ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2008 р.

№ 28/594-07 (35/69)

Вищий господарський суду України в складі колегії

суддів:

Грейц К.В. –головуючого,

Бакуліної С.В.,

Глос О.І.,

розглянувши касаційну скаргу

ВАТ "Павлоградвугілля"

на постанову

від 18.06.2008

Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі № 28/594-07(35/69)

господарського суду Дніпропетровської області

за позовом

Державного управління екології і природних ресурсів в Дніпропетровській області

до

орган стягнення

ВАТ "Павлоградвугілля"

ДВС в м. Павлограді та Павлоградському районі

про

стягнення 6991,91 грн.

за участю представників:

- позивача

не з’явились

- відповідача

Аксініна В.М.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2004 у справі № 35/69, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.06.2004, задоволені позовні вимоги Державного управління екології і природних ресурсів в Дніпропетровській області про стягнення з Відкритого акціонерного товариства Державної холдингової компанії "Павлоградвугілля" 6991,91 грн. збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок скиду в річку Самара недостатньо очищених стічних вод.

На виконання зазначеного рішення господарським судом Дніпропетровської області видано наказ від 11.02.2005.

18.08.2004 Відділом державної виконавчої служби Павлоградського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2004 по справі № 35/69.

У жовтні 2007 року до господарського суду Дніпропетровської області звернулось ВАТ "Павлоградвугілля" з заявою про заміну Відкритого акціонерного товариства Державної холдингової компанії "Павлоградвугілля" його правонаступником ВАТ "Павлоградвугілля" та про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2004 у справі № 35/69 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2007 (суддя Манько Г.В.), залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.06.2008 (колегія суддів у складі головуючого судді Павловського П.П., суддів Швеця В.В., Чус О.В.), зазначену заяву задоволено в частині заміни сторони її правонаступником та відмовлено у визнанні наказу господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2004 у справі № 35/69 таким, що не підлягає виконанню.

ВАТ "Павлоградвугілля", не погоджуючись з ухвалою та постановою у справі в частині відмови у задоволенні його заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, в поданій касаційній скарзі просить їх скасувати та визнати наказ господарського осуду Дніпропетровської області від 11.05.2004 у справі № 35/69 таким, що не підлягає виконанню.

Представники позивача і органу державної виконавчої служби своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні касаційної інстанції не скористались.

Згідно розпорядження в.о. голови судової палати Вищого господарського суду України від 18.09.2008 № 02-12.2/353, в зв’язку з виходом відпустки судді Бакуліної С.В., розгляд касаційної скарги у справі здійснюється в постійному складі колегії суддів: головуючого судді Грейц К.В., суддів Бакуліної С.В., Глос О.І.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника скаржника, перевіривши правильність застосування норм процесуального права в постанові апеляційного та ухвалі місцевого господарських судів, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, заява відповідача про визнання наказу господарського осуду Дніпропетровської області від 11.05.2004 у справі № 35/69 таким, що не підлягає виконанню, обґрунтована ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2005, якою порушено провадження у справі № Б-26/7/05 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Павлогпалвугілля" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відмовляючи в задоволенні зазначеної заяви, суди попередніх інстанцій виходили з того, що згідно ст. 129 Конституції України, ст. 115 ГПК України судове рішення є обов’язковим для виконання в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", і не підлягає будь-яким обмеженням.

Проте, судами попередніх інстанцій не враховані наступні законодавчі приписи.

Відповідно до ч. 2 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника, зокрема, визнати наказ таким, що не підлягає виконанню з підстав, передбачених частиною 4 цієї статті, а саме у разі коли наказ видано помилково або обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Частиною першою ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом 30 днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення справи про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Відповідно до частини 2 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Таким чином, з метою розгляду заяви боржника по суті і ухвалення об’єктивного судового рішення судам слід було встановити наявність чи відсутність підстав, з якими процесуальний закон пов’язує можливість визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, а також встановити наявність чи відсутність обставин, на які посилається заявник і з якими матеріальне законодавство пов’язує припинення його обов’язку як боржника за цим наказом.

Втім, відмова у задоволенні заяви боржника про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, не ґрунтується на встановлених обставинах, а, отже, є передчасною.

Оскільки відповідно до приписів ст. ст. 1115, 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція перевіряє повноту встановлення та юридичну оцінку обставин справи і не наділена повноваженнями щодо їх встановлення, колегія суддів на підставі п. 3 ст. 1119 Господарського процесуального кодексу України вважає за необхідне скасувати судові акти попередніх інстанцій, а заяву ВАТ "Павлоградвугілля" направити на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення зазначених обставин і надання їм належної правової оцінки з врахуванням всіх вищевикладених вказівок цієї постанови.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.06.2008 у справі господарського суду Дніпропетровської області № 28/594-07 (35/69) та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2007 в частині відмови у задоволення заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, скасувати.

Заяву ВАТ "Павлоградвугілля" від 15.10.2007 про визнання наказу господарського осуду Дніпропетровської області у справі № 35/69 від 11.05.2004 таким, що не підлягає виконанню, направити на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Касаційну скаргу ВАТ "Павлоградвугілля" задовольнити частково.

Головуючий суддя                               К.В.Грейц

Судді           С.В.Бакуліна

О.І.Глос