього ж Закону орендар за користування об’єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Розділом ІV договору оренди №540/0 від 03.02.2003р., а також додатками до нього (а. с. 8, 9) сторони встановили розмір орендної плати, який коригується на базовий індекс інфляції.

За даними позивача за період січень 2007р. по травень 2008 р. орендарю нараховано 5053,76 грн. орендної плати, сплачено останнім 1563,76 грн., стягненню підлягає 4103,12 грн.

Крім того, у відповідності до п. 4.11. договору оренди за несплату орендної плати позивачем нарахована пеня в розмірі 435,56 грн.

Однак, судом скореговано суму пені, що підлягає стягненню з відповідача, з врахуванням п. 6 ст. 232 ГК України, у відповідності до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано. Зокрема, до стягнення з відповідача належить 19,29 грн. пені.

У решті частини позовних вимог про стягнення пені слід відмовити.

Заперечення відповідача судом відхилені, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачу було передано підвальне приміщення в м. Ужгороді на пр. Свободи, 2, яке потребує ремонту, залите водою, завалене сміттям. Тобто відповідач з моменту укладення договору і передачі приміщення в оренду знав про його стан, однак, не передбачив в договорі обов’язку орендаря привести приміщення в належний стан шляхом проведення ремонту. Навпаки, в договорі оренди за №540/0 від 03.02.2003р. (п. 5.3.) обов’язок проведення капітального та поточного ремонту покладено на орендаря.

Крім того, знаючи про незадовільний стан орендованого приміщення, він вносив зміни до діючого договору , які стосуються розміру орендної плати (остання зміна –додаток від 01 травня 2007р., а.с. 9), не ставив питання про розірвання договору оренди чи його припинення після закінчення терміну дії договору.

Посилання відповідача на п. 4 ст. 762 ЦК України та п. 2 ст. 21 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” не можуть бути прийняти до уваги, оскільки в цих нормах йдеться про те, що наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Аналогічно врегульовано це питання в ст. 286 ГК України.

Тобто про зменшення орендної плати або про звільнення від її сплати може йти мова у тих випадках, коли в процесі користування орендованим майном його стан погіршився через обставини, за які орендар не відповідає.

В даному випадку, як вже зазначалось, орендар знав про стан орендованого приміщення в момент укладення договору оренди.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Вест Портал”, пр. Свободи, 2, м. Ужгород (р/р 260051015 в АППБ „Аваль”, МФО 312345, ):

а) на користь Управління майном міста Ужгородської міської ради, пл. Поштова, 3, м. Ужгород (р/р №1358 в УДК в Закарпатській області м. Ужгород, МФО 812016, ) суму 4122,41 /Чотири тисячі сто двадцять дві грн. 41 коп./, в тому числі 4103,12 грн. основного боргу та 19,29 грн. пені;

б) в доход Державного бюджету України суму 92,82 /Дев’яносто то дві грн. 82 коп./ грн. державного мита із зарахуванням по коду бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банку 095;

в) в доход Державного бюджету України суму 107,38 /Сто сім грн. 38 коп./ грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу із зарахуванням по коду бюджетної класифікації 22050000, символ звітності банку 295.

3. В задоволенні решти чатини позовних вимог відмовити.

4. Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

В порядку статті 85 Господарського процесуального кодексу України в засіданні суду 01.10.08 за згодою представників сторін була оголошена вступна та резолютивна частини рішення, яке оформлено в порядку статті 84 ГПК України повністю та підписано 06 жовтня 2008 року.

Суддя Н.М. Ващиліна