ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.10.08                                                                                           Справа№ 32/208

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О. при секретарі судових засідань Палюх Г.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом: Закритого акціонерного товариства „Компанія „Нафтогазінвест”, м.Львів.

До Дочірньої компанії „Укргазвидобування” в особі газопромислового управління „Львівгазвидобування”, м.Львів.

Про стягнення 182 847,41 грн.

Представники сторін:

Від позивача: Тиховський Т.О. –представник (довіреність б/н від 28.08.2008р.)

Від відповідача: Стеблецький Р.В. –провідний юрисконсульт юридичного відділу (довіреність від 08.01.2008р. № 2-42д).

Права та обов’язки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України роз’яснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотань про технічну фіксацію судового процесу не надходило.

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Закритим акціонерним товариством „Компанія „Нафтогазінвест”, м.Львів до Дочірньої компанії „Укргазвидобування” в особі газопромислового управління „Львівгазвидобування”, м.Львів про стягнення 182 847,41 грн. заборгованості.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду.

Представник позивача в судовому засіданні 07.10.2008р. подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 170 268,40 грн.

Сторони подали спільно підписаний та скріплений печатками акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2006р. по 16.09.2008р., згідно якого заборгованість відповідача становить 170 268,40 грн., оригінал якого було оглянуто в судом та копію долучено до матеріалів справи.

Відповідач подав відзив в якому вказав, що заборгованість згідно даних його бухгалтерського обліку становить 170 268,40 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

24.01.2003р. між ЗАТ «Компанія «Нафтогазінвест» (постачальник) та Газопромисловим управлінням «Львівгазвидобування»Дочірньої компанії «Укргазвидобування»(покупець) було укладено договір постачання № 56-11/пр (надалі по тексту –договір), згідно якого постачальник зобов»язується передати у власність (повне господарське відання покупця) товарно-матеріальні цінності (надалі –товар), згідно специфікацій, які є невід»ємною частиною договору, а покупець зобов»язується прийняти товар та оплатити його.

За умовами п.4.4 договору прийом кожної партії оформляється актом прийому-передачі, або накладними.

Згідно додаткової угоди № 1 від 06.04.2005р. до договору, остаточна сума оплати за поставлені товари - до 31.12.2005р.

Позивач свої зобов»язання згідно договору виконав належним чином, факт поставки товарів підтверджується накладними № 108 від 28.11.2003р., № 118 від 28.11.2003р.; № 122 від 25.12.2003р.; №127 від 29.12.2003р., № 136 від 30.12.2003р.

Однак, відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо оплати за отримані товарно-матеріальні цінності.

Позивач звертався до відповідача з листами № 218 від 16.11.2004р.; № 172 від 25.03.2004р., № 217-1 від 05.10.2004р.; № 7 від 17.02.2005р., № 18 від 15.04.2005р.; № 21 від 04.05.2005р.; № 15 від 07.06.2006р.; № 139 від 28.03.2007р. щодо погашення боргу, відповіді на які не отримав.

Крім того, позивач звертався до відповідача з претензію № 121 від 28.12.2006р., яка також була залишена без відповіді.

Станом на день подання позову заборгованість відповідача становила 182 662,80 грн., з врахуванням уточнення позовних вимог, заборгованість становить 170 268,40 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

При прийнятті рішення суд виходив із наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов”язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов»язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов»язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності, або в інших цілях, а покупець зобов»язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов»язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Не допускається одностороння відмова від виконання договору чи зміна умов його виконання (ст.525 ЦК України).

З вищенаведеного, випливає, що вимоги позивача в сумі 170 268,40 грн., з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог в частині суми боргу є обгрунтованими та підлягають задоволенню,

Крім того, суд приймає до уваги акт звірки наданий сторонами в судовому засіданні 07.10.2008р., щодо розрахунків між сторонами за період з 01.01.2006р. по 16.09.2008р., згідно якого борг становить 170 268,40 грн.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в сумі 170 268,40 грн. є обгрунтованими, підтверджені матеріалами справи, та підлягають до задоволення.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 11, 525, 526,530, 610, 612 ЦК України, ст.ст.174, 193ГК України, ст.ст. 33, 43, 49, п.1-1 ст.80, ст.ст. 82-84, 115,116 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Дочірньої компанії «Укргазвидобування»в особі газопромислового управління «Львівгазвидобування», вул.Рубчака, 3 м.Львів ( р/р 652 в Залізничному відділенні ПІБ м.Львова, МФО 325105, ) на користь Закритого акціонерного товариства «Компанія «Нафтогазінвест», вул. Рубчака, 3 м.Львів (р/р 260083204 в АКБ «Львів»м.Львова, МФО 375268, ) 170 268,40 грн. основного боргу, 1 702,68 грн. держмита, 118,00 грн. вартості витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

4. В частині стягнення 12 579,01 грн. провадження у справі припинити.

5. Рішення вступає в законну силу відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Суддя                                                                                           Сухович Ю.О.