донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

27.10.2008 р.                                                              справа №39/37

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Гези Т.Д.

суддів:

при секретарі:

Калантай М.В.

, Шевкової Т.А.

Рибачук Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача:

Соколова Н.В. - по довір. №244 від 28.01.08р.,

від відповідача:

не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Лукойл-Одеський нафтопереробний завод" м. Одеса

на рішення господарського суду

Донецької області

від

17.07.2008 року

по справі

№39/37

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Лукойл-Одеський нафтопереробний завод" м. Одеса

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремс" м. Донецьк

предмет спору

за зустрічним позовом

до

предмет спору

стягнення штрафу за несвоєчасну поставку компресорної установки за договором №06/252 від 19.09.06р. у розмірі 327 811грн. 46коп., процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 86 461грн. 52коп. (згідно уточнень позовних вимог від 08.05.08р.)

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремс" м. Донецьк

Відкритого акціонерного товариства "Лукойл-Одеський нафтопереробний завод" м. Одеса

стягнення пені в сумі 141 838грн. 06коп., інфляційних витрат у сумі 79 557грн. 81коп. та 3% річних в сумі 5 828грн. 96коп. (згідно заяви від 29.05.08р.)

В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство «Лукойл –Одеський нафтопереробний завод»м. Одеса (далі по тексту –ВАТ «Лукойл –Одеський нафтопереробний завод») звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремс»м. Донецьк (далі по тексту –ТОВ «Ремс») про стягнення штрафу за несвоєчасну поставку нової компресорної установки на базі поршневого компресору COOPER SUPERIOR WG 62 у сумі 420 779грн. 38коп., та процентів за користування чужими грошовими коштами у сумі 86 461грн. 52коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на порушення з боку відповідача своїх зобов’язань відносно своєчасної поставки товару за умовами договору № 06/252 від 19.09.06р., що підтверджує специфікацією, технічним описом, протоколом розбіжностей до договору № 06/252 від 19.06.06р., протоколом погодження розбіжностей від 13.12.06р., додатковою угодою № 1 від 18.12.06р. до договору № 06/252 від 19.09.06р., платіжними дорученнями № 1480 від 28.09.06р., № 2310 від 25.12.06р., № 3041 від 30.10.07р., видатковою накладною № РН-0000010 від 19.09.07р., претензією № 8-07/5225 від 12.11.07р.

14.04.08р. ТОВ «Ремс»звернулось до господарського суду Донецької області з зустрічною позовною заявою до ВАТ «Лукойл –Одеський нафтопереробний завод»про стягнення пені в сумі 141 838грн. 06коп., інфляційних витрат у сумі 79 557грн. 81коп., та 3% річних в сумі 5 828грн. 96коп. (згідно заяви про збільшення та уточнення позовних вимог від 29.05.08р.).

Заявою від 08.05.08р. позивач за первісним позовом уточнив позовні вимоги у зв’язку з проведенням взаємозаліку зустрічних однорідних вимог, і просив суд:

- припинити правовідношення між ТОВ «Ремс»та ВАТ «Лукойл –Одеський нафтопереробний завод»по сплаті відповідачем за зустрічним позовом за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом пені, 3% річних, індексу інфляції, у загальній сумі 92 967грн. 92коп.;

- стягнути з ТОВ «Ремс», відповідно до п.8.2 договору № 06/252 від 19.09.06р., штраф за несвоєчасну поставку у сумі, яка не зарахована при зарахуванні зустрічних вимог - 327 811грн. 46коп., та проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 86 461грн. 52коп., відповідно до п.8.3 договору № 06/252 від 19.09.06р.

Рішенням господарського суду Донецької області від 17.07.08р. по справі №39/37 позовні вимоги ВАТ «Лукойл –Одеський нафтопереробний завод»задоволені частково, а саме:

- стягнуто з ТОВ «Ремс»на користь ВАТ «Лукойл –Одеський нафтопереробний завод»штраф у сумі 420 779грн. 38коп., проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 12 969грн. 23коп., витрати за державним митом у сумі 4 299грн., та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 100грн. 90коп.

В іншій частині позовних вимог ВАТ «Лукойл –Одеський нафтопереробний завод»відмовлено.

Задовольняючи вимоги позивача в частині стягнення штрафу у сумі 420 779грн. 38коп. господарський суд виходив з того, що позивачем правомірно нарахований штраф відповідно до п.8.2 договору № 06/252 від 19.09.06р., оскільки матеріалами справи підтверджено факт порушення з боку відповідача своїх договірних зобов’язань щодо своєчасної поставки позивачу компресорної установки.

Судом першої інстанції, з урахуванням ст. 625 Цивільного кодексу України, за арифметичним розрахунком суду частково задоволені вимоги позивача щодо стягнення з ТОВ «Ремс»процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 3% річних в сумі 12 969грн. 23коп.

Господарським судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ТОВ «Ремс»20 процентів за користування чужими грошовими коштами, нарахованих відповідно до п.8.3 договору № 06/252 від 19.09.06р. виходячи з того, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують настання всіх юридичних фактів, з якими зазначений пункт пов’язує виникнення у покупця права на нарахування відсотків у розмірі 20%.

Відмовляючи у вимогах позивача в частині припинення зобов’язань сторін за договором № 06/252 від 19.09.06р. внаслідок здійснення зустрічних однорідних вимог в загальній сумі 92 967грн. 92коп. суд першої інстанції виходив з того, що зобов’язання відповідача зі сплати штрафу в сумі 92 967грн. 92коп., які позивач зарахував шляхом погашення своїх зобов’язань зі сплати пені, 3% річних та інфляційних заявлених відповідачем у зустрічному позові, за своїм змістом та правовою природою не є однорідними, та також ця сума до цього часу є спірною.

Також, рішенням господарського суду Донецької області від 17.07.08р. по справі №39/37 частково задоволені зустрічні позовні вимоги ТОВ «Ремс», а саме:

- стягнуто з ВАТ «Лукойл –Одеський нафтопереробний завод»пеню в сумі 34 614грн. 48коп., 3% річних в сумі 5 818грн. 80коп., індекс інфляції в сумі 56 220грн. 82коп., витрати за державним митом в сумі 966грн. 54коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 49грн. 79коп.

Частково задовольняючи зустрічні позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що доказами матеріалів справи підтверджено прострочення грошового зобов’язання з боку ВАТ «Лукойл –Одеський нафтопереробний завод»за договором № 06/252 від 19.09.06р., втім суд першої інстанції перевіривши розрахунок зустрічних вимог наданий ТОВ «Ремс»виявив арифметичні неточності заявлених сум у зустрічному позові.

ВАТ «Лукойл –Одеський нафтопереробний завод»звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 17.07.08р. по справі №39/37 скасувати повністю, та прийняти нове, яким задовольнити його уточнені позовні вимоги у повному обсязі.

Скаржник в апеляційній скарзі вважає, що господарський суд при застосуванні самостійно визначеного розміру процентів, встановленого відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України –3% річних у сумі 12 969грн. 23коп., порушив норми матеріального та процесуального права, тому як позивач таких вимог не заявляв.

Заявник скарги також вважає, що господарським судом в порушення норм ст. 601 Цивільного кодексу України, та ст. 203 Господарського кодексу України, безпідставно відмовлено у задоволенні вимог ВАТ «Лукойл –Одеський нафтопереробний завод»про припинення правовідносин між сторонами в сумі 92 967грн. 92коп. на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки відповідачем за первісним позовом заперечень щодо проведеного зарахування зустрічних однорідних вимог на зазначену суму надано не було.

Представник ТОВ «Ремс»у судове засідання 27.10.08р. не з’явився, відзиву на апеляційну скаргу не направив. Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про отримання 15.10.08р. поштового відправлення з відповідною ухвалою суду, яке знаходиться у матеріалах справи. Про наявність поважних причин неявки у судове засідання 27.10.08р. уповноваженого представника відповідача за первісним позовом суд не повідомлено, своїми правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, ТОВ «Ремс»не скористалося.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

На підставі наведеного, судова колегія апеляційної інстанції вважає можливим розглянути апеляційну скаргу ВАТ «Лукойл –Одеський нафтопереробний завод»без присутності представника ТОВ «Ремс» за наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Дослідивши докази матеріалів справи, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача за первісним позовом, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами був укладений договір від 19.09.06р. № 06/252 на поставку нової компресорної установки на базі поршневого компресору COOPER SUPERIOR WG 62, з протоколом розбіжностей, узгодженого протоколом погодження розбіжностей від 13.12.06р.

За умовами договору № 06/252 від 19.09.06р. ТОВ «Ремс»зобов’язалося передати у власність ВАТ «Лукойл –Одеський нафтопереробний завод»компресорну установку на базі поршневого компресору COOPER SUPERIOR WG 62 комплектністю, що визначена згідно специфікації (додаток №1 до договору) та технічним описом (додаток №2 до договору), а останній в свою чергу зобов’язався прийняти товар та сплати за нього встановлену ціну, яка складає 8 417 087грн. 50коп. (п.3.1 договору).

18.12.06р. між сторонами по справі укладено додаткову угоду № 1 до договору № 06/252 від 19.9.06р. відносно розміру та порядку сплати авансового платежу за товар, у зв’язку з чим змінено та викладено в новій редакції п. 3.2, 3.3 вказаного договору.

Факт виконання позивачем за первісним позовом умов п. 3.2 договору № 06/252 від 19.09.06р. підтверджується платіжними дорученнями № 1480 від 29.09.06р. на суму 2 103 896грн. 88коп., № 2310 від 25.12.06р. на суму 4 207 793грн. 75коп., в загальній сумі 6 311 690грн. 63коп.

Згідно п. 2.1, 2.2 Договору постачальник здійснює доставку Товару на склад покупця у строк не більш ніж 8 місяців від дати авансового платежу, зазначеного в п. 3.2 Договору.

Таким чином, з урахуванням положень п. 2.2 Договору, п. 3.2 Договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 18.12.2006 р.), а також здійснених позивачем авансових платежів, постачальник зобов’язаний поставити покупцю обумовлений товар у строк до 25.08.07р.

Проте, відповідачем за первісним позовом, в порушення умов договору № 06/252 від 19.09.06р., поставка товару та передання технічної документації відбулося 19.09.07р., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000010 від 19.09.07р., тобто з простроченням виконання свого зобов’язання на 25 днів.

Позивач за первісним позовом звернувся до господарського суду з позовною вимогою про стягнення з ТОВ «Ремс», згідно п. 8.2 договору № 06/252 від 19.09.06р. в редакції протоколу погодження розбіжностей від 13.12.06р., яким передбачено, що у випадку несвоєчасної поставки постачальником товару в строки, визначені п. 2.2 договору, постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 5% від вартості непоставленого (недопоставленого) товару, який складає 420 779грн. 38коп.

Відповідач за первісним позовом –ТОВ «Ремс»у відзиві на позов від 23.03.08р. просив суд першої інстанції, відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, зменшити суму штрафу посилаючись на тяжке фінансове становище, що підтверджував декларацією з податку на прибуток за 2007 рік, та звітом про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованість (т.1 арк. справи 48).

Відповідно до п.3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання.

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи те, що сторони по справі п. 8.2 договору № 06/252 від 19.09.06р. узгодили, що у випадку не поставки або несвоєчасної поставки постачальником товару в строки, визначені п. 2.2 договору, постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 5% від вартості непоставленого (недопоставленого) товару, судова колегія дійшла до висновку, що встановлена сторонами відповідальність за прострочення виконання зобов’язання не суперечить нормам матеріального права України, тому господарським судом правомірно були задоволені вимоги позивача за первісним позовом щодо стягнення з ТОВ «Ремс»штрафу у сумі 420 779грн. 38коп.

Також, позивач за первісним позовом, відповідно до п.8.3 договору № 06/252 від 19.09.06р., просив суд стягнути з ТОВ «Ремс»20 процентів річних за користування чужими грошовими коштами у сумі 86 461грн. 52коп.

З огляду на те, що застосування відповідальності визначеної у п.8.3 вищезазначеного договору передбачено лише за умови прострочення поставки товару, більш ніж на 30 календарних днів (в даному випадку прострочення складає 25 днів), у зв’язку з чим покупець має право відмовитись від приймання товару і розірвати цей договір, що здійснено не було, тому судова колегія дійшла до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні вимог ВАТ «Лукойл –Одеський нафтопереробний завод»щодо стягнення з відповідача за первісним позовом 20 процентів річних за користування чужими грошовими коштами у сумі 86 461грн. 52коп.

Але разом з тим, судом першої інстанції ці позовні вимоги ще й задоволені частково і стягнуто з відповідача за первісним позовом 3% річних за розрахунком суду в сумі 12 969грн. 23коп. за користування чужими грошовими коштами на суму попередньої оплати, виходячи з приписів ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно п.2 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів і про це є клопотання заінтересованої сторони.

З матеріалів справи відсутній доказ того, що позивач за первісним позовом, в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, змінював або предмет, або підставу своїх позовних вимог в частині стягнення з ТОВ «Ремс»20 процентів річних за користування чужими грошовими коштами у сумі 86 461грн. 52коп., відповідно до п.8.3 договору № 06/252 від 19.09.06р., що також підтвердив представник ВАТ «Лукойл –Одеський нафтопереробний завод»у судовому засіданні апеляційної інстанції 27.10.08р. (зафіксовано звукозаписом судового засідання).

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 17.07.08р. по справі №39/37 в частині стягнення з ТОВ «Ремс»3% річних за розрахунком суду в сумі 12 969грн. 23коп. за користування чужими грошовими коштами на суму попередньої оплати підлягає скасуванню, оскільки такі вимоги позивачем за первісним позовом не заявлялися. Апеляційна скарга в цій частині підлягає задоволенню.

Також, позивач за первісним позовом в уточненнях до позовних вимог просив господарський суд припинити правовідносини між сторонами по справі на суму 92 967 грн. 92 коп. за договором № 06/252 від 19.09.06р. внаслідок здійснення заліку зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України та ст. 203 Господарського кодексу України, а саме:

- з боку ВАТ «Лукойл –Одеський нафтопереробний завод»штраф в сумі 92 967 грн. 92 коп.;

- з боку ТОВ «Ремс» пеня в сумі 29 683грн. 15коп., 3% річних в сумі 5 828грн. 96коп., індекс інфляції 57 455грн. 81коп. Всього на суму 92 967грн. 92коп.

Відповідно до ч.3 ст. 203 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Статтею 601 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватись за заявою однієї із сторін.

Крім цього, апеляційна інстанція звертає увагу на те, що залік на суми, що становлять штрафні санкції, 3% річних та інфляційні, може мати місце лише у випадку, якщо факт порушення сторонами договірних зобов’язань, обґрунтованість та розмір штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних встановлені в судовому порядку, та підтверджені відповідним рішенням суду. Втім суми, які позивач включив до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог до цього часу ще є спірними.

Враховуючи викладене судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що господарський суд правомірно відмовив позивачу за первісним позовом у задоволенні уточнених вимог про припинення правовідносин між сторонами в сумі 97 899грн. 26коп. на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, та не вбачає з боку суду першої інстанції порушення норм ст. 601 Цивільного кодексу України, та ст. 203 Господарського кодексу України.

ТОВ «Ремс»в свою чергу звернувся до господарського суду з зустрічною позовною заявою про стягнення з ВАТ «Лукойл –Одеський нафтопереробний завод»пені в сумі 141 838грн. 06коп., інфляційних витрат у сумі 79 557грн. 81коп. та 3% річних в сумі 5 828грн. 96коп., нарахованих за порушення відповідачем за зустрічним позовом строків оплати поставленого товару визначених у п.3.3, п.3.4 договору № 06/252 від 19.09.06р. (згідно заяви про збільшення та уточнення позовних вимог від 29.05.08р.).

В обґрунтування своїх зустрічних вимог ТОВ «Ремс»посилалося на п.3.3, п.3.4 договору № 06/252 від 19.09.06р., та розрахункові документи наявні в матеріалах справи, а саме: від 29.09.06р. на суму 2 103 896грн. 88 коп., від 25.12.06р. на суму 4 207 793грн. 75коп.; від 30.10.07р. на суму 782 750грн.; від 19.12.07р. в сумі 268 670грн.; від 31.01.08р. на суму 1 052 476грн. 88коп.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Апеляційна інстанція перевіривши розрахунок заявлених сум за зустрічним позовом виявила допущені ТОВ «Ремс»арифметичні неточності при розрахунку, та у визначенні періодів нарахування.

Враховуючи вищезазначене судова колегія вважає, що судом першої інстанції правомірно частково задоволені уточнені вимоги ТОВ «Ремс»в частині стягнення з відповідача за зустрічним позовом пені в сумі 34 614грн. 48коп., 3% річних в сумі 5 818грн. 80коп., індексу інфляції в сумі 56 220грн. 82коп.

Таким чином рішення господарського суду від 17.07.08р. по справі №39/37 в цій частині підлягає залишенню без змін.

З огляду на викладене, судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог Відкритого акціонерного товариства «Лукойл-Одеський нафтопереробний завод» м. Одеса про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремс»м. Донецьк суми процентів за користування чужими грошовими коштами у сумі 12 969грн. 23коп. прийняте з порушенням норм процесуального права, що є підставою для часткового скасування оскарженого рішення, відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, п.4 ч.1 ст. 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Лукойл-Одеський нафтопереробний завод»м. Одеса задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 17.07.08р. по справі №39/37 скасувати в частині задоволення позовних вимог Відкритого акціонерного товариства «Лукойл-Одеський нафтопереробний завод» м. Одеса щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремс» м. Донецьк суми процентів за користування чужими грошовими коштами у сумі 12 969грн. 23коп.

У задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства «Лукойл-Одеський нафтопереробний завод» м. Одеса в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремс»м. Донецьк суми процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 86 461грн. 52коп. –відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Господарському суду видати відповідні накази.

Головуючий:          Т.Д. Геза

Судді:          М.В. Калантай

Т.А. Шевкова

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1. у справу

1. ДАГС

1. господарському суду