ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.07.2008
Справа  №15/71

За позовом приватного
підприємця ОСОБА_1, с. Букове Виноградівського району

до Буківської
сільської ради, с. Букове Виноградівського району

про визнання
дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського
призначення від 31.05.00, укладеним між Буківською сільською радою та приватним
підприємцем ОСОБА_1 ,

Суддя -Ващиліна Н.М.

Представники:

від позивача -Гонтар
Д.І., представник за дорученням №14/10 від 29.03.08;

від відповідача -
ОСОБА_1, сільський голова;

СУТЬ СПОРУ: приватним
підприємцем ОСОБА_1 заявлено позов до Буківської сільської ради про визнання
дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського
призначення від 31.05.00, укладеним між Буківською сільською радою та приватним
підприємцем ОСОБА_1.

Позивач у відповідності до п. 2 ст.
220 Цивільного кодексу України просить визнати дійсним договір купівлі-продажу
земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 31.05.00, укладений
з відповідачем, оскільки він нотаріально не посвідчений, що позбавляє його
провести необхідну державну реєстрацію цього договору та належно користуватись
земельною ділянкою.

Відповідач у судовому засіданні подав
лист №267 від 09.07.08, в якому визнає позов повністю.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,

СУД ВСТАНОВИВ:

Рішенням Буківської сільської ради
10-ї сесії 23-го скликання від 25.04.00 затверджено матеріали купівлі-продажу
земельної ділянки приватному підприємцю
ОСОБА_1, продано у власність земельну ділянку площею 80 м. кв. під
кафе-магазин по вул. Леніна, б/н, с. Букове Виноградівського району та
затверджено ціну продажу земельної ділянки в розмірі 980,00 грн.

На виконання п. 5 вказаного рішення
31 травня 2000 року між приватним підприємцем ОСОБА_1 (покупець) та Буківською
сільською радою (продавець)  в особі
сільського голови Яцканича Василя Михайловича укладено договір оренди
купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, за
умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю земельну
ділянку несільськогосподарського призначення, загальною площею 80,0 кв. м.,
розміщеної на землях, що знаходяться у віданні сільської ради для ведення
підприємницької діяльності.

У відповідності до п. 4 рішення
Буківської сільської ради 10-ї сесії 23-го
скликання від 25.04.00 покупцем згідно з квитанцією до прибуткового
касового ордеру від 31.05.00 сплачено вартість земельної ділянки у розмірі
980,00 грн., про що сторони зазначили у п.2.1. договору.

З метою належного оформлення права
власності позивач звертався до землевпорядних організацій для отримання
державного акту на право власності на землю, однак йому було відмовлено у
зв'язку з ненаданням нотаріально засвідченого договору купівлі-продажу
земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 31.05.00.

Позивач також заявою №39/П-4 від
04.04.08 звернувся до Буківської сільської ради про надання нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки, однак листом
№02-30/235 від 23.05.08 був повідомлений про його відсутність.

У відповідності ст. 18 Земельного
кодексу України від 18.12.90 №561-XII, чинного на момент укладання договору,
придбання земельних ділянок, що перебували у колективній або приватній
власності, проводилися за договором купівлі-продажу, який посвідчується у
нотаріальному порядку.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного Кодексу України від
16.01.03 №435-IV, Цивільний кодекс України (далі ЦК України) застосовується до
цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних
відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України,
положення цього Кодексу застосовуються до тих обов'язків, що виникли або
продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки відносини сторін, що
розглядаються у цій справі, виникли до набрання чинності відповідними
положеннями ЦК України (договір купівлі-продажу укладено ще в 2000 році), але
продовжують існувати після набрання ними чинності, до прав і обов'язків, що
існують між сторонами за договором, господарським судом застосовуються
зазначені положення.

У відповідності до п. 2 ст. 220 ЦК
України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним. У
цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Подані позивачем документи
підтверджують правомірність набуття права власності на придбану земельну
ділянку по договору  купівлі-продажу
земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 31.05.00, загальною
площею 80,0 кв. м. по вул. Леніна, б/н, с. Букове Виноградівського району.

Факт домовленості сторін щодо всіх
істотних умов договору купівлі-продажу, його виконання та відсутність
нотаріального посвідчення сторонами підтверджено, відповідача позов визнав, що
дає підстави для визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки
несільськогосподарського призначення від 31.05.00, укладеного між Буківською
сільською радою та приватним підприємцем ОСОБА_1, дійсним в судовому порядку,
встановленому статтею 220 ЦК України.

Таким чином, позовні вимоги щодо
визнання договору купівлі-продажу дійсним підлягають задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись ч.
2 ст. 220 Цивільного кодексу України та ст. ст. 44, 49, 82 -85 Господарського
процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 31
травня 2000 року, укладений між приватним підприємцем ОСОБА_1 (покупець) та Буківською
сільською радою (продавець) в особі сільського голови Яцканича Василя
Михайловича.

2. Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 Господарського
процесуального  кодексу  України.

Суддя
Н.М. Ващиліна