ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 31/200

01.09.08

За позовом          Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна

компанія ПСП ЛТД», м. Київ

До          Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСМ Інтернешнл ЛТД», м. Київ

Про                    розірвання договору

Суддя Качан Н.І.

Представники:

Від позивача                    Овод Р.В. –пред. за довірен.

Від відповідача          не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся з позовом про розірвання Договору купівлі-продажу місця стоянки № 40 на підземній автостоянці по вул. Тимошенко, 2 Л в м. Києві від 17.07.2001р., посилаючись на те, що відповідач, як покупець, не виконує взятих на себе зобов’язань щодо проведення розрахунків за місце стоянки за вказаною адресою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2008р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 21.05.2008р.

Ухвалами господарського суду в порядку ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладався та термін розгляд спору продовжено.

В останньому судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового процесу, своїх представників у судове засідання не направив, причини неявки суду не повідомив, проте, відзив на позов надіслав.

Представник позивача заявив клопотання, відповідно до ст. 75 ГПК України, про розгляд справи у відсутності відповідача, посилаючись на неявку його до суду та ухилення від існуючого порядку врегулювання спору.

Особи, які беруть участь у справі визнаються повідомленими про судовий розгляд господарського спору, оскільки, ухвала про порушення провадження у справі та ухвала про відкладення розгляду справи надсилались за юридичною адресою сторін і, зокрема, відповідача.

Відповідач клопотань про відкладення розгляду спору та наявність у нього поважних причини щодо неявки у судове засідання не повідомив, що дає підстави визнати причини його неявки до суду неповажними.

Керуючись ст. 75 ГПК України суд визнав клопотання представника позивача обґрунтованим, задовольнив його та вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідача за наявними у справі доказами та матеріалами.

У відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях до позову відповідач по суті позов не визнав та не підтверджує тих обставин на які посилається позивач щодо будь-яких домовленостей сторін. Крім того, звертає увагу суду, що після укладання Договору ще в 2001р. від позивача не було отримано ніяких пропозицій стосовно внесення змін до Договору або його розірвання. За цих обставин відповідач виключає наявність невиконання зобов’язань і вважає, що ніяких істотних порушень Договору з боку відповідача не було.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В :

17 липня 2001 року між сторонами, було укладено Договір купівлі-продажу парку вального місця № 40 по вул. Тимошенко, 2 Л в м. Києві, за яким відповідач, як покупець, зобов’язався оплатити, а позивач, як продавець, передати у власність покупця зазначене місце стоянки(загальною площею 10,6 кв.м.).

На виконання умов Договору відповідачем було перераховано на рахунок позивача грошові кошти в розмірі 1 000 грн., що підтверджується проведеними розрахунками та довідкою бухгалтерського обліку позивача.

Позивач залучає до матеріалів справи довідку за номером 28-08/08-02 від 28.08.2008р., якою зазначає, що решту коштів у сумі 14 900 грн. відповідач не сплачував чим допустив невиконання зобов’язань та не розрахувався за переданий об’єкт.

В поясненнях позивача наводиться посилання на існуючу усну домовленість щодо визначення вартості місця стоянки та факт недоплати коштів з боку відповідача.

Відповідач вважає доводи позивача недоведеними, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Доводи позивача про часткове отримання коштів та неоплату вартості місця стоянки за домовленістю сторін не можуть бути прийняті судом, як безумовне підтвердження правомірності вимог, оскільки в тексті укладеного договору було зазначено про вартість та ціну продажу у сумі 1 000 грн., які продавець одержав від покупця при укладенні зазначеної угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Позивач, станом на день розгляду спору, не надав суду належних доказів підтвердження своїх позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позову щодо розірвання Договору купівлі-продажу місця стоянки, а тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи, що відповідно до ст. 44 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов’язані з розглядом справи, зокрема витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу та сплати державного мита, то зазначені витрати в даному випадку відшкодовуються за рахунок позивача (ст. 49 ГПК України).

Керуючись, ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, Договором сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                                               Н. І. Качан