ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2008 р.

№
36/176

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. - головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Полянського А.Г.,

розглянувши
матеріали

касаційної
скарги

АТЗТ
"Виробничо-торівельна фірма
"Глорія"

на
постанову

Київського
апеляційного господарського суду від 25.03.2008

у
справі

господарського
суду м. Києва

за
позовом

АТЗТ
"Виробничо-торівельна фірма
"Глорія"

До

СПД
ОСОБА_1

Про

визнання
договору оренди розірваним та виселення з займаного (орендованого)
приміщення,

за
зустрічним позовом

СПД
ОСОБА_1

До

АТЗТ
"Виробничо-торівельна фірма
"Глорія"

Про

усунення
перешкод в користуванні майном та стягнення 53725 грн.

в
судовому засіданні взяли участь представники:

позивача: ОСОБА_2 (дов. від 25.01.08 № 1),

відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4(дов. від 11.12.07),

ВСТАНОВИВ :

Рішенням   від 05.10.2007 господарського суду  м. Києва в первісному позові відмовлено
повністю. Зустрічний позов задоволено частково. АТЗТ “Виробничо-торгівельна
фірма “Глорія” зобов'язано усунути перешкоди у користуванні СПД ОСОБА_1
приміщенням АДРЕСА_1 орендованим на підставі договору оренди виробничого
приміщення від 01.08.2002. З АТЗТ "Виробничо-торгівельна фірма  "Глорія" на користь СПД ОСОБА_1
стягнено 39775 грн. безпідставно отриманих коштів, 482, 75 грн. державного мита
та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В
задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовлено.

Постановою від 25.03.08 Київського
апеляційного господарського суду вказане вище рішення змінено в частині
стягнення з АТЗТ “Виробничо-торгівельна фірма “Глорія” на користь СПД ОСОБА_1
39775 грн. безпідставно отриманих коштів, стягнуто 13500 грн. безпідставно
отриманих коштів, 220,00 грн. державного мита та 86,14 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті зустрічних
позовних вимог відмовлено. З СПД ОСОБА_1 на користь АТЗТ “Виробничо-торгівельна
фірма “Глорія” стягнуто 176,88 грн. витрат за подання апеляційної скарги.

Не
погоджуючись з судовими рішеннями, АТЗТ "Виробничо-торівельна фірма  "Глорія" звернулося до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати в
частині відмови в первісному позові з огляду на порушення судами норм
матеріального та процесуального права, первісний позов задовольнити.

СПД
ОСОБА_1 подав до Вищого господарського суду України відзив на касаційну скаргу,
в якому просить залишити її без задоволення, а постанову Київського
апеляційного господарського суду -без змін.

Колегія
суддів, приймаючи до уваги межі перегляду
справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при
винесенні оспорюваного судового акту знаходить необхідним касаційну скаргу
залишити без задоволення.

Як
встановлено судовими інстанціями, які приймали рішення у даній справі,       відповідно до умов договору оренди
виробничого приміщення від 01.08.2002, укладеного між АТЗТ ВТФ “Глорія” та СПД
ОСОБА_1, останнім прийнято в тимчасове орендне користування приміщення їдальні
площею 250 м2, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Смольна, 9 з
метою використання його під м'ясопереробне виробництво. Пунктом 4.3 договору
строк його дії встановлено з 15.08.2002 по 15.08.2012.

Відповідно
до п.п. 5.1, 5.2 вказаного договору СПД ОСОБА_1 зобов'язався сплачувати орендну
плату у розмірі 2750 грн. шляхом щомісячного перерахування її на рахунок АТЗТ
ВТФ “Глорія” до 10 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно
з п. 10.1 договору останній припиненню в односторонньому порядку не підлягає за
виключенням грубого порушення умов договору тією чи іншою стороною.

Судами з'ясовано, що 12.10.2004 АТЗТ
ВТФ “Глорія” на адресу відповідача направлено лист № 38, в якому до його відома
доведено про зміни до договору оренди від 01.08.2002 в частині збільшення
орендної плати за 250 м2 до 6000 грн. щомісяця з 01.10.2004.

Листом
№ 112 від 18.11.2005 АТЗТ ВТФ “Глорія” повідомило орендаря про припинення
договору оренди від 01.08.2002 у зв'язку із реконструкцією будівлі, де
розміщені площі, що орендуються та просило звільнити орендоване
приміщення,  передавши його згідно акту
прийому-передачі.

Листом від 30.12.2005 № 126 СПД
ОСОБА_1 повідомлено про зміни до договору оренди в частині площі орендованого
приміщення (збільшення до 273,3  м2)
та орендної плати (збільшення до 34,00 грн. за 1 м2).

В подальшому АТЗТ ВТФ “Глорія”
на адресу відповідача направлено для підписання додаткову угоду від 24.11.2006
до договору оренди від 01.08.2002, предметом якої було дострокове розірвання
вказаного договору з 25.12.2006. Зазначену додаткову угоду СПД ОСОБА_1
підписано не було.

Листом від 06.02.2007 АТЗТ ВТФ
“Глорія” повідомило СПД ОСОБА_1  про
відмову від договору оренди від 01.08.2002 у зв'язку з несплатою ним орендної
плати більше ніж за 3 місяці.

Відповідно до ч. 1 ст. 188
Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або
договором.

У разі якщо сторони не досягли
згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у
встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона
має право передати спір на вирішення суду (п. 4 ст. 188 Господарського кодексу
України).

При цьому судами попередніх інстанцій
правомірно взято до уваги той факт, що у травні 2006 АТЗТ ВТФ “Глорія”
відключено орендоване СПД ОСОБА_1 приміщення від подачі електроенергії, про що
останній був повідомлений листом орендодавця від 05.05.2006 № 56, що
підтверджується наявними у матеріалах справи актами від 15.05.2006 р., 20.12.2006
р. та 30.05.2007 та також не заперечувалося позивачем.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли
обгрунтованого висновку про належне виконання СПД ОСОБА_1 умов договору оренди
від 01.08.2002 в частині здійснення орендної плати (вказане підтверджується
наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями про сплату за період з
05.02.2004 по 14.06.2006 суми 117225 грн. орендної плати за січень 2004 -
липень 2006).

При цьому суд апеляційної
інстанції, дослідивши фактичні обставини справи,  дійшов обгрунтованого висновку про погодження
сторонами змін до договору оренди в частині підвищення ставки орендної плати з
2750 грн. до 4500 грн., оскільки лист орендодавця від 12.10.2004 року свідчить
про оферту щодо підвищення орендної ставки, а дії орендаря по оплаті у розмірі
4500,00 грн. свідчить про акцепт даної оферти.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК
України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України за
користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється
договором найму.

Судами встановлено, що за спірний період з
січня 2004 по липень 2006  СПД ОСОБА_1
згідно п. 5.1 договору оренди був зобов'язаний сплатити 123750 грн. за
користування приміщенням, яку і було сплачено останнім.

Також судами з'ясовано, що з липня 2006
відповідачем орендна плата не сплачувалась, оскільки з травня 2006 року АТЗТ
ВКФ “Глорія” було відключено електроенергію у переданих в оренду СПД ОСОБА_1
приміщеннях, внаслідок чого останній був позбавлений можливості здійснювати
господарську діяльність та використовувати орендоване приміщення за
призначенням - технологічний процес м'ясопереробного виробництва було
перервано.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що судами обгрунтовано взято до уваги положення ч. 6 ст.
762 ЦК України, згідно якої наймач звільняється від плати за весь час, протягом
якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не
відповідає, у зв'язку з чим останні дійшли правомірного висновку про
безпідставність вимог АТЗТ ВКФ “Глорія” про розірвання договору оренди з
причини невнесення орендної плати та виселення відповідача з огляду на чинність
спірного договору оренди.

Також правомірним вбачається висновок
суду апеляційної інстанції щодо частково задоволення зустрічних позовних вимог.

Відповідно до ст. 767 ЦК України
наймодавець зобов'язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що
відповідають умовам договору найму та її призначенню.

З врахуванням встановленого судами факту
відключення АТЗТ ВКФ “Глорія” електроенергії у орендованих СПД ОСОБА_1
приміщеннях, внаслідок чого його було позбавлено можливості використовувати
приміщення за призначенням та внесення останнім орендної плати, суди дійшли
правомірного висновку про задоволення вимог СПД ОСОБА_1 про усунення перешкод у
користуванні орендованим приміщенням АДРЕСА_1 у м. Києві та стягнення 13500
грн. орендної плати, сплаченої за платіжними дорученнями № 68 від 17.04.2006, №
85 від 16.05.2006 та № 102 від 14.06.2006 як безпідставно перерахованих.

З
врахуванням викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України
вважає, що судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального  та
процесуального права і підстави для їх скасування відсутні.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119,
11111 ГПК України, Вищий
господарський  суд   України

ПОСТАНОВИВ  :

Касаційну скаргу залишити
без задоволення.

Постанову
від 25.03.08 Київського апеляційного господарського суду у справі № 36/176
залишити без змін.

Головуючий
Божок В.С.

Судді
Костенко Т.Ф.

Полянський А.Г.