ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 18/258

24.07.08

За позовом:          ТОВ „Воздвиженський”;

До:                    ЗАТ „Лігобуд”;

Про:                     визнання права власності на нежитлові приміщення.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:          Савченко С.М., представник, довіреність №153 від 15.04.2008 р.;

Від відповідача:           Сулим В.М., представник, довіреність №361 від 23.01.2008 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовні заяві просить визнати за останнім право власності на нежитлові приміщення загальною площею 638,7 кв.м. (нежитлові приміщення загальною площею 197 кв.м. ІV рівня; нежитлові приміщення загальною площею 309 кв.м. V рівня; нежитлові приміщення загальною площею 132,7 кв.м. VІ рівня) будівлі, розташованої в м. Києві по вул. Воздвиженській, 60-А,Б (в літ.Б), з мотивів, вказаних у позовній заяві.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у наданій письмовій заяві та представник останнього у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

Позивач придбав у власність частину готелю по вул. Воздвиженській, 60-А,Б (в літ.А) м. Києва, а саме:

—нежитлові приміщення загальною площею 242,69 кв.м. галереї 5 рівня на підставі договору купівлі-продажу №22 від 28.03.2003 р. та акту прийому-передачі від 28.03.2003р., укладеного з відповідачем, зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна 04.04.2003 р. в реєстровій книзі №д.2П-254 за реєстровим №250-П;

—нежитлові приміщення загальною площею 130,8 кв.м. галереї 4 рівня на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.2003 р. та акту прийому-передачі від 06.10.2003 р., укладеного з відповідачем, зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна 14.10.2003 р. в реєстровій книзі №д.2П-254 за реєстровим №250-П.

08.08.2003 р. будівля готелю по вул. Воздвиженській, 60-А,Б у Подільському районі м. Києва введена в експлуатацію як закінчений будівництвом об’єкт. Відповідно до акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкту від 08.08.2003 р., затвердженого розпорядженням Подільської районної у м. Києві державної адміністрації №1029 від 21.08.2003 р. загальна площа введеного в експлуатацію готелю по вул. Воздвиженській, 60-А,Б у Подільському районі м. Києва становить 2 395 кв.м., в тому числі, корпус А –1756,3 кв.м., корпус Б –638,7 кв.м.

Позивачем 03.03.2008 р. на адресу відповідача був направлений лист №23/03-08 з проханням звільнити приміщення 4-го, 5-го та 6-го рівнів готелю (корпус Б) та припинити користуватися приміщеннями 1-го та 5-го поверхів готелю (корпус А).

Відповідач у відповіді №162/1л від 24.03.2008 р. на вищезазначений лист зазначив про те, що останній є власником нежитлових приміщень (частини галереї 5-го рівня будівлі по вул. Воздвиженській, 60-А,Б (літ.Б) у м. Києві згідно з договором купівлі-продажу частини нежитлової будівлі від 16.06.1998 р., укладеного між відповідачем та ПП „Фірма Адсон”, та 5-го поверху будівлі по вул. Воздвиженській, 60-А,Б (літ. А) у м. Києві на підставі договору купівлі-продажу частини нежитлової будівлі №42 від 22.12.1998 р., укладеного між позивачем та ПП „Фірма Росса”, а тому не зобов’язаний звільняти зазначені приміщення.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджені в засіданні суду докази, господарський суд вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Здійснення права власності полягає у володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 статті 321 встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту права власності є визнання його в судовому порядку.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи ту обставину, що відповідач позовні вимоги визнав, а наявні в матеріалах справи документи свідчать про безспірність та обґрунтованість позовних вимог позивача, вимоги останнього підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю „Воздвиженський” (інд. 01025, м. Київ, вул. Воздвиженська, 60, ) право власності на нежитлові приміщення загальною площею 638,7 кв.м. (нежитлові приміщення загальною площею 197 кв.м. ІV рівня; нежитлові приміщення загальною площею 309 кв.м. V рівня; нежитлові приміщення загальною площею 132,7 кв.м. VІ рівня) будівлі, розташованої в м. Києві по вул. Воздвиженській, 60-А,Б (в літ.Б).

3.          Стягнути з Закритого акціонерного товариства „Лігобуд” (інд. 01025, м. Київ, вул. Воздвиженська, 60, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Воздвиженський” (інд. 01025, м. Київ, вул. Воздвиженська, 60, ) 85 (вісімдесят п’ять) грн. витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

4.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

О.В. Мандриченко