ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.09.2008 року                                                            Справа № 14/117пн

Луганський апеляційний господарський суд колегією суддів у складі :

головуючого судді Іноземцевої Л.В.

суддів Лазненко Л.Л.

Якушенко Р.Є.

Склад судової колегії змінено розпорядженням першого заступника голови Луганського апеляційного господарського суду від 08.09.2008

при секретарі

судового засідання           Шабадаш Д.С.

за участю представників сторін:

від позивача          - Снегірьов М.А., дов. № 03/5-157 від 27.05.08

заступник начальника юридичного відділу

ДП „Луганськвугілля”

від відповідача –Антонець Л.С., дов. б/н від 08.01.08. представник

по довіреності.

Розглянув

апеляційну скаргу                     Державного підприємства „Луганськвугілля” в

особі відокремленого підрозділу „Шахта імені

Артема”, м. Артемівськ Луганської області

на рішення

господарського суду            Луганської області

від                                04.08.2008

у справі                                 № 14/117пн (суддя –Лісовицький Є.А.)

за позовом                                         Державного підприємства „Луганськвугілля” в

особі відокремленого підрозділу „Шахта імені

Артема”, м. Артемівськ Луганської області

до відповідача                      Закритого акціонерного товариства

„Гірничозбагачувальна фабрика „Краснолуцька”,

м. Красний Луч Луганської області

про                    зобов’язання вчинити певні дії

Суддя –доповідач

Л.В.Іноземцева

Рішенням господарського суду Луганської області від 04.08.2008 у справі № 14/117пн (суддя Лісовицький Є.А.) відмовлено у задоволенні позову Державного підприємства „Луганськвугілля” в особі відокремленого підрозділу „Шахта імені Артема”,

м. Артемівськ Луганської області до Закритого акціонерного товариства Гірничозбагачувальна фабрика „Краснолуцька”, м. Красний Луч Луганської області про зобов’язання відповідача допустити представників позивача до заміру об’ємів та визначення фактичної якості продуктів збагачення вугілля за договором про надання послуг від 10.03.2006 № 11П.

Рішення суду з посиланням на статтю 16 Цивільного кодексу України (далі по тексту –ЦК України) мотивовано тим, що Державним підприємством „Луганськвугілля” в особі відокремленого підрозділу „Шахта імені Артема” невірно обраний спосіб захисту порушеного права.

За умовами договору від 10.03.2006 № 11П, що укладений між сторонами у справі, не передбачено обов’язку відповідача вчинити дії, щодо допуску представників позивача до заміру об’ємів та визначення фактичної якості продуктів збагачення вугілля.

Державне підприємство „Луганськвугілля” в особі відокремленого підрозділу „Шахта імені Артема”) - позивач у справі не погодилось з прийнятим рішенням і подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати через неправильне застосування норм матеріального права, та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує наступне.

Господарський суд не застосував належного у цій справі закону. Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачається можливість захисту цивільного права або інтересу іншим засобом, що встановлений договором або законами, згідно пункту 2 статті 317 Цивільного процесуального кодексу України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Закрите акціонерне товариство „Гірничозбагачувальна фабрика „Краснолуцька”) – відповідач у справі проти доводів апеляційної скарги заперечує, про що викладено у відзиві на апеляційну скаргу .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з’ясування місцевим судом обставин справи, апеляційний господарський суд

в с т а н о в и в:

10.03.2006 сторони у справі уклали договір № 11П про надання послуг, строком дії до 31.12.2006, за умовами якого ДП „Луганськвугілля” –позивач у справі, за договором замовник, зобов’язався поставити на збагачення рядове вугілля, а ЗАТ „ГЗФ „Краснолуцька” –відповідач у справі, за договором виконавець, зобов’язався збагатити вугілля на умовах давальницької сировини і відвантажити продукти збагачення за реквізитами, вказаними замовником (а.с. 16 - 20).

Відповідно до пункту 2.2 договору вихід і якість продуктів збагачення визначаються виконавцем згідно наказу Мінвуглепрома № 466 від 17.09.1996, при цьому виконавець зобов’язаний надати замовнику щомісячний звіт за формою 6 ТЕК і УПД–30.

Розділом 5 договору визначено порядок розрахунків, зокрема, пунктом 5.1 договору встановлено, що замовник оплачує виконавцю вартість послуг по збагаченню вугілля шляхом перерахування 100% грошових коштів на рахунок виконавця протягом 5-ти днів з моменту одержання рахунків замовником.

Пунктом 3.8 встановлений обов’язок виконавця надати замовнику розрахункові документи на відвантажені продукти збагачення, цей пункт не регулює порядок проведення розрахунків. Місцевий суд в описовій частині рішення, описуючи встановлений договором порядок розрахунків, помилково послався на цей пункт договору, але це взагалі не впливає на спір, що виник між сторонами, і ухвалене рішення у справі.

07.05.2008 позивач надіслав лист відповідачу №15-447, в якому зазначив про необхідність проведення заміру обсягів і визначення якості продуктів збагачення, які знаходяться на відповідальному зберіганні відповідача, у тому числі за договором № 11П від 10.03.2006 (а.с. 22).

15.05.2006 позивачем складено акт, за змістом якого його представників не було допущено на територію відповідача для зняття залишків готової продукції (а.с. 23).

04.08.2008 ДП „Луганськвугілля” подало позов у господарський суд Луганської області до ЗАТ „ГЗФ „Краснолуцька” з вимогою зобов’язати відповідача допустити представників позивача для проведення заміру обсягів та визначення якості продуктів збагачення по договору № 11П від 10.03.2006 (а.с. 2-3).

Позовні вимоги з посиланням на статтю 386 ЦК України обґрунтовані порушенням його права власності на продукти збагачення.

Рішенням господарського суду від 04.08.2008 у задоволенні позову відмовлено з підстав викладених вище (а.с. 53-54).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи незаконність ухваленого рішення позивач посилається на частину 2 статті 16 ЦК України, якою передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Договором № 11П , який за своєю правовою природою є договором про надання послуг, встановлені права та обов’язки сторін, які є обов’язковими для обох сторін договору. Цим договором не передбачено право позивача, як замовника, проводити заміри об’ємів та визначати якість продуктів збагачення, що знаходяться у виконавця. Як вже зазначалось вихід і якість продуктів збагачення визначаються виконавцем, інформація про фактичний вихід продуктів збагачення, їх якість надається замовнику (п.2.2, 3.9, 3.10 договору). В матеріалах справи відсутні докази про порушення відповідачем цих умов договору, або докази завдання позивачу збитків поставкою неякісних продуктів збагачення.

Обставини даної справи свідчать, що відмова допустити представників позивача на територію відповідача для визначення обсягів та якості продуктів збагачення не порушує ані умов договору № 11П від 10.03.2006, ані право власності позивача.

Вугілля, яке передане на збагачення, і вироблені з нього продукти збагачення є власністю позивача, але при здійсненні свого права власності позивач повинен дотримуватися перш за все умов договору, оскільки правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору, а тому посилання позивача на загальні положення ЦК України про право власності є помилковим. Враховуючи умови укладеного договору здійснення позивачем на підприємстві відповідача будь –яких перевірок, замірів продуктів збагачення свідчило б про порушення підприємницької діяльності відповідача і його прав власності.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга Державного підприємства „Луганськвугілля” в особі відокремленого підрозділу „Шахта імені Артема” на рішення господарського суду від 04.08.2008 задоволенню не підлягає, рішення місцевого суду відповідає фактичним обставинам справи і постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по оплаті державного мита за апеляційною скаргою покладаються на позивача –заявника апеляційної скарги.

Результати апеляційного провадження у справі № 14/117пн оголошені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України Луганський апеляційний господарський суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державного підприємства „Луганськвугілля” в особі відокремленого підрозділу „Шахта імені Артема” на рішення господарського суду Луганської області від 04.08.2008 у справі № 14/117пн залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 04.08.2008 у справі № 14/117пн залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку у місячний строк до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складено 15.09.2008

Головуючий суддя Л.В. Іноземцева

Суддя Л.Л. Лазненко

Суддя Р.Є. Якушенко

Надр. 6 прим.

1-до справи

2-3-позивачу (вул. Лермонтова, 1-в, м. Луганськ, 91022;

вул.9 Мая, м.Артемівськ, Перевальський р-н, Луганська обл., 93313)

4-відповідачу: вул.А.Барбюса, 1, м.Красний Луч, Луганська обл., 94500

5-до наряду

6-ГСЛО

внесено: