ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2008 р.

№ 16/86-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. –головуючого (доповідача), Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

за участю представників: позивача –

відповідача –

розглянувши касаційну скаргу ТзОВ "СТК" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17 липня 2008 року у справі за позовом ТзОВ "Інтерпромбуд" до ТзОВ "СТК" про стягнення 52022 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2008 року позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача про стягнення 52022 грн. заборгованості.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13 травня 2008 року (суддя Загинайко Т.В.) в позові відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17 липня 2008 року рішення суду скасоване частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 10000 грн. основного боргу, 20,55 грн. 3% річних, 290 грн. втрат від інфляції, судові витрати. В решті частині рішення суду залишене без змін.

Не погоджуючись з прийнятою постановою суду, ТзОВ "СТК" просить її скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, 1 лютого 2006 року між сторонами у справі був укладений договір №4, за умовами якого субпідрядник зобов'язався виконати власними та залученими силами роботи на об’єкті замовника: "Реконструкція нежитлової будівлі під банк на площі Красній, 2в у м. Дніпропетровську», вид робіт: «Загальнобудівельні роботи», замовник: акціонерний банк "Брокбізнесбанк".

Відповідно до п. 7.1 вказаного договору, строк виконання робіт за договором встановлений 28 лютого 2006 року.

Пунктами 8.1, 8.2 укладеного договору сторони передбачили, що при завершенні робіт субпідрядник надає генпідряднику акт здачі-приймання виконаних робіт за формою КБ-2в протягом двох днів після завершення робіт. Здача-приймання виконаних підрядних робіт здійснюється уповноваженими представниками сторін протягом трьох робочих днів,

Згідно п.3.1 договору, розрахунки генпідрядника з субпідрядником проводяться протягом п'яти банківських днів з моменту виставлення рахунку, виписаного субпідрядником на підставі підписаних актів приймання фактично виконаних підрядних робіт.

Як правильно встановлено судом при розгляді справи, у встановлений договором строк роботи відповідачем виконані не були.

7 березня 2006 року позивачем була проведена оплата за загальнобудівельні роботи по укладеному договору №4 в сумі 10000 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до п.12.5 договору, генпідрядник вправі розірвати договір в односторонньому порядку при порушенні строків виконання робіт більш ніж на 10 днів з вини субпідрядника, а також в інших випадках порушення субпідрядником умов договору.

Згідно п.10.4 договору, якщо субпідрядник не приступає своєчасно до виконання договору або виконує роботи настільки повільно, що закінчення виконання робіт по етапу у строк, обумовлений в договорі, стає явно неможливим, генпідрядник вправі в односторонньому порядку розірвати даний договір, попередивши про це субпідрядника за 10 днів. В цьому випадку субпідрядник повертає генпідряднику зайво отриману суму.

З матеріалів справи вбачається, що 18 грудня 2007 року позивач звернувся до відповідача з листом про розірвання договору та повернення отриманих грошових коштів в сумі 10000 грн., у зв'язку з тим, що станом на 30.11.2006 року відповідач не приступив до виконання робіт за договором, що унеможливлює їх закінчення у встановлені договором строки.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи той факт, що спірна сума грошових коштів відповідачем позивачеві повернена не була, апеляційний господарський суд обгрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 10000 грн. боргу, скасувавши рішення місцевого суду в цій частині.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції правильно стягнув з відповідача три відсотки річних в розмірі 20, 55 грн. та 290 грн. збитків від інфляції, залишивши без змін рішення місцевого господарського суду про відмову в позові в решті позовних вимог.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону і обставинам справи, тому підстав для її зміни немає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17 липня 2008 року залишити без змін, а касаційну скаргу ТзОВ "СТК" –без задоволення.

Головуючий, суддя В.Дерепа

Судді Б.Грек

Л.Стратієнко