ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"10" листопада 2008 р. Справа № 5/20

за позовом Приватного підприємства "БОСНА"

до відповідача Комунального підприємства "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" Рівненської обласної спілки споживчих товариств

про стягнення заборгованості в сумі 2 120 грн. 76 коп.

Суддя

Представники:

Від позивача : Безуглий С.Л. дир.

Від відповідача : Грибок Л.Т. дов. у справі, Поліщук М.Т. бух.

Ст.ст. 20, 22 ГПК України роз`яснені.

СУТЬ СПОРУ: Приватне підприємство "Босна" звернулось до господарського суду з позовною заявою у якій просить стягнути з Комунального підприємства "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" Рівненської обласної спілки споживчих товариств 1 418 грн. 43 коп. заборгованості, 602 грн. 86 коп. пені, 99 грн. 47 коп. 3-х відсотків річних.

У ході судового розгляду позивач подав заяву про зміну позовних вимог. Просить стягнути з відповідача 216 грн. 61 коп. заборгованості, 602 грн. 86 коп. пені, 99 грн. 47 коп. 3-х відсотків річних.

В судовому засіданні представник позивача підтримав змінені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує, зазначає, що суми, які були перераховані на рахунок позивача в листопаді 2007 року, прийняті позивачем і повинні бути зараховані в рахунок оплати товару, який був поставлений позивачем в листопаді 2007 року. Вважає, що позивачем не доведено, що заборгованість по оплаті виникла по накладним, які вказані в позовній заяві. Подав клопотання у якому просить зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій врахувавши ступінь виконання зобов`язання та те, що відповідач обслуговує сільське населення Чорнобильської зони а також те, що покупцями постійно затримувались платежі за отриманий товар.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, вивчивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд Рівненської області прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на таке.

03 січня 2006 року між приватним підприємством "Босна" та Комунальним підприємством "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" Рівненської обласної спілки споживчих товариств було укладено договір поставки товару № 03/2006-06. Відповідно до п.1.1 договору позивач зобов`язувався постачати відповідачу товар а відповідач зобов`язувався прийняти товар і оплатити його на умовах договору.

За період з моменту підписання договору по 1 листопада 2007 року позивачем було поставлено відповідачу продукцію на загальну суму 466 888 грн. 99 коп. Відповідачем товар оплачувався не своєчасно та не у повному розмірі. При складані акту звірки було виявлено розходження в сумі поставки по накладній № 002216 від 14.08.06 р. За даними ПП "Босна" сума по накладній № 002216 від 14.08.06 р. становить 5 452 грн. 21 коп., відповідач стверджує, що по вказаній накладній отримав товар на суму 5 231 грн. 28 коп. Відповідач зазначає, що у результаті приймання товару за кількістю та якістю встановлено, що поставлений товар частково з простроченим терміном зберігання, не прийнятий відповідачем та повернутий позивачу.

Так при прийманні товару по накладній № 002216 від 14 серпня 2006 року не прийнятий "Вікі-Кетчуп" в кількості 45 шт. по ціні 4 грн. 91 коп. на суму 220 грн. 95 коп., Вікі-Май "Провансаль" - 40 шт. по ціні 1 гр. 30 коп. на суму 52 грн., соус "Гострий" в кількості 8 шт. по ціні 1 грн. 92 коп. на суму 15 грн. 36 коп.

В подальшому ПП "Босна" було виписано скореговану накладну в якій враховано повернення неякісного товару, крім позиції Вікі-Кетчуп Класік в кількості 45 шт. по ціні 4 грн. 91 коп. на суму 220 грн. 95 коп.

Комунальне підприємство "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" Рівненської обласної спілки споживчих товариств стверджує, що зазначений товар на суму 220 грн. 95 коп. від позивача не отримував. Однак у матеріалах справи наявна копія накладної № 002216 від 14.08.06 р. (оригінал оглянуто судом у судовому засіданні) на суму 5 452 грн. 21 коп. з підписами уповноважених осіб з кожної сторони та відбитками печаток сторін. Суд уважає дану накладну належним доказом отримання відповідачем від позивача товару на суму 5 452 грн. 21 коп., в тому числі і Вікі-Кетчупу Класік в кількості 45 шт. по ціні 4 грн. 91 коп. на суму 220 грн. 95 коп.

Платіжним дорученням № 816 від 04.04.08 р. відповідач перерахував позивачу 1 201 грн. 82 коп. З даної суми 4 грн. 32 коп. було зараховано позивачем в рахунок оплати заборгованості по накладній № 002216 від 14.08.06 р.

Доказів оплати 216 грн. 61 коп. відповідач суду не надав.

Стосовно тверджень Комунального підприємства "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" Рівненської обласної спілки споживчих товариств про те, що суми, які були перераховані на рахунок позивача у листопаді місяці 2007 року повинні бути зараховані ним в рахунок оплати товару, який був поставлений ним у листопаді 2007 року, суд зазначає наступне.

Взаємовідносини позивача та відповідача не завершились надходженням оплати по окремому розрахунковому документу, а тривали з лютого 2006 року по січень 2008 року, тобто носять постійний характер. При даних взаємовідносинах заборгованість обліковується наростаючим підсумком, тобто її загальна сума збільшується на вартість відвантаженої покупцю продукції і зменшується на суму оплати, одержану від покупця, в тому числі і на суму часткової оплати.

Нормативними документами не передбачено ведення обліку заборгованості у розрізі окремих періодів, а суми, які надходять як оплата за отриманий товар, враховуються у зменшення загальної суми заборгованості сторін.

Суд зауважує, що згідно з частиною 5 статті 51 Закону України "Про банки та банківську діяльність", платіжні інструменти (платіжні доручення, платіжні вимоги, вимоги-доручення) мають бути оформлені належним чином і містити інформацію про їх емітента, платіжну систему, в якій вони використовуються, правові підстави здійснення розрахункової операції і, як правило, держателя платіжного інструмента та отримувача коштів, дату валютування, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення банком розрахункової операції, що цілком відповідають інструкціям власника рахунку або іншого передбаченого законодавством ініціатора розрахункової операції.

Відповідно до положень Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 29.03.01 р. № 135 та Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.04 р. № 22 реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів одержувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

З урахуванням викладеного позивачем правомірно спрямовувались кошти, які сплачувались відповідачем без чіткого зазначення призначення платежу (без зазначення номеру та дати накладної), на погашення боргу з найдавнішим періодом виникнення. У судовому засіданні бухгалтер відповідача також пояснив, що у випадку коли у платіжному дорученні не зазначено номеру та дати накладної кошти спрямовуються на погашення боргу з найдавнішим періодом виникнення.

Згідно із ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від божника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України, 193 ГК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.

Докази виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань в матеріалах справи відсутні, а тому позовні вимоги про стягнення 216 грн. 61 коп. заявлені обґрунтовано і підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 602 грн. 86 коп., яка передбачена п.6.2. договору № 03/2006-06 від 03.01.06 р.

Відповідно до статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. У п.6.2. договору зазначено, що у разі затримки оплати товару покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочки. Пунктом 4.2. договору передбачено, що покупець зобов`язаний здійснити повний розрахунок за поставлену партію товару не пізніше 21 календарного дня з дати її поставки. Відповідачем не надано суду доказів оплати отриманого у листопаді товару у строки, передбачені договором.

Відповідно до розрахунку позивача загальна сума пені за період з 24.11.08 р. по 22.01.08 р. становить 602 грн. 86 коп.

З урахуванням вищевикладеного, вимоги позивча про стягнення 602 грн. 86 коп. пені підлягають задоволенню.

Згідно вимог ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, які складають 99 грн. 47 коп. згідно поданого позивачем розрахунку.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до п.3 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Юридичний аналіз наведених правових норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені, оскільки відповідачем не подано доказів на підтвердження винятковості даного випадку, пеня нарахована на підставі договору № 03/2006-06 від 03.01.06 р. відповідно до вимог чинного законодавства, а її розмір не є надмірно великим. Позивач проти зменшення розміру пені заперечує.

Згідно із ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем належними та допустимими доказами не доведено безпідставність вимог позивача.

На підставі вищевикладеного позовні вимоги про стягнення з відповідача 216 грн. 61 коп. заборгованості, 602 грн. 86 коп. пені, 99 грн. 47 коп. 3-х відсотків річних ґрунтуються на вимогах закону, договору, підтверджуються матеріалами справи а тому підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі слід покласти на відповідача згідно ст.49 ГПК України.

Керуючись ст. ст.49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Рівненське гуртово-роздрібне об`єднання" Рівненської обласної спілки споживчих товариств (33024, м.Рівне, вул.Млинівська, 20, код 30318321) на користь Приватного підприємства "Босна" (33000, м.Рівне, вул.Будівельників, 6-В, код 32745019) 216 грн. 61 коп. заборгованості, 602 грн. 86 коп. пені, 99 грн. 47 коп. 3-х відсотків річних, 102 грн. 00 коп. державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя

підписано "10" листопада 2008 р.