ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 1/146

22.07.08

За позовом Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтеполомережа»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгтехрезерв»

про стягнення 30253,45 грн.

Суддя Морозов С.М.

Секретар судового засідання Денисенко А.В

Представники:

від позивача: Гармаш І.Є. (довіреність № 30/01 від 05.02.2008);

від відповідача: не з’явились.

В судовому засіданні 22 липня 2008 року за згоди представника позивача було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтеполомережа»(надалі –позивач) звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгтехрезерв»(надалі - відповідач) заборгованості в сумі 30253,45 грн., в тому числі 11935,69 грн. основного боргу, 11935,69 грн. пені та неустойки в сумі 6382,07 грн.

В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги і просить стягнути з відповідача 11935,69 грн. основного боргу, 11935,69 грн. пені та збитки в сумі 6382,07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач свої обов’язки за договором на відпуск теплової енергії в повному обсязі не виконав, повну вартість поставленої теплової енергії не оплатив.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, участь свого представника в судових засіданнях не забезпечив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 ГПК України за наявними у справі матеріалами.

Розпорядження Заступника голови Господарського суду м. Києва дану справу для розгляду передано судді Морозову С.М.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2005р. між позивачем (Постачальник) та відповідачем (Споживач) був укладений договір № 106-01 на відпуск теплової енергії (надалі - Договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що Постачальник подає теплову енергію для об'єктів Споживача, перелічених в додатку до договору.

Відповідно до п. 2.2. договору нормальна тривалість опалювального періоду 183 дня. Початок та закінчення опалювального періоду визначається погодними умовами та встановлюється виконкомом Міськради. В разі збільшення опалювального періоду проти нормативного Споживач сплачує всю вартість фактично отриманої теплової енергії.

Відповідно до п. 5.1. договору споживач, за отриману теплову енергію, здійснює оплату по фіксованим тарифам, затверджених Маріупольським виконкомом міської Ради, в строк до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, які встановлені з розрахунку споживання теплової енергії в продовж всього опалювального період: за опалення 1614,00 м2, при тарифі 3,98 грн. за 1 м2, в місяць –6423,72 грн., ПДВ –1284,75 грн.

В підтвердження виконання договору з боку позивача надано акти про включення центрального опалення від 21.12.2005р.

Позивачем був виставлений рахунок, який доданий до матеріалів справи від 28.01.2007р. на суму 11935,69 грн. за використання теплової енергії з 15.10.2005 по 01.12.2005.

Відповідач умови договору не виконав, за отриману теплову енергію не розрахувався, що підтверджено матеріалами справи. Заборгованість відповідача перед позивачем за відпущену теплову енергію складає 11935,69 грн.

За результатами розгляду матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Аналогічні положення щодо виконання зобов'язань містить Господарський кодекс України. Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно із частиною 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідач свої зобов’язання за Договором щодо оплати вартості поставленої теплової енергії не виконав. Заборгованість відповідача перед позивачем за відпущену теплову енергію складає 11935,69 грн.

Відповідач доказів погашення суми боргу в розмірі 11935,69 грн. не представив.

Відповідно до статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Приписами ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до частини першої ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Згідно зі ст. 1 Закону України “Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги та утримання прибудинкових територій” за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу. Обов'язковою умовою договорів про надання комунальних послуг та утримання прибудинкових територій є забезпечення виконання зобов'язань відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що в разі не оплати рахунку в указаний строк Споживачу нараховується пеня відповідно Закону України № 543/96 ВР від 22.11.1996р., в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня. Споживачу - суб'єкту підприємницької діяльності пеня нараховується в відповідності з Законом України “Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги” № 686-ХІV від 20.05.1999р. в розмірі 1% за кожен день прострочки.

Таким чином, розмір штрафних санкцій (пені) щодо зобов’язань по оплаті за споживані комунальні послуги та утримання прибудинкових територій визначений спеціальним Законом України “Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги та утримання прибудинкових територій”, яким встановлений обов’язок передбачати умову по встановленню такого виду забезпечення в Договорі.

З урахуванням викладеного за порушення відповідачем зобов’язань за Договором щодо оплати вартості поставленої теплової енергії, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі 11935,69 грн., яка розрахована виходячи із її розміру в 1% за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Відповідно до п. 7.2 Договору та у відповідності до ст. 15 Закону України «Про енергозбереження»у випадку завершення користування теплом в опалювальний період Споживач відшкодовує збитки Постачальнику у розмірі постійних витрат згідно розрахунку Постачальника.

В матеріалах справи наявний Акт відключення центрального опалення від 01.12.2008, Калькуляція витрат на опломбування і зняття пломб із запорної арматури вентелів, металевих заглушок по гарячій воді і опаленню, затверджена Директором ККП «Маріупольтепломережа»та рахунок від 28.01.2006, з розрахунком витрат на опломбування за період з 01.12.2005 по 01.02.2006 на суму 6382,07 грн. Таким чином, розмір збитків позивача в результаті завершення користування відповідачем теплом в опалювальний період згідно розрахунку позивача складає 6382,07 грн., які підлягають відшкодуванню.

Відповідно зі ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Оскільки відповідачем виконані позивачем зобов'язання своєчасно не оплачені, то суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача у сумі 420,53 грн. (302,53 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу) відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгтехрезерв»(ідентифікаційний код 33595156, адреса: 04071, м. Київ, провулок Ярославський, 3-Б) на користь Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтеполомережа»(ідентифікаційний код 33760279, адреса: 87518, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Грізодубової 1, р/р 8100 в філії ЗАТ «Донгорбанк», МФО 335786) 30253,45 (тридцять тисяч двісті п’ятдесят три гривні 45 копійок) грн. Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгтехрезерв»(ідентифікаційний код 33595156, адреса: 04071, м. Київ, провулок Ярославський, 3-Б) на користь Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтеполомережа»(ідентифікаційний код 33760279, адреса: 87518, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Грізодубової 1, р/р 8100 в філії ЗАТ «Донгорбанк», МФО 335786) судові витрати у сумі 420,53 (чотириста двадцять гривень 53 копійки) грн. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя С.М. Морозов

Дата підписання повного тексту рішення 28. 07.2008р.