ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2008 р.

№ 15/113

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:

Кота О.В.,

суддів:

Владимиренко С.В.,

Шевчук С.Р.

розглянув касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтарегіон"

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.07.2008р.

та рішення

господарського суду Кіровоградської області від 19.05.2008р.

у справі

№15/113

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Ойл Україна"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтарегіон"

про

стягнення 140548,4грн.,

за участю представників:

-          позивача: Сацюк М.О., дов. №16/08 від 25.04.2008р.;

-          відповідача: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2008р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Ойл Україна" звернулося до господарського суду Кіровоградської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтарегіон" про стягнення суми позову у розмірі 140548,4грн., з яких 131768,64грн. –сума основної заборгованості та 8779,76грн. –сума пені.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 19.05.2008р. у справі №15/113 (суддя Мохонько К.М.) позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "Укрнафтарегіон" на користь ТОВ "Альянс Ойл Україна" 131768,64грн. боргу, 8779,76грн. пені, 1405,84грн. сплаченого державного мита, 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.07.2008р. (у резолютивній частині постанови та в повному її тексті зазначена дата прийняття постанови –30.07.2007р., проте зі змісту протоколу судового засідання за 30.07.2008р. вбачається, що фактично постанова була прийнята судом апеляційної інстанції 30.07.2008р., тобто має місце описка) у справі №15/113 (колегія суддів у складі головуючого судді Голяшкіна О.В., суддів Білецької Л.М., Науменко І.М.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтарегіон" задоволено частково. Рішення господарського суду Кіровоградської області від 19.05.2008р. у справі №15/113 скасовано. Позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтарегіон" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Ойл Україна" 127768,64грн. боргу, 8779,76грн. пені, 1385,84грн. витрат по сплаті державного мита, 116,32грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрнафтарегіон" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просило скасувати постанову суду апеляційної інстанції та рішення місцевого господарського суду, припинити провадження у справі.

Позивач не скористався правом, наданим ст.1112 ГПК України, та не надіслав відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових актів в касаційному порядку.

Представники відповідача в судове засідання 27.11.2008р. не з’явились, хоча про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені заздалегідь належним чином. Суд касаційної інстанції вважає, що неявка представників відповідача не перешкоджає розгляду скарги за наявними матеріалами відповідно до ст.ст.75, 1115 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, 17.05.2007р. між ТОВ "Альянс Ойл Україна" (постачальник) та ТОВ "Укрнафтарегіон" (покупець) укладений генеральний договір поставки нафтопродуктів №1029/507/НП/1/22, за яким позивач зобов’язався передати у власність покупця, а покупець зобов’язався прийняти і оплатити нафтопродукти по цінам і кількості у відповідності з додатковими угодами до договору, які є його невід’ємною частиною і укладаються сторонами на підставі письмових заявок покупця. В додаткових угодах зазначаються вид продукції, її кількість, ціна, місце призначення, відвантажувальні реквізити.

Згідно п.2.1 цього договору загальну вартість договору складає суму всіх додаткових угод до договору.

Відповідно до п.2.3 даного договору оплата вартості поставленої продукції повинна бути здійснена покупцем на протязі 7 банківських днів від дати поставки покупцю конкретного об’єму продукції, на підставі рахунка-фактури постачальника згідно окремих додаткових угод до договору. Датою здійснення будь-якого платежу по договору вважається дата зачислення грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, у період з 17.05.2007р. по 25.06.2007р. сторонами були укладені додаткові угоди до договору поставки нафтопродуктів: від 17.05.2007р. №1, від 18.05.2007р. №2, від 16.06.2007р. №3, від 19.06.2007р. №4, від 21.06.2007р. №5, від 22.06.2007р. №6, від 22.06.2007р. №6а та від 25.06.2007р. №7, на виконання умов договору та додаткових угод до нього за товаротранспортними накладними від 16.06.2007р. серії 256 РБ №АО22000985, від 16.06.2007р. серії 256 РБ №АО22000984, від 17.05.2007р. серії 256 РБ №АО22000804, від 16.05.2007р. серії 256 РБ №АО22000809, від 19.06.2007р. серії 256 РБ №АО22001002, від 19.06.2007р. серії 256 РБ №АО22001003, від 21.06.2007р. серії 256 РБ №АО22001010, від 22.06.2007р. серії 256 РБ №АО22001028, від 25.06.2007р. серії 256 РБ №АО22001036, від 26.06.2007р. серії 256 РБ №АО22001042 позивач на протязі травня-червня 2007р. поставив відповідачу нафтопродукти на загальну суму 393954грн.

Однак відповідач в порушення умов п.2.3 договору на протязі 7 банківських днів не оплатив паливно-мастильні матеріали, а розрахувався частково на суму 262185,36грн., внаслідок чого залишок боргу відповідача перед позивачем становить 131768,64грн. згідно актів звірки розрахунків станом на 05.07.07р. та станом на 02.11.07р., підписаних представниками сторін та посвідчених печатками підприємств без зауважень та заперечень, гарантійного листа відповідача від 11.09.2007р. №11/1.

Водночас місцевим господарським судом зазначено, що сторони, в тому числі і відповідач, не надали суду доказів погашення зазначеного боргу.

Відповідно до ст.ст.655, 692 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Врахувавши вищезазначене, місцевий господарський суд з’ясував, що відповідач всупереч вимог ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України, ст.692 ЦК України, ч.1 ст.265 ГК України, умов договору від 17.05.2007р. №1029/507/НП/1/22 та додаткових угод до нього, не виконав в повній мірі зобов’язання по оплаті вартості отриманих нафтопродуктів, дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог щодо стягнення основаного боргу у розмірі 131768,64грн.

Натомість суд апеляційної інстанції під час перегляду справи в апеляційному порядку, дослідивши наявні в матеріалах справи оборотно-сальдову відомість, банківську виписку, картку по рахунку 36.1.1, встановив неврахування позивачем сплати відповідачем за отримані ним нафтопродукти 4000грн. (2000грн. –29.01.2008р. та 2000грн. –05.02.2008р.), із зазначенням, що факт сплати відповідачем вказаної суми у розмірі 4000грн. та відповідного зменшення суми заборгованості підтверджений також представниками сторін в судовому засіданні, а відтак суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за отримані нафтопродукти в розмірі 127768,64грн., факт отримання яких відповідачем не заперечується.

При цьому, судом апеляційної інстанції підставно відхилені доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, щодо ненастання строку виконання грошового зобов’язання у зв’язку з невизначенням сторонами умов відстрочки платежу, із зазначенням,що згідно умов пунктів 2.2 та 2.3 договору поставка продукції провадиться постачальником на підставі відповідних додаткових угод до цього договору на умові відстрочення платежу - оплати покупцем вартості отриманого товару протягом 7 банківських днів від дати поставки конкретного обсягу, при цьому максимальна сума дебіторської заборгованості покупця не повинна перевищувати 100000грн., дійшов висновку, що умови та строк оплати покупцем товару конкретно визначені у договорі.

Поряд з цим, судом апеляційної інстанції також зазначено, що відповідач, не заперечуючи факт отримання товару, наявність і розмір заборгованості, з формальних причин неправомірно ухиляється від виконання обов’язків по оплаті вартості отриманого товару, оскільки обставини, на які посилається відповідач, не можуть бути підставою для звільнення його від виконання господарських зобов’язань.

Як зазначено попередніми судовими інстанціями, згідно п.4.2 договору поставки у випадку прострочення оплати покупцем продукції, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який стягується пеня від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

З урахуванням положень ст.ст.546, 547, 549 ЦК України, ст.ст.230, 231 ГК України, наведених положень умов договору, суди попередніх інстанцій підставно задовольнили заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача пені за період з 04.07.2007р. по 03.12.2007р. в сумі 8779,76грн., згідно наведеного в позовній заяві розрахунку.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції, зазначивши про припущення порушень місцевим господарським судом норм процесуального права внаслідок розгляду ним справи за відсутності відповідача, що є підставою у відповідності до п.2 ч.3 ст.104 ГПК України для скасування прийнятого у справі судового рішення, правильно скасував рішення місцевого господарського суду та прийняв нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, зі стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості за отримані нафтопродукти в розмірі 127768,64грн., пені за період з 04.07.2007р. по 03.12.2007р. в сумі 8779,76грн.

Передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції (ст.ст. 1115, 1117 ГПК України) не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтарегіон", викладені в касаційній скарзі, зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції згідно зі ст.ст.1115, 1117 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.07.2008р. ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтарегіон" не спростовують висновків господарського суду апеляційної інстанції, у зв'язку з чим відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтарегіон" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.07.2008р. у справі №15/113 залишити без змін.

Головуючий суддя:

О. Кот

Судді:

С. Владимиренко

С. Шевчук