КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

22.09.08 р.                                                                                          № 09/3142

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Стахурського М. Ф. (доповідач по справі),

суддів Тарасенко К. В.,

Шкурдової М. Л.

при секретарі судового засідання Гонтарі О. В.

за участю представників сторін:

від позивача: Волинський А. В. (дов. № 216-2008 від 21.07.2008 р.);

від відповідача: Губенко В. А. (дов. № 666 від 01.08.2008 року);

розглянувши матеріали апеляційної скарги Дочірнього підприємства „Росток-Грифон” Товариства з обмеженою відповідальністю „Продінвест” на рішення господарського суду Черкаської області від 22.07.2008 р.

у справі № 09/3142 ( суддя Курченко Н. М. )

за позовом Закритого акціонерного товариства „Українська страхова компанія „Княжа”, м. Київ

до Дочірнього підприємства „Росток-Грифон” Товариства з обмеженою відповідальністю „Продінвест”, м. Черкаси

про стягнення 14 915 грн.

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство „Українська страхова компанія „Княжа” звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до Дочірнього підприємства „Росток-Грифон” Товариства з обмеженою відповідальністю „Продінвест” про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) в порядку регресу, у розмірі 14 915 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.08.2007 року в м. Черкаси з вини працівника відповідача –Завгороднього С. М. сталася ДТП, внаслідок якої був пошкоджений застрахований автомобіль гр. Стеценка Р. О.. Позов обґрунтований невиконанням відповідачем свого обов’язку, закріпленого у ст. 1187 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої його працівником - Завгороднім С. М. під час виконання ним трудових обов’язків внаслідок ДТП, позивачу, до якого на підставі ст. 993 ЦК України, ст. 27 ЗУ „Про страхування” перейшло від гр. Стеценка Р. О. право вимоги в результаті виплати страхового відшкодування.

Відповідач відзив на позов не надав, представника у судове засідання не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Справу у суді першої інстанції розглянуто за наявними у ній матеріалами у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (надалі –ГПК України).

Рішенням господарського суду Черкаської області від 22.07.2008 року (повний текст підписаний 28.07.2008 року) позов задоволено повністю.

При цьому суд першої інстанції керувався ст. 193 ГК України, ст. ст. 526, 979, 993, 1172, 1187 ЦК України, ст. 16, 27 ЗУ „Про страхування”, умовами комплексного договору № 06/02-01551 добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), водія та пасажирів від нещасних випадків (надалі –договір страхування) та виходив з того, що позивачем у відповідності до умов договору страхування відшкодовано гр. Стеценку Р. О. матеріальну шкоду, завдану його автомобілю внаслідок ДТП, що сталася за участю автомобіля, що належить відповідачу, та з вини водія –працівника відповідача Завгороднього С. М. В результаті виплати гр. Стеценку Р. О. страхового відшкодування, до позивача перейшло право вимоги в межах фактичних затрат до відповідача, відповідального за заподіяний збиток.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач через місцевий господарський суд 06.08.2008 року подав апеляційну скаргу б/н від 06.08.2008 року, у якій просить скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 22.07.2008 року і направити матеріали справи на новий розгляд до господарського суду Черкаської області.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовуються тим, що судом першої інстанції рішення прийнято із порушенням норм матеріального і процесуального права, так як справу розглянуто без участі відповідача та не було його повідомлено про місце і час судового засідання. Також апелянт вказує у апеляційній скарзі, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, так як постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.09.2007 року визнано винним у скоєнні ДТП гр. Завгороднього С. М., що працює у ТОВ „Росток-Грифон”, а позов пред’явлено до Дочірнього підприємства „Росток-Грифон” ТОВ „Продінвест”, що є зовсім іншою юридичною особою. Також відповідач не погоджується із розміром матеріальної шкоди та порядком її відшкодування позивачем, у зв’язку із тим, що страхове відшкодування виплачено на підставі рахунків-фактур, виставлених СПД ФО Мельником В. Г., який не мав право таке вчиняти без наявності ліцензії на право зайняття експертною діяльністю, оскільки, на його думку, відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 р. „Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень” лише судовими експертами науково-дослідних інститутів Міністерства юстиції України та атестованими судовими експертами може бути проведена правомірна автотоварознавча експертиза, якою має бути визначено вартість матеріального збитку.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 21.08.2008 року (головуючий суддя –Стахурський М. Ф., судді –Тарасенко К. В., Шкурдова Л. М.) прийнято до провадження апеляційну скаргу Дочірнього підприємства „Росток-Грифон” ТОВ „Продінвест” на рішення господарського суду Черкаської області від 22.07.2008 року, розгляд якої був призначений на 08.09.2008 року.

08.09.2008 року, перед судовим засіданням, позивачем було надано апеляційному господарському суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, яким просив її залишити без задоволення, а рішення господарського суду Черкаської області від 22.07.2008 р. без змін. За наслідками судового засідання у зв’язку із неявкою представника відповідача судовою колегією винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 22.09.2008 року.

22.09.2008 року від представника відповідача через загальний відділ апеляційного господарського суду надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи фотознімків з місця ДТП, яке було розглянуто і задоволено колегією суддів у судовому засіданні.

Також у судовому засіданні представником позивача було заявлено усне клопотання про приєднання до матеріалів справи висновку спеціаліста-автотоварознавця з питання про шкоду, заподіяну власнику ТЗ, від 03.09.2007 р. № 679-07, яке також було задоволено колегією суддів.

Під час розгляду апеляційної скарги представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 22.07.2008 року і направити матеріали справи на новий розгляд до господарського суду Черкаської області. У своїх усних поясненнях відповідач факт скоєння ДТП гр. Завгороднім С. М. не заперечував і підтвердив, що в момент його скоєння останній перебував із відповідачем у трудових відносинах і під час виконання трудових обов’язків.

Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу, рішення господарського суду Черкаської області від 22.07.2008 року вважає законним і обґрунтованим.

За результатами розгляду апеляційної скарги та за згодою представників сторін судом було оголошено вступну і резолютивну частини постанови.

Згідно ч. 1 ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі 12 ГПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

25.07.2007 року між позивачем та гр. Стеценком Р. О. був укладений комплексний договір № 06/02-015511 добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), водія та пасажирів від нещасних випадків, згідно з умовами якого позивач взяв на себе обов’язок у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику - гр. Стеценку Р. О. (а. с. 11-14).

У відповідності до п. п. 4, 5 договору страхування об’єктом страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України і пов’язані: 4.1. з володінням та/або користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом –автомобіль Субару Легасі, р. н. СА 3240 АН; 4.2. із життям, здоров’ям та працездатністю водія і пасажирів у транспортному засобі, внаслідок нещасного випадку.

Згідно п. 14 договору страхування страховим випадком є: 13.1. ДТП; 13.2. протиправні дії третіх осіб; 13.3. стихійне лихо; 13.4. пожежа, вибух; 13.5. зовнішній вплив та інші.

Виплата страхового відшкодування за договором здійснюється без вирахування експлуатаційної зношеності запасних частин і деталей, що підлягають заміні та на підставі рахунків станції технічного обслуговування.

Строк дії договору страхування, визначений п. 14, становив з 26.07.2007 р. по 25.07.2008 р.

13.08.2007 р. по вул. Добровольського - Гоголя у м. Черкаси сталася ДТП за участю автомобілів Фотон, р. н. СА 0228 АС, який належить відповідачу, під керуванням гр. Завгороднього С. М., та Субару Легасі, р. н. СА 3240 АН, який належить гр. Стеценку Р. О. і був під його керуванням.

Обставини вказаного ДТП підтверджуються довідкою ф.3, довідкою № 17 від 15.08.2007 р. та постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.09.2007 року у справі № 3-14802/07, якою також визнано винним у скоєнні вказаного ДТП гр. Завгороднього С. М. (а. с. 15 –18).

Розмір відновлювального ремонту –матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП гр. Стеценку Р. О. становив 39 905 грн., що підтверджується рахунком-фактурою № СФ –001577 від 21.08.2007 р., виставлений ФОП Мельником В. Г., розрахунком № 3370/23-03 від 09.10.2007 р. (а. с. 23-25).

Відповідно до умов договору страхування, на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 14.08.2007 р., страхового акту № 1955/07 від 17.10.2007 р., розпорядження № В-1963 від 17.10.2007 р. позивачем було виплачено страхове відшкодування гр. Стеценку Р. О. у розмірі 39 905 грн., що підтверджує видатковий касовий ордер від 18.10.2007 р. (а. с. 19 –22, 26 –27).

08.08.2007 р. між відповідачем та Закритим акціонерним товариством „Українська акціонерна страхова компанія „АСКА” був укладений договір обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з умовами якого відповідач застрахував свою цивільну відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної третім особам внаслідок володіння, користування та розпорядженням транспортним засобом –автомобілем Фотон, р.н. СА 0228 АС. Ліміт відповідальності за цим договором за шкоду, завдану майну третім особам, становить 25 500 грн. Строк дії даного договору становив з 09.08.2007 р. по 08.08.2008 р. (а. с. 28 –29).

Відносини страхування регулюються Цивільним кодексом України, спеціальним Законом України „Про страхування” та іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором страхування, правилами страхування, затвердженими страховою компанією.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов’язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов’язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 990 ЦК України страховик (позивач) здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (гр. Стеценка Р. О.), визначеної договором, і страхового акта.

Статтею 993 ЦК України закріплено положення, згідно з яким до страховика (позивача), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні вищевказані норми ЦК України закріплені у ст. ст. 16, 25, 27 ЗУ „Про страхування”.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов’язків.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У судовому засіданні представник відповідача у своїх усних поясненнях підтвердив, що в момент скоєння ДТП автомобіль Фотон, р. н. СА 0228 АС, належав відповідачу, і водій гр. Завгородній С. М. перебував у трудових відносинах із відповідачем та шкода була завдана ним під час виконання трудових обов’язків.

У зв’язку із виплатою гр. Стеценку Р. О. страхового відшкодування відповідно до умов договору, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, який і є в даному випадку відповідальною особою за заподіяну шкоду, так як автомобіль Фотон, р. н. СА 0228 АС є власністю відповідача, і ДТП сталася з вини його працівника. Оскільки до позивача перейшло право вимоги до відповідача понесених витрат по виплаті страхового відшкодування у повному обсязі –39 905 грн., то і правомірною є вимога позивача до відповідача про стягнення 14 915 грн. в межах цих фактичних затрат.

Посилання відповідача на те, що у постанові Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.09.2007 року у справі № 3-14802/07 винною особою у скоєнні ДТП зазначений гр. Завгородній С. М. як працівник ТОВ „Росток-Грифон”, а не як працівник Дочірнього підприємства „Росток-Грифон” Товариства з обмеженою відповідальністю „Продінвест” не приймається колегією суддів до уваги, тому що, відповідач при цьому не заперечує факт належності йому в момент скоєння ДТП автомобіля Фотон, р. н. СА 0228 АС, та факт перебування водія із ним у трудових відносинах, а вказує лише на технічну помилку у постанові районного суду.

Позиція відповідача про незаконність діяльності СПД ФО Мельника В. Г. без відповідної ліцензії на право зайняття експертною діяльністю відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 р. „Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень” не відповідає чинному законодавству України. Вказаний наказ Міністерства юстиції України визначає порядок проведення судових експертиз і експертних досліджень. Для виплати позивачем страхового відшкодування гр. Стеценку Р. О. у відповідності до умов договору страхування не обов’язковим було проведення експертизи для визначення розміру матеріального збитку внаслідок ДТП. В даному випадку гр. Мельник В. Г., зареєстрований як фізична особа –підприємець, визначив лише вартість своїх послуг по проведенню ремонтних робіт автомобіля гр. Стеценка Р. О., що було однією із умов, згідно п. 16 договору страхування, для виплати страхового відшкодування.

Доводи відповідача, що суд першої інстанції розглянув справу та вирішив спір без його участі, при цьому не повідомивши його про час і місце судового засідання, заперечуються матеріалами справи, так як на ухвалі місцевого господарського суду від 25.07.2008 р. є відмітка про її відправлення (вих № 4882-02 від 25.06.2008 р.) і в матеріалах справи наявне повідомлення про вручення відповідачу рекомендованого листа із вказаною ухвалою, що підтверджує, що відповідач був завчасно належним чином повідомлений про судове засідання і мав змогу направити на нього уповноваженого представника, надати суду відзив на позов, повідомити про неможливість прибуття у засідання та реалізувати інші права сторони, визначені ГПК України. (а. с. 1, 33).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність вимог позивача до відповідача щодо відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, і вважає, що вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав і обов’язків сторін, які ґрунтуються на належних і допустимих доказах, й прийняв судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення немає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються повністю на відповідача

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства „Росток-Грифон” Товариства з обмеженою відповідальністю „Продінвест” на рішення господарського суду Черкаської області від 22.07.2008 р. залишити без задоволення, а рішення господарського суду Черкаської області від 22.07.2008 року у справі № 09/3142 залишити без змін.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, і її може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107 –111 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                     (підпис)           М. Ф. Стахурський

Судді: К. В. Тарасенко

М. Л. Шкурдова

Повний текст постанови підписаний

26 вересня 2008 р.

Дата відправки 02.10.08