СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

14.07.2008

Справа №2-31/6802-2008

За позовом - Відкритого
акціонерного товариства «Готельний комплекс «Ялта-Інтурист», (98600, м.Ялта,
вул.Дражинського, 50)

До відповідача - Ялтинської міської
ради, (98600, м.Ялта, пл..Радянська, 1)

За участю третіх осіб - ОСОБА_1,
(АДРЕСА_1);

-
Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендж», (98600, м.Ялта,
вул.Дражинського, 50)

про часткове скасування рішення

Суддя А.В.Привалова

представники:

Від позивача - Жуковський В.П.,
дов. у справі; Лицман К.В., дов. у справі

Від відповідача - Койков Д.Г., дов.
у справі

Від першої третьої особи - ОСОБА_2,
дов. у справі

Від другої третьої особи - ОСОБА_2,
дов. у справі

Обставини справи:

Відкрите акціонерне товариство
«Готельний комплекс «Ялта-Інтурист» звернулось до господарського суду АРК  з позовом про часткове скасування рішення
№414 Ялтинської міської ради від 20.12.2007р. в частині п.4 рішення, яким
зобов'язано ВАТ «гк «Ялта-Інтурист» та власників майна, розташованого на
території пляжної зони ВАТ «г/к «Ялта-Інтурист», укласти з Ялтинською міською
радою договір постійного безоплатного земельного сервітуту на право проходу та
проїзду по частині території (під'їзна дорога, верхня та нижня прогулянкова
набережна) та  п.4.1 рішення, яким
передбачено, що після проведення реєстрації договору на встановлення земельного
сервітуту в Державному центрі кадастру, рішення 14 сесії Ялтинської міської
ради 24 скликання від 06.08.2003 р. №60, вважати таким, що втратило силу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
обставини, які покладені в основу спірних пунктів рішення, не можуть бути
підставою для покладення обов'язку на позивача щодо укладення договору
земельного сервітуту,  є незаконним і
порушує законні права і  інтереси  ВАТ «Готельний комплекс «Ялта-Інтурист» як
власника нерухомого майна і орендаря земельної ділянки. Зокрема, посилається на
те, що рішення Ялтинського міського суду від 07.12.07р. по справі
№2-4169-2007р. на день прийняття спірного рішення не набрало законної сили і в
подальшому було скасовано апеляційною інстанцією, договір сервітуту від
15.09.03р. також не набрав чинності, оскільки не пройшов державну реєстрацію
відповідно до положень ст.100 Земельного кодексу України, а рішення   №60 Ялтинської міської ради від 06.08.03р.
не було виконано і втратило актуальність, у зв'язку з прийняттям відповідачем
рішення №336 від 14.03.07р., яким надано позивачу дозвіл на розробку проекту
землеустрою по відводу земельної ділянки орієнтованою пл.2,5220га   без
обтяження сервітутом.

В порядку ст.22 Господарського
процесуального кодексу України позивач відповідною заявою (а.с.106) збільшив
свої позовні вимоги і просить суд визнати укладені договори сервітуту між
Ялтинською міською радою та ОСОБА_1 від 09.02.2008 р. та договір сервітуту,
укладений між Ялтинською міською радою та ТОВ «Орендж» від 11.03.2008 р.
недійсними, а також скасувати п.4 і п.4.1. рішення №414 Ялтинської міської ради
від 20.12.2007р.

В судовому засіданні 14.07.08р. позивач,
користуючись своїм правом, наданим ст.22 ГПК України,  відповідними заявами зменшив  та уточнив позовні вимоги   і просить суд визнати недійсними пункти 4 і
4.1 вказаного  рішення №414 від
20.12.2007р. Ялтинської міської ради (а.с.133-135 ).

Відповідач проти позову заперечує з
підстав,  викладених у відзиві на позов.
Вважає, що рішення прийнято відповідно до вимог закону і в інтересах інших
власників нерухомого майна.
Заявив клопотання про прийняття до розгляду зустрічного позову до ВАТ «Готельний
комплекс «Ялта-Інтурист» за участю третіх осіб - ОСОБА_1 та ТОВ «Орендж»,
згідно якому просить суд встановити безоплатний безстроковий сервітут відносно
земельної ділянки, що знаходиться у користуванні Відкритого акціонерного
товариства «Готельний комплекс «Ялта-Інтурист» на умовах оренди, площею 2,3488
га (кадастровий номер :01:001:0028) за адресою : м.Ялта,
вул.Дражинського, 50 на право проїзду, проходу по под'їзним автодорогам,
проходу по верхній прогулянковій набережної, проходу по нижній прогулянковій
набережної, (згідно схемі, що додається) на користь власників, користувачів
об'єкту нерухомості розташованих в пляжній зоні, за адресою: м.Ялта,
вул..Дражинського, 50.

Ухвалою господарського суду АРК від
14.07.2008р. зустрічна позовна заява Ялтинської міської ради  до ВАТ «Готельний комплекс «Ялта-Інтурист» за
участю третіх осіб - ОСОБА_1 та ТОВ «Орендж» про встановлення безоплатного
безстрокового сервітуту повернута заявнику на підставі п.6 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України у зв'язку з
відсутністю доказу надіслання або вручення відповідачеві  копії позовної заяви.

Треті особи - ОСОБА_1 та ТОВ
«Орендж» надали суду пояснення, в яких просять суд в задоволенні позову
відмовити за мотивами, викладеними у поясненнях.

В судовому засіданні оголошувалась
перерва в порядку ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, представника третіх осіб, дослідивши
надані сторонами докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 2 статті 124
Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі.

Згідно статті 2 Закону України «Про
судоустрій» суд здійснює правосуддя відповідно до принципу верховенства права,
забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами прав і законних
інтересів громадян, юридичних осіб. Всім суб'єктам правовідносин гарантується
захист їх прав і законних інтересів незалежним і неупередженим судом.

Рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.02р. №15-рп/2002 визначено, що частина 2 статті 124
Конституції України передбачає право фізичної чи юридичної особи на захист
судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи
можливість будь-кому захищати свої права будь-якими не забороненими законом
засобами. Кожна особа має право вільно вибирати не заборонений законом засіб
захисту прав, у тому числі судовий захист. Суб'єкти правовідносин, у тому числі
фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у разі виникнення спору
можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні чи фізичні особи мають
право на звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі
Конституції України. Держава повинна забезпечувати захист прав усіх суб'єктів
правовідносин, у тому числі в судовому порядку. Право особи на звернення до
суду за вирішенням спору не може бути обмежено законом та іншими
нормативно-правовими актами.

З наведеного випливає, що позивач
може обрати будь-який спосіб захисту свого порушеного права, якій не заборонено
законом, а суд повинен захистити таке право, якщо буде встановлено його
порушення.

В даному випадку позивач звернувся
до господарського суду  з позовом за
вирішенням спору  щодо недійсності
прийнятого відповідачем  рішення в
частині зобов'язання позивача укласти з відповідачем договір  постійного, безоплатного земельного сервітуту
на право проходу і проїзду по частині території, яка знаходиться у користуванні
позивача на умовах оренди, що, на думку позивача, обмежує його права як
власника нерухомого майна і
землекористувача та порушує його інтереси.

Таким чином, обраний позивачем
спосіб захисту прав передбачений ст.152 Земельного кодексу України, ст.12 ГПК
України, отже підлягає розгляду по суті господарським судом.

При цьому суд вважає, що даний спір
має розглядатись в порядку господарського судочинства, оскільки спір виник із
земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкт господарської діяльності і
орган місцевого самоврядування, де останній
не здійснює владних управлінських функцій, а виступає як власник землі,
який має відповідні права  щодо
розпорядження землями. Земля є об'єктом цивільних прав і обов'язків і
використовується в господарської діяльності на підставі цивільно-правових угод,
в яких, захищаючі свої цивільні права і охоронювані законом інтереси, беруть
участь суб'єкти господарської діяльності.

Відповідно до ст.152 Земельного
кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови
захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Згідно зі ст.27 Закону України  «Про оренду землі» орендареві забезпечується
захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права
власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Дослідивши надані докази, суд
приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і незаконність  рішення Ялтинської міської ради в частині, що
оскаржується позивачем,  виходячи з
наступного.

ВАТ «Готельний комплекс
«Ялта-Інтурист» є власником берегоукріплювальних, пляжних та вертикальних
споруд, розташованих за адресою: АРК, м.Ялта, вул.Дражинського, 50 (пляж) на
підставі наказу №178 від 04.02.1997р. та акту приймання-передачі до нього,
зареєстрованих в БТІ м.Ялта.  На підставі
п.4 цього ж Наказу зазначене нерухоме майно увійшло до статутного фонду ВАТ
«Готельний комплекс «Ялта-Інтурист». Факт того, що позивач є власником берегоукріплювальних,
пляжних та вертикальних споруд, що розташовані за адресою: м.Ялта,
вул.Дражинського,50,  також
підтверджується  рішенням Господарського
суду АРК від 01.08.2003р. у справі №2-8/9657-2003р.

Вказані об'єкти є цілісним
трьохповерховим комплексом та єдиним об'єктом нерухомості довжиною 500м вздовж
моря.  Одним із складових комплексу є
верхня набережна, яка простягається вздовж усього об'єкту нерухомості.

Позивач на підставі рішення №414
від 20.12.07р. Ялтинської міської ради і
договору оренди земельної ділянки від 18.03.08р. (а.с.37) отримав в
оренду земельну ділянку пл.2,3530га саме для обслуговування  свого нерухомого майна, розташованого на цієї
земельній ділянці.

Пунктом 4 рішення №414 від
20.12.07р.  14 сесії п'ятого скликання
Ялтинської міської ради «Про передачу ВАТ ГК «Ялта-Інтурист» в оренду земельної
ділянки площею 2,3530га для обслуговування пляжної території за адресою:
м.Ялта, вул.Дражинського, 50 на землях Ялтинської міської ради»  зобов'язано ВАТ “Готельний комплекс
«Ялта-Інтурист» та власників майна, розташованого на території пляжної зони ВАТ
«г/к «Ялта-Інтурист», укласти з Ялтинською міською радою договір постійного
безоплатного земельного сервітуту на право проходу та проїзду по частині
території (під'їзна дорога, верхня та нижня прогулянкова набережна), відповідно
до рішення 14-й сесії Ялтинської міської ради 24-го скликання від 06.08.2003р.
№60, рішення Ялтинського міського суду від 07.12.2007р. у справі №2-4269-2007 і
договору сервітуту від 15.09.2003р.

Пунктом 4.1 вказаного рішення
передбачено, що після реєстрації договору на встановлення земельного сервітуту
в Державному центрі кадастру, рішення 14 сесії Ялтинської міської ради 24
скликання від 06.08.2003 р. №60 вважати таким, що втратило силу.

Відповідач покладаючи обов'язок  на позивача пунктом 4 вказаного рішення щодо
укладання договору  постійного
безоплатного сервітуту на земельну ділянку без згоди на це позивача,  обмежив позивача у праві вільного
користування земельною ділянкою і вийшов за межі наданих законом органу
місцевого самоврядування повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції
України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Органи   місцевого
самоврядування    в    межах повноважень,  визначених
законом,  приймають  рішення,
які   є обов'язковими до виконання
на відповідній території (ст.144 Конституції України).

Враховуючи наведені конституційні
положення, органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти не інакше як на
підставі закону, у спосіб та в межах повноважень, наданих їм законом.

Наведене кореспондується з
приписами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з яким
органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише  на
підставі,  в межах повноважень та
у спосіб,  передбачені Конституцією і
законами України,  та керуються у
своїй  діяльності Конституцією   і
законами  України,  актами
Президента  України, Кабінету
Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими   актами  Верховної
Ради  і  Ради
міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої
компетенції (стаття 24 ЗУ «Про місцеве самоврядування).

Пункт 34 частини 1 статті 26
вказаного Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відносить  до компетенції міських  рад
вирішення питань регулювання земельних відносин відповідно до закону.

Порядок встановлення земельних
сервітутів врегульовано Земельним кодексом України, а саме, відповідно до вимог
ст.100 ЗК України  право земельного
сервітуту набувається на підставі
договору,  закону, заповіту або за
рішенням суду.

Відповідно до ст.98 Земельного
кодексу України право   земельного  сервітуту
-  це  право  власника
або землекористувача
земельної  ділянки  на
обмежене   платне   або безоплатне користування чужою земельною
ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими.

Вказане кореспондується і зі ст.402
Цивільного кодексу України, відповідно до якої сервітут   може
бути  встановлений  договором,
законом, заповітом або рішенням суду.
Земельний сервітут може бути
встановлений  договором  між особою,
яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.
У  разі
недосягнення   домовленості   про
встановлення сервітуту  та  про
його  умови  спір вирішується судом за позовом особи, яка
вимагає встановлення сервітуту.

При цьому суд виходить з того, що
відповідно  до ст.ст.6, 627 Цивільного
Кодексу України  сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, і укладення
договору є правом сторони, її волевиявленням, а не її обов'язком. Обов'язок
щодо укладення відповідного договору може бути покладений виключно за рішенням
суду.

Проте Ялтинська міська рада без
відповідного судового рішення про встановлення земельного сервітуту, проти
волевиявлення землекористувача земельної ділянки - ВАТ «Готельний комплекс
«Ялта-Інтурист» та відповідної його згоди щодо умов договору земельного
сервітуту, у відсутність наданого законом повноваження, зобов'язала останнього
укласти  договір сервітуту на певних
умовах.

Ялтинською міською радою не
прийняти до уваги положення ст.18 Закону України «Про місцеве самоврядування в
Україні», якою встановлено, що відносини
органів     місцевого    самоврядування    з підприємствами,  установами та організаціями,  що не перебувають у комунальній власності
відповідних територіальних громад, будуються на договірній і податковій основі
та на засадах підконтрольності у межах
повноважень,   наданих  органам
місцевого  самоврядування законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 01.11.1996р. №9 «Про застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя» передбачено, що оскільки Конституція України, як
зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої
дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону
чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції
і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.
Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному
законодавстві, яке не суперечить їй.

Виходячи   з
положення   ст.9   Конституції      України
про  те,  що чинні міжнародні договори,  згода на обов'язковість яких надана
Верховною  Радою  України,
є  частиною національного  законодавства
України,  суд  не
може  застосувати закон,  який регулює правовідносини,  що розглядаються,  інакше як міжнародний   договір.
У   той   же
час   міжнародні  договори застосовуються, якщо вони не
суперечать Конституції України.

Тому посилання відповідача  на ст.4 Європейської хартії місцевого
самоврядування, що ратифікована Україною, щодо повної свободи дій органів місцевого
самоврядування для здійснення власних ініціатив за любим питанням, яке не
виключене з їх компетенції, і не віднесено до компетенції іншого органу влади,
не приймається судом до уваги, оскільки суперечать приписам ст.19 Конституції
України.

Підставами для визнання акта
недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або  визначеної законом компетенції органу, який
видав цей акт, а також порушення прав та охоронюваних законом інтересів підприємства
- позивача у справі.

Пункт 4 рішення №414 від
20.12.2007р. 14 - й сесії 5 - го
скликання Ялтинської міської ради не відповідає визначеної Конституцією
України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» компетенції
Ялтинської міської ради щодо наявності у неї повноважень у владному
односторонньому порядку зобов'язувати землекористувача  укласти договір земельного сервітуту,  що порушує право позивача, яке передбачене
законом, на свободне волевиявлення щодо укладання договору та визначення умов
договору, на вільне користування земельною ділянкою саме в наданих відповідачем
межах, та на вільне володіння і користування своєю власністю -
берегоукріплювальними, пляжними та вертикальними спорудами, що розташовані на
цієї земельної ділянки.

Посилання відповідача на договір
земельного сервітуту від 15.09.2003р., укладеного між ГК «Ялта-Інтурист» і
Ялтинською міською радою, не приймається судом до уваги, оскільки цей договір
не наданий суду через його відсутність у сторін. Тому судом ставиться під
сумнів наявність та чинність цього договору, оскільки як вбачається з
матеріалів справи (рішення №336 від 14.03.2007р. Ялтинської міської ради
(а.с.27), висновок державної експертизи землевпорядної документації - проекту
землеустрою щодо відведення земельної ділянки ВАТ «Готельний комплекс «Ялта-Інтурист»
для обслуговування пляжної  території від
29.04.07р. №679-07 (а.с.28), договір оренди земельної ділянки від 18.03.08р.
(а.с.37)) обтяження наданої у користування позивачу земельної ділянки
відповідно до договору сервітуту від 15.09.2003р.  відсутні.

При цьому довід відповідача про
затвердження пунктом 5 рішення №60 від 06.08.2003р. 14 сесії 24 скликання
Ялтинської міської ради зазначеного договору земельного сервітуту, не
приймається судом як доказ чинності цього договору, оскільки описова частина
рішення взагалі не містить посилання не те, що даний договір розглядався   сесією міськради, а в резолютивній частині
рішення вказано про затвердження договору земельного сервітуту від 15.09.03р.,
якій ще не був укладений, оскільки само рішення прийнято 06.08.2003р. ще за
місяць до  укладення цього договору.

Посилання відповідача на рішення
Ялтинського міського суду від 07.12.2007р. у справі №2-4169-2007р. також не
може бути підставою для зобов'язання позивача укласти договір земельного
сервітуту через скасування цього рішення судом апеляційної інстанції (а.с.24)

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Проте відповідачем не надано суду
доказів обгрунтованності, законності і правомірності свого рішення в частині
пунктів, що оспорюються позивачем.

При таких обставинах справи позовні
вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Викладене є підставою для
визнання недійсним рішення №414 Ялтинської міської ради від 20.12.2007 р. в
частині пунктів 4 та 4.1.

Судові витрати відносяться на
відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Вступну та резолютивну частині
рішення за згодою сторін проголошено у судовому засіданні. Рішення оформлено і
підписано 21.07.2008р.

На підставі викладеного, керуючись
ст.144 Конституції України, ст.ст.49, 82-84 Господарського процесуального
кодексу, суд -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати недійсними пункти 4 і
4.1  рішення №414 від 20.12.2007р. 14
сесії  п'ятого скликання Ялтинської
міської ради  «Про передачу ВАТ ГК
«Ялта-Інтурист» в оренду земельної ділянки площею 2,3530га для обслуговування
пляжної території за адресою: м.Ялта, вул.Дражинського, 50 на землях Ялтинської
міської ради»

3.          Стягнути з Ялтинської міської ради
(98600, м.Ялта, пл.Радянська,1, ОКПО 25149223) на користь ВАТ Готельний
комплекс «Ялта-Інтурист» (98600, м.Ялта, вул.Дражинського, 50, рахунок
№5901  в філії АБ «Південний» в
м.Ялта, МФО 384522, ОКПО 02573711) держмито в сумі  85,00грн.

4.          Стягнути з Ялтинської міської ради
(98600, м.Ялта, пл.Радянська,1, ОКПО 25149223) на користь ВАТ Готельний
комплекс «Ялта-Інтурист» (98600, м.Ялта, вул.Дражинського, 50, рахунок
№5901  в філії АБ «Південний» в
м.Ялта, МФО 384522, ОКПО 02573711) витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу  в
сумі  118,00грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Привалова А.В.