ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 4/254

26.06.08

За позовом          Головного управління економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради

До                    Державного підприємства “Житлоінбуд”

про                     стягнення 4 199 690,00 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

від позивача:          Цюра П.С.–дов.

від відповідача:          Журба М.В. –дов.; Леченкова О.А. –дов.

в засіданні приймали участь:

Обставини справи :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 4199 690,00 грн., в тому числі 3 748 710,00 грн. заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 450 980, 00 грн. пені за договором № 766 від 07 жовтня 2005 року.

Відповідач проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, про що він вказав в письмовому запереченні на позовну заяву від 08.06.2008 року.

Позивач від 19.06.2008 року надав письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що відповідно до платіжного доручення від 24 квітня 2008 року № 76 відповідачем оплачено пайову участь у сумі 2 260 599, 99 грн.

В зв’язку з цим, позивач зменшив позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача 1 939 090, 00 грн., в тому числі 1 488 110, 00 грн. заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 450 980, 00 грн. пені.

Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу, заслухавши пояснення представників позивача та з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають значення для справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2005 року між Головним управлінням економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Державним підприємством “Житлоінбуд” було укладено Договір № 766.

Відповідно до п. 1.1 Договору його предметом є сплата Відповідачем пайової участі (внесків) на створення інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва у зв'язку із будівництвом житлових будинків, з вбудованими приміщеннями, з прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом по пр. Перемоги 115-А у Святошинському районі м. Києва.

Даний Договір було укладено на підставі та на виконання рішення Київської міської ради “Про пайову участь (внески) інвесторів (забудовників) у створенні соціальної або інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва” від 27.02.2003 р. № 271/431.

Згідно з п.1 Нормативів для визначення розмірів пайових внесків інвесторів (забудовників) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва пайовий внесок інвесторів (забудовників) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста являє собою одноразовий внесок, який інвестор має сплатити до бюджету м. Києва. Сплата даних внесків покладається на інвесторів (забудовників), що здійснюють на території міста Києва будівництво або реконструкцію будь-яких об'єктів.

Відповідно до Розділу “Порядок і терміни сплати” п. 4.6. Нормативів, пайовий внесок сплачується на підставі договору між Головним управлінням економіки та інвестицій та інвестором (забудовником).

Таким чином, сплата пайових внесків є необхідною умовою здійснення інвестиційної діяльності щодо будівництва об'єктів нерухомості у м. Києві, якою займається Відповідач. В свою чергу, Договір про сплату пайового внеску між Позивачем та Відповідачем є угодою про розмір пайового внеску, термін (графік) сплати, умови індексації, майнові та інші права сторін, відповідальність сторін, та інше. Договір щодо сплати таких внесків було укладено на добровільних засадах в порядку, передбаченому законодавством, зокрема –на підставі ст. 648 Цивільного кодексу України. Розмір пайових внесків був належним чином погоджений між Позивачем та Відповідачем, про що свідчать підписи сторін на розрахунках № 1-7, що є невід'ємними частинами Договору.

На день подачі позову Відповідач повинен був сплатити пайовий внесок у повному обсязі. Втім, Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, оскільки до моменту подачі позову сплатив лише 3 390 900,01грн.

Від 19.06.2008 року позивач надав суду письмове пояснення по справі, в якому зазначив, що відповідно до платіжного доручення від 24 квітня 2008 року № 76 відповідачем оплачено пайову участь у сумі 2 260 599, 99 грн.

Таким чином відповідно до вищезазначеного письмового пояснення по справі позивач зменшив суму позовних вимог на суму 1 939 090, 00 грн., в тому числі 1 488 110, 00 грн. заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 450 980, 00 грн. пені.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині сплати індексу інфляції в сумі 1 488 110,00 грн., в інших вимогах суд позивачу відмовляє з наступних підстав:

07 жовтня 2005 року між Головним управлінням економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Державним підприємством “Житлоінбуд” було укладено Договір № 766.

Відповідно до п. 1.2. Договору розмір пайового внеску становить 5 651 500,00 грн. Згідно п.2.1.2. Договору Відповідач зобов'язаний був перерахувати цю суму в термін з жовтня 2005 року по грудень 2006 року включно, рівними частками, щомісячно, але не пізніше 28 числа на бюджетний рахунок цільового фонду спеціального фонду міського бюджету.

Вищезазначені умови договору були виконанні на момент подачі позову до господарського суду, а саме 24 квітня 2008 року, що підтверджується платіжними дорученнями:

1)          від 28 березня 2006 року № 252 на суму 2 260 600, 00 грн.;

2)          від 11 квітня 2006 року № 303 на суму 376 766, 67 грн.;

3)          від 04 травня 2006 року № 408 на суму 376 766, 67 грн.;

4)          від 02 червня 2006 року № 478 на суму 376 766, 67 грн.;

5)          від 24 квітня 2008 року № 76 на суму 2 260 599,99 грн.

В сумі вищенаведені платежі дорівнюють 5 651 500,00 грн., тобто на момент подачі позову відповідач виконав свої зобов'язання відповідно до п 1.2 договору щодо сплати пайового внеску у повному обсязі.

З цих підстав предмет спору, щодо вимоги про стягнення основного боргу, відсутній, тому суд в частині стягнення основного боргу з відповідача припиняє провадження у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Вимога позивача щодо стягнення індексу інфляції в сумі 1 488 110, 00 грн. задовольняються судом, оскільки Відповідач належним чином не виконав своє грошове зобов'язання зі сплати пайових внесків, тому відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до розрахунку позивача, який не спростований відповідачем, інфляційні втрати за весь час прострочення складають 1488 110 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суду надано докази несвоєчасної сплати основного боргу, тому позивачем правомірно заявлена вимога про стягнення з відповідача, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України 1488 110, 00 грн. індексу інфляції.

Заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача пені у сумі 450 980,00 грн. за прострочення виконання зобов'язання не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України передбачена спеціальна позовна давність. Пунктом 2 цієї статті позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідачем в судовому засіданні та клопотанні від 26.06.2008р. заявлено, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення пені, і з цих підстав просить позивачу відмовити в цієї частині позові.

Позивач не надав суду клопотання про відновлення строку позовної давності на стягнення пені за період з червня 2006р. по грудень 2006р.

Господарський суд з матеріалів справи не вбачає поважних причин для відновлення строку позовної давності.

Відповідно до ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої, заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, тому в частині позову про стягнення пені, суд відмовляє.

За таких обставин позовна заява Позивача підлягає задоволенню частково.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

В засіданні суду 26.06.2008 року, за згодою представників позивача та відповідача, суддя оголосив тільки вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України,

Керуючись ст. 49, п. 1.1. ст. 80, ст. ст. 82-85 ГПК України Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства “Житлоінбуд” (01010, м. Київ, вул. Суворова, 1; Код 30860220) на користь Головного управління економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36; Код 04633, 00 індексу інфляції; 20990грн.20коп. державного мита та 118 грн. інформаційних витрат.

Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

2.В частині стягнення основного боргу провадження по справі припинити.

3. В частині стягнення пені відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                           І.І. Борисенко

Рішення підписано:25.07.2008р.