ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.08 р.                     Справа № 2/5а

Господарський суд Донецької області у складі судді Кододової О.В.,при секретарі судового засідання Котельніковій Н.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом – Відкритого акціонерного товариства „Грета” м. Дружківка

до відповідача - Державної податкової інспекції в м. Дружківка

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 25.11.2003року.

Від позивача – Лемехова Т.І (за довіреністю)

Від відповідача – Сисіна Ю.В. (за довіреністю)

Заявлено позов Українсько-Російським відкритим акціонерним товариством „Дружківський завод газової апаратури” м. Дружківка до Державної податкової інспекції в м. Дружківка про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 25.11.2003року.

Рішенням господарського суду Донецької області від 02 березня 2004року по справі №2/5а задоволені позовні вимоги Українсько-Російського відкритого акціонерного товариства „Дружківський завод газової апаратури” та визнано повністю недійним податкове повідомлення-рішення №/0 від 25 листопада 2003року.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08 червня 2004року рішення господарського суду Донецької області від 02.03.2004року залишено без змін.

Вищий господарський суд постановою від 26 жовтня 2004року рішення господарського суду Донецької області від 02.03.2004р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.06.2004р. у справі №2/5а скасував, справу направив до господарського суду Донецької області на новий розгляд.

Рішенням господарського суду Донецької області від 09 лютого 2005року по справі №2/5а задоволені позовні вимоги Українсько-Російського відкритого акціонерного товариства „Дружківський завод газової апаратури” до Державної податкової інспекції в м. Дружківка та третьої особи Донбаської регіональної митниці та визнано повністю недійним податкове повідомлення-рішення №/0 від 25 листопада 2003року.

Донецький апеляційний господарський суд постановою від 31 березня 2005року рішення господарського суду Донецької області від 09.02.2005року залишив без змін.

Постановою від 16 серпня 2005року Вищий господарський суд України рішення від 09.02.2005року господарського суду Донецької області та постанову від 31.03.2005року Донецького апеляційного господарського суду у справі №2/5а господарського суду Донецької області скасував, справу направив до господарського суду Донецької області на новий розгляд. Справа була передана на розгляд судді Наумовій К.Г.

1 листопада 2005 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України" № 2953-ІУ від 6 жовтня 2005 року, яким пункти 6 та 7 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України були викладені в новій редакції, згідно якої до початку діяльності окружного адміністративного суду позовні заяви у господарських справах, що віднесені цим кодексом до адміністративної юрисдикції, заяви (подання) про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими та винятковими обставинами у таких справах, розглядаються господарським судом Донецької області в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвалою від 14.11.2005року було відкрите провадження в адміністративній справі.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 31 січня 2008року здійснено процесуальне правонаступництво, замінено позивача – Українсько – Російське відкрите акціонерне товариство „Дружківський завод газової апаратури” м. Дружківка на Відкрите акціонерне товариство „Грета” м. Дружківка (т.3 а.с.6).

Розпорядженням голови господарського суду Донецької області від 04 квітня 2008року передано справу №2/5а на розгляд судді господарського суду Донецької області Кододовій О.В.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на безпідставність висновків відповідача для нарахування податку на додану вартість та застосування штрафних санкцій та зазначає, що на момент перевірки у відповідача були відсутні докази, що підтверджують не вивіз за межі України вантажу по ВМД №7002/2/203587, на підставі якої позивач при здійснені експортної операції застосував нульову ставку податку на додану вартість .

Відповідач вважає, що донарахування податкових зобов’язань зроблено правомірно та спірне податкове повідомлення-рішення прийняте у відповідності до вимог податкового законодавства.

Третя особа у поясненнях на позовну заяву від 18.01.05р. №23/15 (2 а.с.49-51) посилається на те, що Митним кодексом України (ст.24) передбачений період знаходження товарів та інших предметів під митним контролем. На сьогоднішній день вантаж за межі митної території не вивезено. Наказом ДМСУ від 08.12.1998р. №771 „Про затвердження Положення про порядок здійснення контролю за доставкою вантажів у митниці призначення (зареєстрованого У Мін’юсті 22.01.1999р. №42/3335) не передбачено направлення повідомлень до суб’єктів ЗЕД вантаж яких затримано правоохоронними органами у зв’язку із розслідуванням кримінальних справ. Тому третя особа вважає, що вона діяла у межах чинного законодавства яке діяло у той період.

Розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами додаткові докази судом встановлено наступне.

Відповідачем була проведена перевірка позивача з питань дотримання податкового і валютного законодавства за результатами якої складено акт №108/23-00153488 від 21 листопада 2003року (т.1 а.с.18-21).

За результатами проведеної перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення №/0 від 25 листопада 2003року про визначення позивачу податкових зобов’язань з податку на додану вартість у розмірі 9701,33грн. та штрафних санкцій у розмірі 4723,29грн. на підставі пп. 6.2.1 п.6.2 ст. 6 Закону України „Про податок на додану вартість„ та п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (том 1, арк. справи 28).

Як вбачається з матеріалів справи між Українсько-Російським відкритим акціонерним товариством „Дружківський завод газової апаратури” м. Дружківка (продавець) та Фірмою „Beckwood International LTD” (покупець) 15 травня 2002року укладено договір купівлі - продажу №47 (т.1 а.с.8-10). За умовами п.3.1 договору, продавець передає товар покупцю відповідно з міжнародними правилами „Інкотермс -90” на умовах FCA, м. Дружківка, Донецької області, Україна, автомобільним транспортом (т.1.а.с. 8-10). Від імені покупця договір підписаний директором Беліндою Крохау (Delinda Croshaw) (т.1 а.с.8).

На виконання умов договору позивач по вантажно-митній декларації №7002/2/203587 від 19.11.2002року (т.1 а.с.11-12) відвантажив сталеві газові балони вартістю 48506,64грн., які були оплачені покупцем. Згідно графи 50 вантажно-митної декларації товар був отриманий довірителем покупця. У нижньому лівому куті зворотної сторони вантажно-митній декларації (т.1 а.с.11-12, т.4 а.с.31) мається штам Донбаської регіональної митниці Відділу контролю за доставкою вантажів „Задекларовані в цій ВМД товари вивезені за межі митної території України 19.11.2002року в повному обсязі”. Факт отримання позивачем оплати від нерезидента сторонами не оспорюються.

З п’ятого екземпляру вантажно - митної декларації №7002/2/203587 від 19.11.2002р. (том 1, арк. справи 35), вбачається, що задекларований в ній вантаж був прийнятий до митного оформлення Краматорським постом Донбаської регіональної митниці 19.11.2002р. та отриманий довірителем покупця - Петровим Петьр Колев, Болгарія, який діяв за довіреністю нерезидента (том 1 арк. справи 59), для доставки задекларованого товару в митницю призначення.

За умовами Міжнародних правил „Інкотермс" умова зовнішньоекономічного контракту „FСА", яка вказана у п.3.1 договору купівлі-продажу №47 від 15.05.2002р. (том 1, арк. справи 8) означає, що зобов'язання продавця щодо поставки вважаються виконаними після передачі товару, очищеного від мита на експорт, під відповідальність перевізника, названого покупцем у погодженому місці або пункті. Враховуючи зазначене та вимоги ст.6 Закону України „Про зовнішньоекономічний контракт”, ст.128 Цивільного кодексу УРСР право власності від позивача за цим зовнішньоекономічним контрактом перейшло до покупця в момент передачі вантажу під відповідальність перевізника.

Відповідно до п.4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАСУ) обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно до приписів статті 86 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п.1 ст.2 цього Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно до ст.71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В Законі України "Про податок на додану вартість" (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що документальним підтвердженням розміру податкового кредиту слугує податкова накладна, а у разі імпорту товарів на митну територію України документом, що посвічує право на отримання податкового кредиту вважається вантажна митна декларація, яка підтверджує сплату податку на додану вартість.

Відповідно до п. 4.1 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів та інших предметів із застосуванням вантажної митної декларації" (зі змінами й доповненнями), затвердженого наказом Держмитслужби України від 14.10.2002 N 561 та зареєстрованого в у Міністерстві юстиції України 07.11.2002 за N877/7165 (у редакції яка діяла у 2002році), у разі прийняття ВМД до оформлення, але за наявності достатніх підстав на кожному з етапів уповноваженою посадовою особою може бути відмовлено в митному оформленні. При цьому обов'язково оформлюється картка відмови в митному оформленні, номер якої повинен відповідати номеру ВМД. Реєстраційний номер ВМД, за якою відмовлено в митному оформленні, підлягає анулюванню. Пункт 4.2. цього Порядку передбачав, що уповноваженою посадовою особою, що прийняла рішення про неможливість продовження митного оформлення, у лівому верхньому куті Аркуша контролю вчинюється запис "Оформленню не підлягає. Реєстраційний номер ВМД _____/_/_____ анульовано. Картка відмови в митному оформленні N _____" і зазначаються посада, прізвище, ініціали, дата. Запис засвідчується особистим підписом уповноваженої посадової особи митного органу.

Аналогічну умову щодо анулювання ВМД містить п. 6.5 нового Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Державної митної служби України 20.04.2005 N 314 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.04.2005 за N439/10719.

Позивач листом звертався до начальника Донбаської регіональної митниці (т.3 а.с.84) про що мається вхідний штамп у нижньому правому куті №2445/11-16-1-18 від 25.02.2005року щодо анулювання ВМД №7002/2/203587 від 19.11.2002року на що митницею була дана відповідь (т.3 а.с.83), що до отримання митними органами постанови суду про остаточне рішення процедуру анулювання ВМД здійснити неможливо.

Відповідно до ст.19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач звернувся до начальника Вадул – Сіретської митниці із запитом від 21.04.2008року №1-612 (т.4 а.с.45) щодо надання інформації про скасування у наступному спірної ВМД та надання документів на підставі яких у наступному вантаж перетнув кордон, на що надійшла відповідь (т.4 а.с.46) що надати інформацію стосовно запитуваного товару (ВМД №70002/2/203587 від 19.11.2002року) не має можливості, оскільки закінчився термін зберігання документів.

Відповідно до пункту 3 ст.2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 ст.71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Пункт 4 ст.72 КАСУ передбачає, що вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Як вбачається із постанови Ленінського районного суду м. Вінниці (т.4 а.с. 42 зворотна сторона) суд встановив, що 15.05.2002року між громадянкою Ірландії Беліндою Крохау та Українсько – Російським ВАТ „Дружківський завод газової апаратури” укладено договір №47 про купівлю сталевих балонів для зрідженого газу. В постанові вказано, що 21.11.2002року на автомобільному шляху Вінниця – Хмельницький, робітники відділу податкової міліції ДПА України у м. Вінниці затримали автомобіль марки „MAN”, реєстраційний номер СТ 8982 СС з причепом, реєстраційний № СТ 2130ЕХ, з вантажем 1300 газових балонів з УР”ДЗГА”. Зазначений вантаж знаходився під митним контролем і слідував для перевезення за межі України через Вадул – Сіретську митницю. Суд прийшов до висновку, що Беліндою Крохау вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.352 МК України, а саме: спрямовані на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві дані. Суд постановив визнати Белінду Крохау винною у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.352 МК України, піддавши останню адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 8500гривень на користь держави. Гроші в сумі 155990 гривень, отримані за реалізовані речові докази – газові балони виробництва Дружківського заводу газової апаратури, які знаходяться на депозитному рахунку Управління безпеки України у Вінницької області, перерахувати до державного бюджету України.

Відтак зазначена постанова суду по справі про адміністративний проступок, яка набрала законної сили, є обов'язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалена постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Цією постановою встановлений факт, що діяннях контрагента позивача - Белінди Крохау мається адміністративне правопорушення з поданням митному органу, як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві дані.

Позивач не знав та не міг знати при укладенні договору, що покупцем при укладенні договору №47 від 15.05.2002року будуть вказані недостовірні дані.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про систему оподаткування” ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів встановлюються та змінюються виключно Законами України.

За вимогами пп.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.97р. податок за нульовою ставкою обчислюється щодо операцій з продаж; товарів, що були вивезені (експортовані) платником податку за межі митної території України.

Товари вважаються вивезеними (експортованими) платником податку за меж митної території України в разі, якщо їх вивезення (експортування) засвідчене належне оформленою митною вантажною декларацією ( пп.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону України „Про податок на додану вартість”).

Згідно п.4 ст.70 КАСУ обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до пункту 8 Положення про вантажно - митну декларацію, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №574 від 09.06.97р., який діяв в момент спірних правовідносин, вантажно-митна декларація вважається оформленою за наявності на всіх її аркушах особистої номерної печатки інспектора митниці, що здійснив митне оформлення товару.

Оформлена вантажно-митна декларація засвідчує надання суб'єкту зовнішньо - економічної діяльності права на розміщення товарів у визначений митний режим підтверджує права та обов'язки зазначених у ВМД осіб щодо здійснення ними відповідних правових, фінансових, господарських та інших операцій.

Як вбачається, вантажно-митна декларація №70002/2/203587 від 19.11.2002р. (т.1, арк. справи 35) містить і особисту номерну печатку інспектора митниці і відмітку про фактичне вивезення експортованих товарів за межі митної території України, яка засвідчена підписом посадової особи митного органу та гербовою печаткою митниці відповідно до постанови Кабінету міністрів України „Про вдосконалення механізму відшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за операціями з експорту продукції” №243 від 01.03.2002р.

Відповідно до абз. 2 п.1 постанови №243 від 01.03.2002р такий напис повинен вичинятись митним органом, що здійснював митне оформлення експортованих товарів, виключно після одержання з митного органу, розташованого на митному кордоні Україні, через який здійснювалось вивезення товарів, офіційного повідомлення про фактичне вивезення товарів за межі митної території України у повному обсязі. Такого повідомлення Донбаською митницею не надано та з пояснень представника третьої особи за таким фактом посадові особи Донбаської митниці притягнені до дисциплінарної відповідальності, але при цьому сторонами не надано суду доказів анулювання спірної вантажно-митної декларації та в судовому засіданні апеляційної інстанції повідомлено про відсутність факту анулювання вантажно-митної декларації №70002/2/203 5 87 від 19.11.2002р.

Суд вважає, що відповідно до правил податкового обліку, передбачених ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”, зміни в податковому обліку пов’язуються лише з настанням відповідної події. Так, підставою для включення позивачем до податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2002р. експортної операції з нульовою ставкою оподаткування, відповідно до вимог пп.6.2.1 п.6 ст.6 Закону України „Про податок на додану вартість”, є вантажно-митна декларація від 19.11.2002р №700002/2/203587, але для внесення відповідних змін до податкової декларації необхідна наявність відповідних підстав, зокрема анулювання ВМД, що може бути здійснено виключно за заявою позивача з огляду на вимоги Митного кодексу України, який набув чинності з 01.01.2004р. При цьому, суд враховує, що як на момент перевірки, так і на момент розгляду справи відсутні документи, які б давали право для застосування по даній операції ставки оподаткування ПДВ 20%, оскільки відсутній факт здійснення операції купівлі - продажу газових балонів на території України.

Так, матеріали справи підтверджують факт передачі позивачем вантажу, який задекларований у ВМД №70002/2/203587 від 19.11.2002р, перевізнику нерезидента -Петрову Петьр Колев, Болгарія, який діяв за довіреністю нерезидента (том 1 арк. справи 59), що свідчить про вибуття вантажу з власності позивача та не повернення його позивачу. Як вбачається з листа СВ УСБУ у Вінницької обл. №53/6/56нт від 11.01.05р., (том 2, арк. справи 40) та матеріалів справи, реалізація газових балонів здійснена приватним підприємством „Посредсервіс -2", який на підставі договору комісії від 19.10.2004р, укладеного з управлінням УСБ України у Вінницькій області (том 2, арк. справи 4), за контрактом №1 від 04.11.2004р. з Мехмед Раіф Акіф, жителем Болгарії, на продаж газових балонів (том 2, арк. справи 6).

Згідно довідки № 12/1юр від 10.01.05р. (том 2, арк. справи 30) посадові особи позивача до кримінальної відповідальності за замах на контрабанду не притягувались і згідно постанови Київського районного суду м.Донецька від 16.04.2004р. адміністративне провадження по ст.352 Митного Кодексу України відносно керівника УР ВАТ «Дружківський завод газової апаратури» м. Дружківка Анненкова В.З. припинено за відсутністю в його діях складу правопорушення (том 2, арк. справи 31).

З огляду на вищевикладене, посилання відповідача на встановлені додаткові обставини, які підтверджують відсутність експорту товару позивачем за зовнішньоекономічним контрактом, про що вбачається з листа Управління служби безпеки України у Вінницької області від 04.06.04р. № сл/1594нт, судом не приймається до уваги з огляду на те що вантаж, задекларований у ВМД №70002/2/203587 від 19.11.2002р., був вилучений працівниками податкового органу та служби безпеки України без відома позивача і в подальшому реалізований без згоди і відома позивача за межі митної території України за іншими підставами.

Крім того за повідомленням Вадул - Сіретської митниці товар - балони газові в кількості 1300 штук - прослідував через митний пост „Порубне” Вакул - Сіретської митниці 06.11.2004р в Болгарію по книжці МДП №ХН №44286033 транспортним засобом № Х3244АС/ХІ808 ЕЕ" (том 2, арк. справи 23). Згідно наданих копій документів (митної декларації від 06.11.2004р, довідки - сертифікату №102524 від 04.11.2004р, міжнародної товарної накладної від 06.11.2004р, рахунку - фактуру №51 від 04.11.2004р) вивезення за межі території здійснено Мехмедом Раіф Акіф (том 2, арк. справи 24-29). Тобто вантаж позивача фактично був вивезений за межі митної території України.

Враховуючи, що відповідно до вимог пп.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону України „Про ПДВ” єдиною підставою для підтвердження вивезення (експортування) товару є наявність у платника податку належним чином оформленої вантажно-митної декларації, яка підтверджує факт вивезення (експортування) товару за межі митної території України, в свою чергу, ВМД №7002/2/203587 від 19.11.2002р. має відмітку митниці про фактичне вивезення товару за межи митної території України, не є анульованою, та товар (газових балонів) фактично був вивезений за межі митної території України. Відтак вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись Конституцією України, Законом України „Про систему оподаткування”, Законом України „Про податок на додану вартість, Митним кодексом України, Положення про вантажно - митну декларацію, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №574 від 09.06.97р., Постановою Кабінету міністрів України „Про вдосконалення механізму відшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за операціями з експорту продукції” №243 від 01.03.2002р., Порядком здійснення митного контролю й митного оформлення товарів та інших предметів із застосуванням вантажної митної декларації" (зі змінами й доповненнями), затвердженого наказом Держмитслужби України від 14.10.2002 N 561 та зареєстрованого в у Міністерстві юстиції України 07.11.2002 за N877/7165, та ст.ст.2,11,17-20,69-72,86,94,158-163, 167,185,186,254, п.6,7 розділу V11 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України , господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов Відкритого акціонерного товариства „Грета” м. Дружківка до Державної податкової інспекції в м. Дружківка про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 25.11.2003року задовольнити повністю.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення рішення Державної податкової інспекції в м. Дружківка №/0 від 25.11.2003року в частині податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 9701,33 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у сумі 4723,29грн., всього на загальну суму 14424,62грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова виготовлена у повному обсязі 08.09.2008року.

Суддя Кододова О.В.