ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.09.08                                                                                           Справа№ 31/216

Суддя артимович В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Ельпласт-Львів», м. Городок Львівської області

до відповідача:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління виробничо - технічної комплектації», м. Городок Львівської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Городоцької міської ради, м. Городок Львівської області

про:

зобов’язання до передачі земельної ділянки

Суддя: Артимович В.М.

секретар: Митник М.Б.

Артимович В.М.

При секретарі:

Митник М.Б.

Представники

від позивача:

Вовчак А.М. –представник;

від відповідача:

від третьої особи:

Козій І.Ю. –представник;

не з’явився.

Представникам позивача, відповідача роз’яснено права та обов’язки відповідно до ст.ст. 20, 22 ГПК України, зокрема, право заявляти відводи. У відповідності до ст. 81-1 ГПК України технічна фіксація судового процесу не здійснювалась, про що представники сторін подали відповідне клопотання.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ельпласт-Львів», м. Городок Львівської області, надалі –позивач, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління виробничо - технічної комплектації», м. Городок Львівської області, надалі - відповідач, про зобов’язання до передачі земельної ділянки.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 26.08.2008 р. про порушення провадження у справі призначено розгляд справи на 09.09.2008 р.

В судовому засіданні 09.09.2008 р. представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

09.09.2008 р. позивач подав через канцелярію суду клопотання про залучення Городоцької міської ради, м. Городок Львівської області, надалі –третя особа, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Для належного виконання сторонами вимог ухвали суду від 26.08.2008 р. та вирішення питання про залучення до участі у даній справі третьої особи, в судовому засіданні оголошено перерву до 16.09.2008 р.

16.09.2008 року позивачем подано на розгляд суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд зобов’язати відповідача передати в оренду позивачу земельну ділянку площею 1,23 га, яка знаходиться за адресою: Львівська обл., м. Городок, вул. Заводська, 4«з», для обслуговування цеху «Механічна дільниця»та «Трансформаторної підстанції»згідно умов договору суборенди земельної ділянки від 17.03.2008 року; визнати за позивачем право власності на нежитлові приміщення: цех «механічна дільниця», позначений на плані літ. «А», загальною площею 941,1 кв.м. та трансформаторну підстанцію, позначену на плані літ. «В», загальною площею 52,0 кв.м., які знаходяться за адресою: Львівська обл., м. Городок, вул. Заводська, 4«з», та стягнути з відповідача судові витрати у справі.

Згідно ч. 1 ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права та обов’язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду.

Суд, розглянувши матеріали справи та подане клопотання позивача, дійшов висновку щодо необхідності залучення у даній справі Городоцької міської ради третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача. Розгляд справи відкладено на 23.09.2008 р.

В судове засіданні 23.09.2008 р. з’явилися представники позивача та відповідача. Представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог. Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Третя особа явку повноважного представника не забезпечила, проте подала заяву, якою повідомила, що не заперечує проти будівництва позивачем об’єктів нерухомості на спірній земельній ділянці за умови дотримання будівельних норм і правил щодо будівництва, просила розглянути справу без її участі.

В судовому засіданні 23.09.2008 року за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення виготовлений, оформлений та підписаний 29.09.2008 року.

Розглянувши документи і матеріали, подані сторонами, з’ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для справи в їх сукупності, суд встановив наступне:

Судом встановлено, що у відповідності до державного акта на право постійного користування землею, виданого відповідачу на підставі рішення Городоцької районної ради народних депутатів від 29.09.1992 року, відповідач користується земельною ділянкою загальною площею 5,8 га, що розташована за адресою: Львівська обл., м. Городок, вул. Заводська.

17.03.2008 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір суборенди, у відповідності до якого відповідач мав передати позивачу в суборенду частину земельної ділянки площею 5,8 га, якою він користується згідно державного акта, а саме: земельну ділянку площею 1,23 га, що знаходиться за адресою: Львівська обл., м. Городок, вул. Заводська, 4«з». У відповідності до предмету договору відповідач передає, а позивач приймає в суборенду земельну ділянку площею 1,23 га для обслуговування цеху «Механічна дільниця»та «Трансформаторної підстанції».

Проаналізувавши обставини та підстави укладення договору суборенди на предмет відповідності чинному законодавству України, яке регулює орендні земельні правовідношення, суд прийшов до висновку, що в частині задоволення позову про передачу в суборенду спірної земельної ділянки, слід відмовити виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі»передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про оренду землі»відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. За ст. 3 цього Закону об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок згідно ст. 4 Закону є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. У відповідності до ст. 6 Закону орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно положень ст. 8 Закону України «Про оренду землі»орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця.

Отже, з аналізу наведених вище правових норм випливає, що для того, щоб будь-яка особа мала право на передачу в суборенду земельної ділянки, що належить до комунальної власності, така особа має бути орендарем цієї земельної ділянки і право передачі має бути передбачено або договором оренди, або письмовою згодою орендодавця на передачу в суборенду цієї земельної ділянки.

Оскільки спірна земельна ділянка перебуває в користуванні згідно державного акта, жодної з наведених правових підстав щодо передачі спірної земельної ділянки в суборенду у нього не було, а отже відповідач не мав права на укладення договору суборенди з позивачем і відповідно не мав права на передачу цієї земельної ділянки в суборенду позивачу.

У відповідності до ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

З урахуванням того, що при укладенні договору суборенди позивачем та відповідачем було порушено чинне законодавство України, яким регулюються правовідносини щодо оренди землі, суд, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України вважає за необхідне визнати недійсним повністю пов'язаний з предметом спору у даній справі договір суборенди земельної ділянки площею 1,23 га, що знаходиться за адресою: Львівська обл., м. Городок, вул. Заводська, 4«з»., укладений 17.03.2008 року між позивачем та відповідачем.

Щодо заперечень на позовні вимоги, викладених відповідачем у відзиві від 09.09.2008 року, відповідно до яких відповідач стверджує, що після укладення договору суборенди земельної ділянки йому стало відомо про те, що об’єкти нерухомості не належать на праві власності позивачу, внаслідок чого відповідач не передав в суборенду земельну ділянку, оскільки існував ризик, що в разі її передачі у нього могли б виникнути проблеми із дійсним власником цеху «механічна дільниця»та трансформаторної підстанції, то суд не приймає їх до уваги, оскільки вони не відповідають нормам ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі необхідні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що об’єкти нерухомості, які знаходяться за адресою: м. Городок, вул. Заводська, 4«з», є власністю позивача з огляду на наступне.

Рішенням виконавчого комітету Городоцької міської ради № 14 від 03.02.2005 року «Про видачу дозволу на проведення проектно-пошукових робіт по будівництву виробничих приміщень по вул. Заводській»позивачу було надано дозвіл на проведення проектно-пошукових робіт по будівництву об’єктів нерухомості.

ВАТ «Львівський проектний інститут № 14»було розроблено робочий проект та здійснено авторський нагляд за будівництвом об’єктів нерухомості.

Як стверджується позивачем та не заперечується відповідачем протягом 2005 –2007 років позивач господарським способом здійснив реконструкцію та провів будівництво спірних об’єктів нерухомості. У відповідності до технічних висновків, зроблених Львівським філіалом Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІ Проектреконструкція»будівельні роботи по будівництву та реконструкції об’єктів нерухомості виконані в повному обсязі згідно з проектною документацією.

Згідно довідки виконавчого комітету Городоцької міської ради № 02.20/512 від 22.04.2008 року об’єкти нерухомості мають адресний номер вул. Заводська, 4«з»в м. Городок Львівської області.

У відповідності до заяви № 02.27/1183 від 15.09.2008 року Городоцька міська рада не заперечує проти будівництва позивачем об’єктів нерухомості - цеху «механічна дільниця»та трансформаторної підстанції у м. Городок Львівської області по вул. Заводська, 4«з»за умови дотримання будівельних норм і правил щодо будівництва.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник має право пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, зокрема, ст. 376 Цивільного кодексу України, та вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що будівельні роботи по будівництву трансформаторної підстанції та по реконструкції існуючої виробничої будівлі під механічну майстерню виконані в повному обсязі, за винятком робіт з благоустрою, та згідно з проектною документацією, не порушують чиїх-небудь прав та охоронюваних законом інтересів, а власник земельної ділянки не заперечує щодо будівництва й реконструкції спірних об’єктів нерухомості. Зважаючи на вищевикладене позовні вимоги про визнання права власності підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 49 ГПК України судові витрати слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 4-3, 4-5, 4-7, 32, 33, 34, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ельпласт-Львів», м. Городок Львівської області, задовольнити частково.

2.          Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Ельпласт - Львів»(81500, Львівська обл., м. Городок, вул. Заводська, 4; ) право власності на цех «механічна дільниця», позначений на плані літ. «А», загальною площею 941,1 кв.м., та трансформаторну підстанцію, позначену на плані літ. «В», загальною площею 52,0 кв.м., які знаходяться за адресою: Львівська обл., м. Городок, вул. Заводська, 4«з».

3.           Визнати недійсним договір суборенди земельної ділянки, укладений 17.03.2008 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Управління виробничо-технічної комплектації», м. Городок Львівської області, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ельпласт - Львів», м. Городок Львівської області.

4.          В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5.          Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління виробничо-технічної комплектації»(81500, Львівська обл., м. Городок, вул. Заводська, 4; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ельпласт - Львів»(81500, Львівська обл., м. Городок, вул. Заводська, 4; ) сплачене державного мита в сумі 2700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 59,00 грн.

6.          Судові витрати в сумі 85,00 грн. сплаченого державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 59,00 грн. покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Ельпласт-Львів», м. Городок Львівської області.

Суддя                                                                                           Артимович В.М.