ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

22.09.2008

Справа №2-9/7748.1-2008

За позовом Державного підприємства „Дельта –лоцман” (54001, м.Миколаїв, вул..Лягіна, 27)

До відповідача Державного підприємства „Керченський морський торговельний порт” (98312, м.Керч, вул..Кірова, 28)

Про стягнення 56166,77дол. США

Суддя ГС АР Крим Н.С.Пєтухова

Представники:

Від позивача – Божник С.Ю.- представник, дов. пост. №41 від 25.06.2008 р.

Від відповідача – Климачева Л.С.- представник, дов. пост. від 06.10.2005 р.

Суть спору: Позивач звернувся до Господарського суду АР Крим із позовом, у якому просить стягнути з відповідача 56166,77 дол. США заборгованості, у тому числі 50421,97 дол. США боргу, 2215,58 дол. США пені та 3529,52 дол. США штрафу.

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.10.2007 р. по справі № 2-2/8585-2007 (суддя Толпиго В.І.) у стягненні боргу за податком на додану вартість у розмірі 8403,66 дол. США, пені у розмірі 2215,28 дол. США, штрафу у розмірі 3529,52дол. США, було відмовлене. У частині стягнення 42018,31 дол. США провадження у справі було припинено у зв'язку з відсутністю предмету спору. Було стягнуте з Державного підприємства „Керченський морський торговельний порт” (98312, м. Керч, вул. Кірова, 28, р/р9 у КФ АБ “Експрес-Банк”, МФО 384674, , ІПН 63, св № 00340321) на користь ДП „Дельта-лоцман”, (54001, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 27, , р/р 0238, р/р 0238 у МФ ВАТ “Кредит промбанк”, МФО 326007, VAT KREDITPROMBANK KIEV for NIKOLAEV BRANCH, SWIFT: KPRBUAUK, MFO 326007, acc.: 0238. SE –PILOT”, банк-кореспондент: Citibank N. A., New York, NY, SWIFT BIC: CITSUS33, асс.: 36156488 ) 28,14 дол. США держмито, 59грн. витрат по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

Позивач не погодившись з вищевказаним рішенням Господарського суду АРК подав Апеляційну скаргу.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.12.2007 р. по справі № 2-2/8585-2007 апеляційна скарга позивача була залишена без задоволення.

Не погодившись з постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.12.2007 р. позивач подав касаційну скаргу до Вищого Господарського суду України.

Постановою Вищого Господарського суду України від 03.07.2008р. по справі № 2-2/8585-2007 касаційна скарга позивача була задоволена частково, Постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.12.2007 р. та рішення Господарського суду АРК від 04.10.2007 р. по справі № 2-2/8585-2007 були скасовані в частині відмови у задоволенні позову про стягнення сум ПДВ, пені та штрафу, в цій частині справа була передана на новий розгляд до Господарського суду АРК.

Позивач позивні вимоги у частині стягнення 8403,66 дол. США – ПДВ на надані послуги, пені 2215,58 дол. США та штрафу у розміру 3529,52 дол. США підтримав.

Відповідач позивні вимоги позивача не признав у повному обсязі: у частині стягнення 8403,66 дол. США - ПДВ на надані послуги, дані вимоги відповідач не признає, посилаючись на те, що відповідно до п.5.15 ст.15 Закону України «Про податок на додану вартість» операції з поставки послуг за перевезення(переміщення) пасажирів та вантажів транзитом через територію і порти України звільняються від оподаткування. Згідно з абзацом третім п.п. 6.2.4 п.6.2 ст. 6 Закону України «Про податок на додану вартість» операції платника податку, що пов’язані з перевезенням (переміщенням) пасажирів та вантажів транзитом через територію України, оподаткуються в порядку, передбаченому п.5.15 ст. 5 цього закону. Позивні вимоги у частині стягнення пені та штрафу відповідач також не признає, посилаючись на відсутність договору.

У судовому засіданні 26.08.2008 р. була оголошена перерва до 22.09.2008 р. до 12:00 годин.

22.09.2008 р. судове засідання відбулось у присутності представника позивача. Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Про день слухання справи був сповіщений належним чином. Причина не явки представника відповідача суду не відома.

Розглянувши матеріали справи, а також додатково надані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, суд –

В с т а н о в и в:

У період з 01.03.2007р. по 28.03.2007р. позивач надав послуги з лоцманського проведення та регулювання руху суден Грузії, які знаходились під агентуванням відповідача.

Надання послуг здійснювалось на підставі заявок відповідача, фактичне надання Позивачем послуг підтверджується квитанціями СРРС та лоцманськими квитанціями, яки є у справі.

Відповідно до ст. 11, 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов’язки виникають із договорів та інших правочинів, а також із дій осіб, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Згідно з ч.1 ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

Відповідно до ст. 106 Кодексу торговельного мореплавства України із суден, що користуються послугами державних морських лоцманів, справляється лоцманський збір, порядок справлення і розмір якого встановлюються Міністерством транспорту України за погодженням з Міністерством економіки України.

Відповідно до ст. 115 Кодексу торговельного мореплавства України із суден, що користуються послугами служби регулювання руху суден, справляється збір, порядок справлення і розмір якого встановлюються Міністерством транспорту України за погодженням з Міністерством економіки України.

Наказом Міністерства транспорту України від 27.06.1996. № 214, зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 374/1399 від 24.07.1996.) затверджені збори і плати за послуги, що надаються суднами у морських торговельних постах України, в тому числі лоцманський збір та збір за користування послугами служби регулювання руху суден.

У період з 01.03.2007р. по 28.03.2007р. позивач надав відповідачеві послуги з лоцманського проведення суден та послуги служби регулювання руху суден на загальну суму 50421,97 дол. США, у тому числі 8403,66 дол. США - ПДВ на надані послуги.

Відповідач провів з позивачем розрахунки у сумі 42018,31 дол. США, несплаченими залишились 8403,66грн. дол. США - ПДВ на надані послуги.

Відповідно до ст. 1 Закону України “Про транзит вантажів”, під транзитними послугами розуміється безпосередньо пов’язана з транзитом вантажів підприємницька діяльність учасників транзиту (до яких, зокрема, відносяться порти), що здійснюється в межах договорів (контрактів) перевезення, транспортного експедирування, доручення, агентських угод тощо, транзит вантажів –це перевезення транспортними засобами транзити транзитних вантажів під митним контролем через територію України між двома пунктами або в межах одного пункту пропуску через державний кордон України; учасники транзиту –це вантажовласники та суб’єкти підприємницької діяльності (перевізники, порти , станції, експедитори, морські агенти, декларанти та інші), які у встановленому порядку надають (виконують) транзитні послуги (роботи).

Згідно п. 6.2.4. Закону України від 03.04.1997. № 168/97- ВР “Про податок на додану вартість” операції з поставки послуг платником податку, пов’язані з перевезенням (переміщенням) пасажирів і вантажів транзитом через територію України, оподатковуються у порядку, передбаченому пунктом 5.15 Закону України “Про податок на добавлену вартість”. Пунктом 5.15 цього Закону передбачено звільнення від оподаткування операції з поставки послуг по перевезенню (переміщенню) пасажирів та вантажів транзитом через територію і порти України.

Згідно з п.3.2.14, 3.2. ст. 3 цього Закону, не є об’єктом оподаткування надання послуг з агентування і фрахтування морського торговельного флоту судновими агентами

У відповідності з п.5.16 Закону України “Про податок на додану вартість” звільняються від оподаткування операції з поставки послуг, що надаються іноземним суднам та оплачуються ними відповідно до законодавства України портовими зборами.

При таких обставинах, вимоги позивача про стягнення податку на добавлену вартість, суперечать положенням Законів України “Про податок на додану вартість” та “Про транзит вантажів”.

У заявках на лоцманське проведення вказаних у позові суден відповідачем зазначено мету проходу судна КЄК, а саме „транзит", „навантаження транзитного вантажу - сірки".

Лоцманські квитанції, що видані позивачем на підтвердження фактичного

надання послуг цим суднам, також містять відомості про вантаж, що перевозили

вказані судна, які збігаються з найменуванням вантажу, зазначеного у заявках на

прохід судна, і його кількістю, зазначеною у коносаментах і вантажних маніфестах

з відповідними відмітками митниці стосовно режиму переміщення вантажу через

митний кордон України. Таким чином підтверджується статус вантажу як

транзитного.

У Постанові Вищого Господарського суду України від 03.07.2008 р. по справі № 2-2/8585-2007 вказане, що судам належало дослідити чи внесено сторонами спірні суми з податку на додану вартість до документів податкового обліку відповідно до приписів пп. 7.2.8 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", чи вівся платником податку окремий облік операцій з поставки та придбання товарів (послуг), які підлягають оподаткуванню цим податком, а також які не є об'єктами оподаткування згідно із ст. 3 та звільнених від оподаткування згідно із ст. 5 цього Закону, чи відповідають відомості податкового обліку відомостям щодо спірних сум, та дати вказаним обставинам належну правову оцінку.

Вказівки, що є у постанові касаційної інстанції обов’язкові для суду першої інстанції у час нового розгляду справі.

Податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України. (Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 №2181-ІП).

Як вбачається з наведеної норми права, суб'єктом податкового зобов'язання є з одного боку платник податку, а з іншого бюджет або державні фонди (або уповноваженні органи). Йдеться про обов'язки які виникають у платника податку перед державою, а не про зобов'язання які виникають між двома господарюючими суб'єктами.

Тому застосування податкового законодавства, має відбуватися лише для з'ясування того чи повинен був позивач нараховувати ПДВ, чи ні.

Між позивачем та відповідачем існують господарські взаємини, які насамперед врегульовані Цивільним та Господарським кодексами України, КТМ.

Вимоги позивача про стягнення податку на додану вартість, суперечать положенням Закону України "Про податок на додану вартість" та Закону України "Про транзит вантажів".

При вказаних обставинах, у стягненні 8403,66грн. дол. США - ПДВ на надані послуги позивачу слідує відмовити.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 2215,58 дол. США пені та 3529,52 дол. США штрафу за період з 15.03.2007р. по 10.05.07р.

Суд вважає, що позивні вимоги в цій частині позову не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов’язання. Згідно зі ст.. 547 Господарського кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання вчинюється у письмовій формі. Таким чином, майнова відповідальність за невиконання або неналежне виконання грошового зобов’язання, тобто зобов’язання, в силу якого боржник зобов’язаний сплатити певну грошову суму, по будь-якому договору, наступає відповідно до договору. Договір сторонами не укладався.

Витрати по оплаті держмита і за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відносяться на сторони пропорційно обгрунтованності позивних вимогам відповідно до ст. 49 ГПК України.

Рішення оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України і підписано 24.09.2008р.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 49, 77, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          У стягненні боргу за податок на додану вартість у розміру 8403,66 дол. США, пені 2215,58 дол. США та штрафу у розміру 3529,52 дол. США, відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Петухова Н.С.