ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2008 р.

12:00

Справа № 2/337/08

Суд в складі:

Суддя Моргуленко Т.Є., при секретарі судового засідання Соловйовій К.М., розглянувши в адміністративний позов Прокурора Заводського району м. Миколаєва в інтересах держави в особі УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва, м. Миколаїв, вул. Робоча, 2-а

до відповідача Державної акціонерної холдингової компанії “Чорноморський суднобудівний завод”, м. Миколаїв, вул. Індустріальна, 1

про стягнення 1 273 544,49 грн.

за участю представників:

від позивача: Смирнової С.Г., дов. № 370/07 від 10.01.08р.,

від відповідача: Шенцева І.Ф., дов. № 520 від 18.04.08р.

прокурора Давиденко А.В.

встановив:

Відповідачем 12.09.08р. подано суду заперечення на позовну заяву, згідно яких відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими, просить з позові відмовити посилаючись на те, що станом на червень 2008 року за ДАХК “ЧСЗ” не має заборгованості по сплаті внесків на загальнообов’язкове державне страхування, що підтверджується платіжними дорученнями № 21441 від 05.06.08р., 21442 від 05.06.08р., 21391 від 12.06.08р., 21392 від 12.06.08р.

В судовому засіданні 30.09.08р. представником позивача надано суду відзив на заперечення відповідача. Позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими, законними і просить задовольнити позов в повному обсязі посилаючись на те, що станом на 05.06.08р. непогашеними залишалися зобов’язання ДАХК “ЧСЗ” з жовтня 2005р. (по 32%) та з серпня 2005 року (1-2%). Суми, отримані Пенсійним фондом від ДАХК “ЧСЗ” за платіжними дорученнями № 21441 від 05.06.08р., 21442 від 05.06.08р., 21391 від 12.06.08р., 21392 від 12.06.08р., на підставі приписів ч. 5 ст. 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.03р. №1058, в порядку календарної черговості зараховані в рахунок погашення зобов’язань боржника по сплаті внесків за період з серпня по жовтень 2005 року (по 1-2%) та з жовтня 2005 року по січень 2006 року (по 32%).

Згідно ч. 1, 2 ст. 24, ч. 5 ст. 106 Закону страховий стаж –це період, протягом якого особо підлягає загальнообов’язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій ніж мінімальний страховий внесок. Тому, правильне зарахування коштів дало змогу Пенсійному фонду зарахувати до стажу тисячі колишніх робітників ДАХК “ЧСЗ” до стажу роботи 3 місяці відпрацьованого періоду (серпень, вересень, жовтень 2005 року) замість одного (червень 2008 року) та, як наслідок, призначити і перерахувати пенсії за більший відпрацьований період.

Крім того, облік страхового стажу є безперервним і для запобігання дисбалансу у функціонуванні солідарної системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування неможливо враховувати до страхового стажу період роботи по липень 2005р., а потім з червня 2008р. працівникам, які безперервно працювали на підприємстві відповідача протягом 2005-2008р.р.

Прокурор позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

30.09.08р. в судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнає, просить відмовити позивачеві у позові, посилаючись на те, що ухвалою господарського суду Миколаївської області від 17.06.08р. порушено провадження у справі про банкрутство ДАХК “ЧСЗ” та п. 5 вказаної ухвали введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, тому Пенсійний фонд не мав права зараховувати суми отримані за вказаними платіжними доручення в рахунок погашення зобов’язань, які виникли до 17.06.08р.

В судовому засіданні 30.09.08р. сторонам оголошено перерву до 06.10.08р. до 12.00 год.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора та представників сторін, господарський суд –

встановив:

Відповідач зареєстрований в управлінні Пенсійного фонду України в Заводському районі Миколаївської області як платник внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно п. п. 5.1.1, 5.1.6 п. 5.1 Розділу 5 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України 16.01.2004р. за №64/8663 (далі –Інструкція), обчислення страхових внесків платника здійснюється щомісячно за ставками, визначеними п. п. 4.1, 4.2, 4.5 Інструкції на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу).

Згідно ч. 6 ст. 20 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (далі –Закон) остаточний розрахунок за базовий звітний період здійснюється платником страхових внесків не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати (доходу), на суму яких нараховуються страхові внески.

Відповідно до ч.3 ст. 106 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій. У разі несплати страхувальником суми недоїмки, орган Пенсійного фонду має право звернуться до господарського суду з позовом про стягнення недоїмки.

Станом на час розгляду справи відповідач має заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в сумі 1 273 544 грн. 49 коп. за період з 20.05.08р. по 20.06.08р.

Наявність вказаної заборгованості підтверджується наданим розрахунком зобов’язання відповідача зі сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, карткою особового рахунку відповідача.

Позивачем, на підставі ст. 106 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, на адресу відповідача направлено вимогу про добровільну сплату заборгованості №Ю-11237/03-У від 02.07.08р., яку отримано відповідачем 18.07.08р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №259593.

Відповідач заперечує позовні вимоги посилаючись на сплату вказаної суми заборгованості, про що свідчать платіжні доручення № 21441 від 05.06.08р., №21442 від 05.06.08р., №21391 від 12.06.08р., №21392 від 12.06.08р. та Пенсійний фонд не мав права зараховувати суми, отримані за вказаними платіжними доручення, в рахунок погашення зобов’язань по сплаті внесків, які виникли до 17.06.08р.

Доводи відповідача суд вважає безпідставними оскільки ч. 5 ст.106 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” встановлено, що за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки.

Заявою № 15759/03 від 17.09.08р. позивач звернувся до ДВС у Заводському районі про відмову від стягнення та повернення без виконання вимоги № Ю-11237/03-У від 02.07.08р.

Усне заперечення представника відповідача про незаконність вимог позивача по стягненню недоїмки в період дії мораторію, введеного ухвалою суду по справі №11/222/08 стосовно відповідача не приймаються судом, оскільки мораторій на задоволення вимог кредиторів введений господарським судом 17.06.08р., а зобов’язання відповідача по сплаті недоїмки за травень місяць 2008 року виникло станом на 20.06.08р., тобто після введення мораторію.

Згідно Преамбули Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов’язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” дія інших нормативно-правових актів може поширюватись на відносини, що виникають між суб’єктами системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування лише у випадках, передбачених цим законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Закон України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” набрав чинності з 01.01.2004 року.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” № 2343, який набрав чинності з 06.06.1992 року, нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом діють у частині, що не суперечить йому. Законом №2343 не встановлено такого правила для законів, прийнятих після набрання ним чинності, до числа яких відноситься і Закон України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги позивача законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 87, 162-163 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Державної акціонерної холдингової компанії “Чорноморський суднобудівний завод” /54040, м. Миколаїв, вул. Індустріальна, 1, / на користь Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва /54015, м. Миколаїв, вул. Робоча, 2-а, / 1 273 544 грн. 49 коп. боргу по внесках на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Постанова у відповідності зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виконавчий лист у відповідності зі ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України видається за заявою позивача після набрання законної сили рішенням господарського суду.

Суддя

Т.Є.Моргуленко