ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. -  головуючого (доповідача), Грека Б.М.,
Стратієнко Л.В.,

за
участю представників сторін: позивача -

відповідача
-

розглянувши
касаційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 11
лютого 2008 року у справі за позовом Фонду майна Автономної Республіки Крим до
ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу та зобов'язання вчинити певні
дії,

встановив:

Позивач
звернувся з позовом до суду до відповідача про розірвання договору
купівлі-продажу№165 від 21.01.2001 року об'єкта незавершеного будівництва
-Лікувальний комплекс на 240 місць, розташований в смт.Зуя, Білогірського
району, укладений між Фондом майна АР Крим та відповідачем та про зобов'язання
повернути цей об'єкт незавершеного будівництва.

Рішенням
господарського суду Автономної Республіки Крим від 15 листопада 2007 року
(суддя Башилашвілі О.І.) в позові відмовлено.

Постановою
Севастопольського апеляційного господарського суду від 11 лютого 2008 року
рішення суду скасоване. Позов задоволений. Розірваний договір купівлі-продажу
№165 від 26.01.2001 року об'єкта незавершеного будівництва -Лікувальний
комплекс на 240 місць, розташований в смт.Зуя, Білогірського району, укладений
між сторонами у справі. Зобов'язано ОСОБА_1 повернути Фонду майна Автономної
Республіки Крим об'єкт незавершеного будівництва -Лікувальний комплекс на 240
місць, розташований в смт.Зуя, Білогірського району.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить
скасувати вказану постанову суду, посилаючись на те, що вона прийнята з
порушенням норм матеріального права.

Перевіривши
матеріали справи та на підставі встановлених в ній фактичних обставин,
проаналізувавши правильність застосування апеляційним господарським судом при
прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального права, суд вважає, що
касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до статті 27 Закону України "Про приватизацію державного майна", при
приватизації майна державного підприємства як єдиного майнового комплексу
шляхом його викупу, продажу на аукціоні, за конкурсом між продавцем і покупцем
укладається відповідний договір купівлі-продажу. До договору купівлі-продажу
повинні включатися передбачені бізнес-планом чи планом приватизації
зобов'язання або зобов'язання сторін, які були визначені умовами аукціону,
конкурсу чи викупу щодо завершення будівництва жилих будинків. Включення до
договору інших зобов'язань покупця допускається за згодою сторін.

Згідно
ст.19 Закону України "Про особливості приватизації об'єктів незавершеного
будівництва", обов'язковими умовами приватизації об'єктів незавершеного
будівництва, крім продажу під розбирання, зокрема є: встановлення строку
завершення будівництва об'єкта незавершеного будівництва; заборона відчуження
об'єкта незавершеного будівництва та земельної ділянки, на якій розташований
цей об'єкт, до завершення будівництва та введення об'єкта в експлуатацію.

У
разі невиконання умов, зазначених у цій статті, договір купівлі-продажу
підлягає розірванню в установленому законодавством порядку. При цьому покупець,
з яким розірвано договір купівлі-продажу, повертає об'єкт приватизації в
державну власність за актом приймання-передачі, а також відшкодовує державі
збитки, завдані невиконанням умов договору.

Як
вбачається з матеріалів справи, 26 січня 2001 року між сторонами у справі було
укладено договір купівлі-продажу №165 об'єкту незавершеного будівництва -
Лікувального комплексу на 240 місць, що знаходився на балансі Міністерства
архітектури та будівельної політики Автономної республіки Крим, розташованого
за адресою: АР Крим, Білогірський район, с.м.т. Зуя.

Згідно
умов укладеного договору, відповідач зобов'язався завершити будівництво до 2004
року.

2
березня 2001 року між сторонами у справі був підписаний акт прийому-передачі
об'єкта незавершеного будівництва.

Додатковою
угодою від 11 лютого 2004 року до укладеного договору купівлі-продажу строк
закінчення будівництва було продовжено до 1 січня 2006 року.

Умовами
спірного договору сторони встановили, що у разі невиконання однієї із сторін умов
цього договору, він може бути розірваний за рішенням суду за вимогами іншої
сторони.

Згідно
п.5 ст.27 Закону України "Про приватизацію державного майна"
передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути
розірвано або визнано недійсним за рішенням суду у разі невиконання іншою
стороною зобов'язань, передбачених договором купівлі-продажу, у визначені
строки.

Відповідно
до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно
ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання
сторонами.

Відповідно
до ст.610 Цивільного кодексу України, порушення зобов'язання - це його
невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Стаття
611 Цивільного кодексу України визначає правові наслідки порушення
зобов'язання, у тому числі і розірвання договору.

Згідно
ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано
за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору
другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди
друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Як
правильно встановлено судом апеляційної інстанції, п.4.3 укладеного договору
купівлі-продажу від 26.01.2001 року передбачений обов'язок покупця вирішувати
питання про передачу відведеної для будівництва «Об'єкту»земельної ділянки у
користування або її приватизації.

Відповідно
до ст.19 Закону України "Про особливості приватизації об'єктів
незавершеного будівництва", у разі неможливості завершення будівництва у
встановлені строки за наявності відповідних обґрунтувань строки завершення
будівництва можуть бути змінені за рішенням органу місцевого самоврядування та
органу приватизації, про що укладається додаткова угода.

Розглядаючи
справу, суд апеляційної інстанції правильно встановив той факт, що відповідачем
не було надано належних доказів звернення до Фонду майна Автономної Республіки
Крим про оформлення документів на право користування земельною ділянкою, як це
передбачено пунктом 6.1 спірного договору. Також, відповідач не надав суду
доказів підтверджуючих факт продовження, у встановленому порядку, строків
завершення незакінченого будівництва.

Виходячи
з викладеного, апеляційний господарський суд правомірно дійшов висновку про
задоволення позовних вимог позивача щодо розірвання спірного договору
купівлі-продажу №165 від 26 січня 2001 року, скасувавши рішення місцевого суду.

Касаційною
інстанцією перевірені обставини справи і їх відповідність наведеним судом
нормам матеріального права.

Наведені
висновки апеляційного господарського суду відповідають матеріалам справи та
діючому законодавству.

Доводи
касаційної скарги про необґрунтованість оскаржуваної постанови помилкові і не
відповідають матеріалам справи.

З
урахуванням викладеного, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 11 лютого 2008 року
залишити без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_1 -без задоволення.

Головуючий, суддя
В. Дерепа

Судді
Б.Грек

Л.Стратієнко