ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2008 р.

№ 14/364-07-8593

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:

Першиков Є.В.

судді

Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційних скарг

закритого акціонерного товариства "Донецьксталь" –металургійний завод"

державного підприємства "Одеська залізниця"

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду від 06.05.2008р.

у справі

господарського суду

№14/364-07-8593

Одеської області

за позовом

закритого акціонерного товариства "Донецьксталь" –металургійний завод"

до

державного підприємства "Одеська залізниця"

про

за участю представників сторін:

позивача –

відповідача –

стягнення 5 685,79грн.

пр. Тюріна О.В. –дов. №17/17-092юр від 24.03.08р.

не з'явився

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2007 року закрите акціонерне товариство "Донецьксталь" –металургійний завод" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до державного підприємства "Одеська залізниця" про стягнення з відповідача на користь позивача вартості недостачі металопродукції в розмірі 5685,79грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.01.2008р. (суддя Горячук Н.О.) позовні вимоги частково задоволені, з державного підприємства "Одеська залізниця" на користь закритого акціонерного товариства "Донецьксталь"- металургійний завод" стягнуто 3 680,85грн. боргу, 102,00грн. держмита та 118,00грн. витрат на ІТЗ судового процесу. В решті позову відмовлено.

Рішення вмотивоване тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково у сумі 3 680,85грн., що складає вартість недостачі вантажу з урахуванням 0,5% норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто вантажу. Окрім того, судом першої інстанції встановлено, що позивач помилково включив до розрахунку суми боргу ПДВ, оскільки документ, який підтверджує оплату сталі (рахунок-фактура №921-19 від 22.05.2007р.) свідчить, що ПДВ не сплачувалося.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, закрите акціонерне товариство "Донецьксталь"- металургійний завод" звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вважало, що господарським судом першої інстанції оскаржуване рішення прийняте при порушенні норм матеріального права.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 06.05.2008р. (судді Журавльов О.О., Тофан В.М., Михайлов М.В.) рішення господарського суду Одеської області змінено та викладено його резолютивну частину в іншій редакції. Позов закритого акціонерного товариства "Донецьксталь"- металургійний завод" задоволено частково, стягнуто з державного підприємства "Одеська залізниця" 4 417,02грн. боргу, 79,24грн. держмита та 91,67грн. витрат на інформаційне –технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, закрите акціонерне товариство "Донецьксталь"- металургійний завод" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову по справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вважає, що судом апеляційної інстанції оскаржувана постанова прийнята при порушенні норм матеріального та процесуального права, а саме, вважає безпідставним застосування 0,5% норми втрати при перевезенні, встановленої п.27 Правил видачі вантажів.

Державне підприємство "Одеська залізниця", також не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилається на неповне з'ясування обставин справи та невірну оцінку доказів по справі, просить судове рішення скасувати в частині стягнення з залізниці 736,14грн. ПДВ, нарахованого на вартість недостачі металопродукції.

Заслухавши присутнього представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення постанові і доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, що на виконання умов укладеного між позивачем та "Metal Dnepr" L.T.D., Болгарія, контракту №DМ-921 від 30.01.2007р., позивач (вантажовідправник) 22.05.2007р. зі станції "Донецьк" Донецької залізниці відправив на адресу Ізмаїльського морського торговельного порту –станція призначення Ізмаїл-експорт Одеської залізниці - для подальшої відправки на експорт водним транспортом в Сербію у вагоні №67866772 сталь сортову у кількості 60 250кг, що підтверджується накладною №49589569. Отже, в силу вимог ч.2 ст.307 ГК України, які кореспондуються з вимогами ч.3 ст.909 ЦК України, вказана накладна свідчить про укладення між позивачем та залізницею (перевізник) договору перевезення вантажу.

Згідно з відмітками у цій накладній, сталь сортова завантажена у вагон засобами відправника. Вантаж розміщено і закріплено згідно з параграфами 3-5 розділу 1 гл.1 ТУ правильно та запломбовано ЗПП відправника. Вантаж маркований фарбою. Маса вантажу визначена на 250 тонних вагах відправника.

В процесі перевезення вантажу 25.05.2007р. на станції Знам'янка Одеської залізниці при огляді потягу з оглядової вишки у вагоні №67866772 було виявлено, що вантаж завантажений в 2 штабелі. В хвостовій частині на третій зв'язці праворуч по ходу потягу порушено маркування жовтою фарбою на 300 мм. Окантувальні стрічки та дротові ув'язки ослаблені. Наявний доступ до вантажу. Вагон прибув з охороною. Вагон відчеплений на знеструмлену колію для перевірки. Про встановлені обставини станцією Знам'янка Одеської залізниці складений акт загальної форми №6267 від 25.05.2007р.

Тією ж датою станцією Знам'янка Одеської залізниці складений акт загальної форми №6268, згідно з яким, при огляді вагону на знеструмленій колії виявлено, що вантаж завантажений навалом. Фактично в вагоні вантаж завантажений у 2 штабелі в 2 яруси. На верхньому ярусі прораховується 9 зв'язок, 5 зв'язок в хвостовій частині вагону та 4 зв'язки в головній частині вагону. Кожна зв'язка ув'язана по 4 окантувальні стрічки, 2 дротові ув'язки в одну низку та по 2 стропувальні ув'язки. Наявне маркування жовтою фарбою по одній смузі в головній та в хвостовій частині верхнього штабелю. В хвостовій частині вагону на 3 зв'язці переривається маркування на 300 мм, ослаблені дротові ув’язки та окантувальні стрічки. Наявний доступ до вантажу. Доступ до вантажу усунений шляхом докручування дротових ув'язок. На інших зв'язках окантувальні стрічки, дротові та стропувальні ув'язки цілі не порушені. Вагон прибув з охороною. Вагон відчеплений на вагову перевірку та митний догляд.

На підставі вищевказаних актів загальної форми станцією Знам'янка Одеської залізниці складений комерційний акт №АЭ879093/443/190 від 29.05.2007р., згідно з яким, окрім обставин, які засвідчені в актах загальної форми, встановлено, що доступ до вантажу відсутній. Здійснено переваження вагону на 150 тонних вагонних вагах станції і виявлено, що по документу значиться: вага брутто –81 750кг, тара –21 500кг, нетто –60 250кг. Фактично вага брутто –80 400кг, тара –21 500кг, нетто –58 900кг, тобто виявлено недостачу вантажу в кількості 1 350кг. Перевантаження здійснювалося двічі, недостача вантажу підтвердилася. До того ж встановлено, що одна зі зв'язок сталі ув'язана нестандартним засобом, порушено фарбове маркування, недостача сталі у вагон могла вміститися.

Судами встановлено, що одержувач вантажу переуступив своє право на пред'явлення претензій та позовів до залізниці за недостачу сталі сортової у кількості 1 350кг закритому акціонерному товариству "Донецьксталь"- металургійний завод" (як відправнику вантажу), що підтверджується переуступним написом у п.6 накладній №49589569.

В силу вимог ч.1 ст.307 ГК України, яка кореспондуються з вимогами ч.1 ст.909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до вимог ч.5 ст.307 ГК України, яка кореспондуються з вимогами ч.4 ст.909, ч.1 ст.920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. В пункті 2 Статуту залізниць України передбачено, що обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначає Статут залізниць України.

Згідно вимог ч.1 п.110, п.113 Статуту залізниць України, яка кореспондуються з вимогами ч.1 ст.314 ГК України та ч.1 ст.924 ЦК України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі вантажу одержувачу, поки не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу сталося внаслідок обставин, яким залізниця не могла запобігти та усунення яких від неї не залежало.

Судами попередніх інстанцій обґрунтовано покладено відповідальність за недостачу вантажу на залізницю, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, якими перевізник Одеська залізниця довів би відсутність своєї вини в частковій недостачі вантажу.

Згідно із п.п.114, 115 Статуту, залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості недостачі маси вантажу. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема договору або контракту купівлі –продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну, вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером.

При цьому, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення згідно з ч.2 п.114 Статуту залізниць України.

В силу вимог п.27 Правил видачі вантажів (розділ 8 Правил перевезень), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №862/5083, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Апеляційною інстанцією встановлено і підтверджено поясненнями експерта Одеського НДІСЕ з дослідження металів те, що сталь сортова не має природних властивостей до зменшення маси при перевезенні, а також, що із змісту ч.2 п.27 Правил видачі вантажів випливає, що норма недостачі, яка вказана у відсотках від маси вантажу, складається із суми двох показників: 1) норми природної втрати, 2) граничного розходження визначення маси нетто.

Таким чином, незважаючи на те, що сталь сортова не має природних властивостей до зменшення маси при перевезенні, недостача маси сталі сортової в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення, оскільки як зазначалося вище, норма недостачі складається із суми двох показників, а не тільки з норми природної втрати.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно визначив масу недостачі вантажу, правомірно задовольнив позовні вимоги з посиланням на п.27 Правил видачі вантажів (розділ 8 Правил перевезень), визначивши нестачу вантажу з врахуванням норми втрати, яка складається із природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто, але не погодився з тим, що суд першої інстанції при задоволенні позовних вимог не врахував ПДВ, що є порушенням ст.3 Закону України "Про податок на додану вартість".

Вимогами п.п. 3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України "Про податок на додану вартість" встановлено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України.

Вимогами п.6.2 ст.6 Закону України "Про податок на додану вартість" встановлено, що при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить "0" відсотків до бази оподаткування. Товари вважаються експортованими платником податку в разі, якщо їх експорт засвідчений належно оформленою митною вантажною декларацією.

Згідно з роз'ясненням Державної податкової адміністрації України, наданим в листі від 16.06.2000р. №8422/7/16-1321, при допущенні фактів невивозу товарів за межі митних кордонів України (зміна напрямку продажу –реалізація на території України, недостача товару, крадіжка тощо), вказані операції слід розглядати як проведення операцій з продажу товарів на митній території України, які підлягають оподаткуванню ПДВ за ставкою 20 відсотків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що наявна податкова накладна №3070 від 30.09.2007р. та виписка з реєстру отриманих та виданих податкових накладних закритого акціонерного товариства "Донецьксталь"- металургійний завод" станом на 30.09.2007р. свідчать про те, що позивач сплатив ПДВ на вартість недостачі поставленої продукції (сталі сортової) відповідно до умов укладеного контракту №DМ-921 від 30.01.2007р.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, про необхідність змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення ПДВ.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційних скарг закритого акціонерного товариства "Донецьксталь" –металургійний завод" та державного підприємства "Одеська залізниця", оскільки судом апеляційної інстанції повно досліджені всі обставини даної справи, їм надана належна правова оцінка та прийняте обґрунтоване та правомірне судове рішення.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги закритого акціонерного товариства "Донецьксталь" –металургійний завод" та державного підприємства "Одеська залізниця" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 06.05.2008р. у справі №14/364-07-8593 залишити без змін.

Головуючий           Є. Першиков

Судді           Т. Данилова

І. Ходаківська