КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

18.09.08 р.                                                                                          № 16/5405

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Яковлева М, Л, (доповідач по справі),

суддів:

Ільєнок Т.В.

Міщенко П. К.

судді-доповідача Яковлева М, Л,

При секретарі судового засіданні –Гонтарі О.В.,

за участю представників сторін, відповідно протоколу судового засідання від 18.09.2008 року.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного комерційного банку «Інтерконтинентбанк»на ухвалу господарського суду Черкаської області від 23.05.2008 року про визнання наказу господарського суду від 31.07.2006 року у даній справі, таким, що не підлягає виконанню.

,

у справі № 16/5405 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом          акціонерного комерційного банку «Інтерконтинентбанк», м. Київ,

до          1. товариства з обмеженою відповідальністю «Рось-Лада», м. Черкаси,

2. закритого акціонерного товариства «Рось», м. Черкаси,

про                              стягнення 941 707,70 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 17.07.2006 року у справі № 16/5405, позов акціонерного комерційного банку «Інтерконтинентбанк», м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю «Рось-Лада»задоволено повністю, стягнуто, згідно кредитного договору № 140803-169 від 14.08.2003 року та додаткових угод до нього, на користь позивача 800 000,00 грн. заборгованості по кредиту, 245 610,24 грн. відсотків за користування кредитом, 88 284,93 грн. пені за прострочення сплати сплати кредиту, 27 533,80 грн. пені за прострочення сплати відсотків, 11 614,28 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, у задоволені позову до закритого акціонерного товариства «Рось», м. Черкаси було відмовлено, та 31.07.2006 року видано відповідний наказ у даній справі.

15.05.2008 року, на підставі ст. 117 ГПК України, товариство з обмеженою відповідальністю «Рось-Лада»звернулось до місцевого господарського суду із заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, було вказано про припинення зобов’язання перед стягувачем, оскільки відносно підприємства боржника було порушено провадження у справі про банкрутство, а акціонерний комерційний банк «Інтерконтинентбанк», м. Київ не скористався 30 денним строком на подання кредиторських вимог у справі про банкрутство, у зв’язку із чим грошові вимоги банку вважаються погашеними.

Місцевий господарський суд ухвалою від 23.05.2008 року у справі № 16/5405 вказану заяву задовольнив та визнав наказ від 31.07.2006 року про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Рось-Лада»на користь позивача 800 000,00 грн. заборгованості по кредиту, 245 610,24 грн. відсотків за користування кредитом, 88 284,93 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 27 533,80 грн. пені за прострочення сплати відсотків, 11 614,28 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу таким, що не підлягає виконанню повністю.

Не погоджуючись із даною ухвалою господарського суду Черкаської області, позивач звернувся до Київського міжобласного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Черкаської області від 23.05.2008 року скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Рось-Лада»про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Акціонерний комерційний банк «Інтерконтинентбанк»обґрунтовує вимоги апеляційної скарги тим, що ст. 124 Конституції України та ст.115 господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення є обов’язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному законом України «Про виконавче провадження».

Апеляційним господарським судом дану апеляційну скаргу було прийнято до провадження, а розгляд даної справи було призначено на 22.07.2008 року колегією суддів: головуючий суддя –Фаловська І.М., судді –Арикова О.В., Андрейцева Г.М.

Проте, 22.07.2008 року до апеляційної інстанції надійшло клопотання представника ТОВ «Рось-Лада»про відвід зазначеної колегії суддів, яке ухвалою Першого заступника Голови суду Сибігою О.М. залишено без задоволення, однак, у зв’язку з виробничою необхідністю, склад суду змінено.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 28.07.2008 року, подальший розгляд даної справи ухвалено здійснити у складі колегії суддів: Головуючий суддя –Яковлєв М.Л., судді –Тарасенко К.В., Шевченко В.Ю. –14.08.2008 року.

У зв’язку із відпусткою Головуючого судді у справі –Яковлєва М.Л., а також для всебічного і повного вивчення матеріалів справи, що дасть можливість розглянути справу, винести законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів вирішила відкласти судовий розгляд, на підставі ст. 77 ГПК України, про що 12.08.2008 року було винесено ухвалу з призначенням нової дати розгляду –18.09.2008 року.

До того ж, слід вказати, що оскільки справу № 16/5405 було передано новій колегії суддів, двомісячний термін розгляду розпочинає свій відлік з дати прийняття до свого провадження справи колегією суддів: головуючий суддя Яковлєв. М.Л.; судді Тарасенко К.В. та Шевченко В.Ю.

У відповідності до розпорядження заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 18.09.2008 р., у зв’язку з виробничою необхідністю, розгляд даної справи здійснюється апеляційним судом у складі колегії суддів: головуючого судді Яковлєва М.Л. та суддів Міщенка П.К. та Ільєнок Т.В.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рось-Лада»проти вимог апеляційної скарги заперечує з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник позивача у судове засідання не з’явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, що дає підстави апеляційному суду для розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, виступ представника товариства з обмеженою відповідальністю «Рось-Лада», перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала місцевого суду залишається без змін.

Відповідно ст. 106 Господарського процесуального кодексу (далі –ГПК) України, ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом.

Апеляційні скарги на ухвали місцевого суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого суду.

Згідно ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено колегією суддів, при зверненні до суду першої інстанції, боржник просив визнати таким, що не підлягає виконанню наказ господарського суду Черкаської області від 31.07.2006року, виданий на виконання прийнятого у даній справі судового рішення від 17.07.2006року, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 117 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо обов’язок боржника відсутній повністю чи частково у зв’язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено апеляційним судом, ухвалою господарського суду Черкаської області від 20.04.2006 року за заявою ДП “Белецький харчовий комбінат”, Республіка Молдова та Чубика Л.П., порушено провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю “Рось-Лада”, м. Черкаси.

Ухвалою місцевого господарського суду від 07.03.2007 року у справі № 01/2223 визнано заявлені кредиторські вимоги, затверджено реєстр кредиторів і визнано погашеними вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в строк встановлений для їх подання.

Серед інших було визнано погашеними і грошові вимоги акціонерного комерційного банку «Інтерконтинентбанк», м. Київ.

Згідно з п. 15 ст. 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов’язань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника відповідно до ст. 14 цього Закону.

Статтею 14 вищевказаного Закону передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникають до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом 30 днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, зобов’язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Правові наслідки неподання заяви з грошовими вимогами до боржника у передбачений строк встановлені ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство, відповідно до якої вимоги конкурсних кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі якою затверджує реєстр вимог кредиторів, а зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Таким чином, грошові вимоги позивача, у даній справі, до відповідача підтверджені рішенням господарського суду Черкаської області від 17.07.2006 року і виникли до 07.03.2007 року, тобто до дня порушення провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «Рось-Лада», а тому грошові вимоги акціонерного комерційного банку «Інтерконтинентбанк», м. Київ, відповідно до ст. 1 Закону про банкрутство є конкурсними.

Місцевим господарським судом також встановлено, що позивач, як конкурсний кредитор по стягненню заборгованості, що виникла до порушення провадження у справі про банкрутство відповідача, не звертався до господарського суду із заявою про визнання його кредитором товариства з обмеженою відповідальністю «Рось-Лада»та про включення його вимог до реєстру вимог кредиторів. Докази, якими б ці обставини спростовувалися в матеріалах справи відсутні, а тому висновки про те, що дана заборгованість є погашеною ґрунтуються на вимогах ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство.

Наявність судового рішення та наказу про його виконання не звільняло позивача від обов’язку звернення із заявою про визнання його грошових вимог до боржника.

Таким чином, заборгованість відповідача, а саме, товариства з обмеженою відповідальністю «Рось-Лада»у справі відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство вважається погашеною, у зв’язку з чим підстави для здійснення виконавчого провадження з примусового виконання наказу від 31.07.2006 відсутні.

Згідно із ст. 202 ГК України господарське зобов’язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов’язання; у разі поєднання управненої та зобов’язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. До відносин щодо припинення господарських зобов’язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов’язання припиняються частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом.

Поряд із Законом України «Про виконавче провадження»до виконавчого провадження підлягає застосуванню Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

В силу ст. 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Отже, до відносин, які мали місце у справі про банкрутство, норми ГПК України застосовуються з урахуванням особливостей Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»як спеціального нормативно-правового акта.

В даному випадку Закон встановлює додаткові підстави для закінчення виконавчого провадження, зокрема, у зв’язку із припиненням грошових зобов’язань в силу закону відповідно до ст. 598 ЦК України, ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство, у зв’язку з чим ст. 117 ГПК України підлягає застосуванню з урахуванням особливостей цього Закону.

Згідно з ч. 4 ст. 117 ГПК України господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню, також і з інших причин.

До таких інших підстав слід відносити погашення грошових вимог відповідно до Закону про банкрутство.

За приписами ст. 1 вказаного Закону погашеними визнаються задоволені вимоги кредитора, вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну, зобов’язання або припинення зобов’язання іншим чином, а також інші вимоги, які відповідно до Закону вважаються погашеними.

Отже, у справі про банкрутство вимоги кредиторів є погашеними внаслідок оплати боргу; обміну вимог кредиторів на активи боржника та (або) його корпоративні права; прощення; новації (укладання мирової угоди у справі про банкрутство), а також застосування граничного строку для подання заяви з вимогами до боржника, встановленого ч. 2 ст. 14, ч. 5 ст. 31 Закону про банкрутство.

Враховуючи наведене, наказ господарського суду Черкаської області від 31.07.2006 року на виконання рішення суду від 17.07.2006 року у даній справі є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вимоги позивача, які підтверджені вказаним рішенням господарського суду Черкаської області та цим наказом, є погашеними на підставі ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема, в постанові від 2 жовтня 2007 року у справі N 6/73.

З аналізу ст. 117 ГПК України вбачається, що у разі, якщо обов’язок боржника відсутній повністю чи частково у зв’язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Оскільки вимоги позивача у справі є погашеними і підстави для поновлення виконавчого провадження відсутні, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції від 23.05.2008 року винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим підстав для її скасування немає.

Інші доводи апеляційної скарги внаслідок їх необґрунтованості та безпідставності, не можуть бути підставою для скасування або зміни ухвали місцевого суду.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга акціонерного комерційного банку «Інтерконтинентбанк»на ухвалу господарського суду Черкаської області від 23.05.2008 року задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 99, 101-105, 106, ГПК України, апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1.          Апеляційну скаргу акціонерного комерційного банку «Інтерконтинентбанк»на ухвалу господарського суду Черкаської області від 23.05.2008 року у справі № 16/5405 –залишити без задоволення.

2.          Ухвалу господарського суду Черкаської області від 23.05.2008 року у справі № 16/5405 –залишити без змін.

3.          Матеріали справи № 16/5405 повернути до господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя:                                                                      Яковлєв М. Л.

Судді:

Ільєнок Т.В.

Міщенко П. К.

Дата відправки 22.09.08