ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2008 р.
Справа № 21/95-08

вх.
№ 4371/5-21

Суддя
господарського суду

при секретарі
судового засідання

за участю
представників сторін:

позивача -
Карбовська О.М. дов. б/н від 08.07.2008р.
відповідача - не з'явився

розглянувши
справу за позовом ТОВ "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ -
ДАЛЬНОБОЙ"

до  СПД ФО ОСОБА_1., м. Харків

про
стягнення 13603,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить
суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 10464,00 грн., штраф у розмірі
3139,20 грн. на тій підставі, що позивач передав відповідачеві по договору №
424/2007 в/з від 05.04.2007р. пневматичні шини на відповідальне зберігання по
акту № 1 від 05.04.2007р. на суму 10464,00 грн., а відповідач на вимогу
позивача вих. № 408 від 20.03.2008р. продукцію не повернув.

Відповідач   відзив
на позовну  заяву та
витребувані  господарським судом  документи не
надав, представник
відповідача  на виклик
господарського суду не з*явився,  про
причину неявки  суд не повідомив , про
час та місце  засідання  суду
був повідомлений належним чином.

Заявлена вимога
розглядається  за наявними  в матеріалах справи  доказами
в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши
матеріали справи , судом встановлено, що між позивачем та відповідачем
укладено  договір  відповідального  зберігання
№ 424/2007 в/з від 05.04.2007р. Згідно з умовами договору    позивач
передав відповідачеві  на
відповідальне зберігання  пневматичні
шини  для вантажного  автотранспорту по  акту приймання - передачі №1 від
05.04.2007р.на суму 10464,0грн., який
підписаний сторонам.
Відповідач  згідно з вимогами
п.3.4.2. зобов*язався повернути
власнику  продукцію  в дводенний
термін  за першою вимогою.

Позивачем
була  пред*явлена    вимога   за
вих. №408 від 20.03.2008р. Згідно з вимогами  ч.2 .ст.938 ЦК України, якщо строк   зберігання
у договорі   зберігання  не встановлений  і  не
може  бути  визначений
з його умов, зберігач
зобов*язаний  зберігати  річ  до
пред*явлення   поклажодавцем  вимоги
про її повернення.

Оскільки    відповіді на  вимогу позивача,  відповідач
не надав,  позивачем  на підставі
п.3.1.1 договору  було
проведено  інвентаризацію  наявності
продукції на складі
відповідача.  В результаті  інвентаризації  виявлено , що товарно -матеріальні цінності ,
які  передані   на
склад   зберігача ( відповідача по
справі)  по акту приймання - передачі №1
від 05.04.2007р., на складі не виявлено,
про  що свідчить   інвентаризаційний  опис №1
станом  на 23.04.2008. підписаний  відповідачем по справі.

Згідно  з п.5.2. договору , сторонами передбачено, що
у випадку  втрати , псування,  приведення продукції  в стан
не придатний  для подальшого
цільового  використання , що  відбулося
з вини зберігача( відповідача по справі), останній  відшкодовоує власникові(позивачу по справі)
її повну  вартість , яка  вказана
у актах  приймання  - передачі.

Згідно з
вимогами ч.1 п.1  ст.951 ЦК України  збитки , завдані  поклажодавцеві  втратою (нестачею) або пошкодженням   речі, відшкодовуються  зберігачем , у разі  втрати (нестачі) речі - у розмірі  її вартості.

Враховуючи, що
вказана сума відповідачем не оспорена , відповідач не надав  суду доказів сплати вартості майна, а також
враховуючи, що відповідно  ст 526 ЦК
України , зобов*язання повинно виконуватись належним чином і у встановлений
строк позовні вимоги позивача  в сумі
10464,0грн. обгрунтовані , підтверджуються наданими суду доказами та підлягають
задоволенню.

Пунктом 5.3.
договору  сторонами передбачено, що за
неналежне  виконання  умов
цього  договору , зберігач (
відповідач по справі) зобов*язується
сплатити  власнику(позивачу по
справі) штраф в  розмірі 30% від
вартості  втраченого  товару. Сплата штрафу  не звільняє
зберігача( відповідача по справі) від виконання  взятих
на себе  за цим  договором
зобов*язань.

Враховуючи, що
відповідач  не виконав свої
зобов*язання  по  договору , нарахований позивачем штраф в
розмірі 30% в сумі  3139,20грн.  визнаний судом обгрунтованим  та підлягає задоволенню.

Враховуючи, що
відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини  , на які вона посилається  як на
підставу  своїх вимог та
заперечень .

Керуючись
ст.ст. 33, 44,49, 82-84 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити

Стягнути з
фізичної особи підприємця ОСОБА_1( АДРЕСА_1
код НОМЕР_1 п/р НОМЕР_2  в
Харківському МРУ Приватбанк, МФО 351533)
на користь  Товариства  з обмеженою відповідальністю  "Мережа
сервісних  станцій " Тідісі
-Дальнобой" ( Київська область, м.Бровари,
вул.Богунська, буд.26- В, код 33212540,
р/р НОМЕР_3, р/р НОМЕР_4, р/р НОМЕР_5, р/р НОМЕР_6 в ЗАТ "Альфа-
Банк", МФО 300346) - 10464, 0грн. основного боргу, штраф в  сумі 3139,20грн., витрати на державне мито в
сумі 136,03грн., витрати  на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 118грн.

Наказ видати
після вступу  рішення в  законну силу.

Рішення
підписано 16.07.2008р.

Суддя