ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2008 Справа №4/316-18/13

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Регіональний економіко-правовий центр з питань банкрутства”, м. Київ

до Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії “Хліб України” „Пирятинський комбінат хлібопродуктів”, м Пирятин

про стягнення 31 411,25грн.

Суддя Паламарчук В.В.

Представники:

від позивача: Ляшенко М.В. доручення від 22.01.2008 р.

від відповідача: не з’явився

Суть спору: розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Регіональний економіко-правовий центр з питань банкрутства”, м. Київ до Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії “Хліб України” „Пирятинський комбінат хлібопродуктів” про стягнення 31411,25грн. заборгованості згідно договору №011003-2 від 01.10.2003року (з яких 24000,00грн.- основний борг, 5658,00грн.- інфляційні, 1753,25грн. –3% річних).

Позивач на позові наполягає, та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві на позов.

Справа відповідно до вимог ст. 75 ГПК України розглядається за наявними і ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

01.10.2003р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Регіональний економіко-правовий центр з питань банкрутства”, м. Київ (далі –Позивач або виконавець) та Дочірнім підприємством Державної акціонерної компанії “Хліб України” „Пирятинський комбінат хлібопродуктів” (далі –відповідач або замовник) був укладений договір №011003-2 про надання правової допомоги (далі –договір).

Згідно до п. 1.2. договору замовник доручає і оплачує, а виконавець виконує послуги правового характеру на умовах, викладених у цьому договорі.

Відповідно до п. 5.1. договору, за послуги, надані виконавцем згідно з цим договором, замовник щомісяця сплачує абонентську плату у сумі 2000,00грн.

Сторони у п. п. 5.2, 5.3 договору домовились, що після надання кожного конкретного виду послуг сторони складають акт передачі-приймання наданих послуг, оплата перераховується на рахунок виконавця протягом трьох діб з дня підписання акту передачі-приймання наданих послуг.

Пункт 5.5 договору також встановлює додаткову винагороду виконавця, що пов’язана з наданням правової допомоги із стягненням на користь замовника заборгованості та щодо заявлених вимог до замовника.

Отже, договором передбачено три види оплати: абонентська плата в твердій грошовій сумі (2000,00грн.), що стягується щомісяця за період дії договору, плата за виконанні роботи на підставі актів передачі-приймання виконаних робіт та додаткова винагорода.

В матеріалах справи містяться акти передачі-приймання виконаних робіт по договору, а саме: акт від 05.12.2003р. та акт від 05.02.2004р. на загальну суму 8000,00грн., відповідно до яких сторони домовились включити абонентську плату із жовтня 2003року по січень 2004року у вартість наданих послуг. Відповідачем вказані акти підписані, роботи прийняти та оплачені частково у сумі 6000,00грн.(платіжні доручення №342 від 13.04.2004року, №443 від 18.05.2004року, №824 від 15.09.2004року, копії знаходяться у матеріалах справи). Таким чином, несплаченою залишилась заборгованість у сумі 2000,00грн.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов’язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.

Ст. 193 Господарського кодексу України, згідно з якою “суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору...”

Твердження Відповідача, що договором №011003-2 від 01.10.2003р. про надання правової допомоги передбачено “оплату виключно за надані Виконавцем послуги” не приймаються, оскільки цьому суперечить умови договори де передбачено три види оплати, а саме: абонентська плата (п.5.1. договору), плата за виконані роботи (п.п. 5.2., 5.3. договору) та додаткова винагорода (п. 5.5. договору). Абонентська плата, сплачується щомісяця та не залежить від надання послуг, вона є свого роду гарантійним внеском на обов’язкове надання послуг Виконавцем Замовнику. При цьому, для проведення абонентської плати не вимагається актів прийому-передачі та рахунків, оскільки вона встановлена у твердій грошовій сумі і стягується щомісяця за весь період договору.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже заборгованість відповідача по сплаті абонентської плати за період дії договору (з 01.10.2003 року по 31.12.2004 року з урахуванням здійснених відповідачем проплат) становить 24000,00 грн.

Слід зазначити, що поняття абонентської плати передбачає, що це є фіксований платіж, якій вноситься незалежно від факту отримання послуг.

Аналогічне поняття міститься у Законі України “Про телекомунікації” від 18.11.2003р. №1280-4 де встановлено, що “абонентська плата –фіксований платіж, який може встановлювати оператор телекомунікацій для абонента за доступ на постійній основі до своєї телекомунікаційної мережі незалежно від факту отримання послуг”.

Ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України відповідно до якої „Відсутність своєї вини доводить особа, що порушила зобов’язання”. Це також підтверджується листом Вищого арбітражного суду від 20.05.1992р. за №01-8/598 в якому зазначено, що „відповідач у випадку невизнання позову з мотиву відсутності вини зобов’язаний довести свої заперечення”.

Відповідач не надав доказів не виконання договору позивачем, які в нього витребувались судом, а акти передачі-приймання виконаних робіт від 05.12.2003р., від 05.02.2004р., ним підписані та не оспорювались, крім того договір відповідачем не був розірваний і визнаний недійним.

Отже, Відповідач не надавши відповідних доказів невиконання договору Позивачем не довів відсутність своєї вини.

Відповідно до п. 7.1 договору „У разі порушення зобов’язань за цим Договором винна Сторона несе відповідальність перед другою Стороною у порядку, встановленому чинним законодавством України”.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача 5658,00грн. суми інфляції за не виконання грошового зобов’язання за період з 08.12.2003 року по 30.09.2006 року та 1753,25 грн. суми 3 % річних за період з 08.12.2003 року по 09.11.2006 року, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до п. 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності зі ст. 43 ГПК України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності, і жодний доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили.

Як зазначається в частині першій ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити.

2.          Стягнути з Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії “Хліб України” “Пирятинський комбінат хлібопродуктів” (37000, Полтавська область, м. Пирятин, вул. Леніна, 52, п/р 4072 Приватбанк, МФО 331401, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональний економіко-правовий центр з питань банкрутства»01133, м. Київ, вул. Щорса, 18, к. 3, п/р 15 в ГОУ ПІБ України м. Києва, МФО 300012, ) –24000 грн. –суми основного боргу; 5658 грн. –суми інфляції; 1753,25грн. –суми 3 % річних; 314,11 грн. - витрат по сплаті державного мита; 118 грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Суддя                                                                                          В.В. Паламарчук