ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2008 р.

Справа № 1/203

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Хантсман-НМГ”

До

Комунального підприємства “Київпастранс” в особі Автобусного парку № 1

Про

стягнення 19 580,80 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Представники:

Від позивача

Маякін О.В. —директор (протокол № 12 від 21.02.2007 р.)

Від відповідача

Бєлах Л.Ф.—представник за довіреністю від 27.02.2008 р. № 06-1/64

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Хантсман-НМГ” звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом № 45 від 28.03.2008 р., відповідно до якого просить стягнути з Комунального підприємства “Київпастранс” в особі Автобусного парку № 1 19 580,80 грн. в якості відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва № 1/203 від 04.06.2008 р. та призначено розгляд на 17.06.2008 р. (суддя Мельник В.І.).

Згідно з розпорядженням Заступника голови Господарського суду міста Києва № 30 від 09.06.2008 р. справу № 1/203 передано на розгляд судді Шабуніну С.В. у зв’язку зі знаходженням судді Мельника В.І. на лікарняному та його щорічною відпусткою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2008 р. Справу № 1/203 прийнято до свого провадження суддею Шабуніним С.В. та призначено до судового розгляду на 21.07.2008 р.

У засідання, призначене на 21.07.2008 р. Прибули представники позивача та відповідача.

В ході розгляду спору по суті представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити позов, посилаючись в підтвердження своїх вимог на матеріали справи про притягнення працівника відповідача до адміністративної відповідальності, висновок експертного автотоварознавчого дослідження, претензію на ім’я відповідача, довідку Печерського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві.

Представник відповідача вказала, що вина водія підприємства доведена, тому позов підприємством визнається повністю.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши надані оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд —

ВСТАНОВИВ:

16.04.2007 р. о 12 год. 00 хв. на перехресті провулку Кріпосного з вулицею Інститутською у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок зіткнення автомобілів “Мазда 6”, державний номер АА 8200 КВ, що перебуває у власності позивача та “МАЗ 103-061”, державний номер 053-72 КА, що належить відповідачу (копії технічного паспорту, постанови про притягнення до адміністративної відповідальності в матеріалах справи).

Як вбачається з довідки Печерського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві без вихідного номеру та дати вказаний автомобіль позивача отримав механічні пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 16.04.2007 р. у м. Києві на перехресті провулку Кріпосного з вулицею Інститутською внаслідок зіткнення з автомобілем “МАЗ 103-061”, державний номер 053-72 КА, належним Комунальному підприємству “Київпастранс”.

З матеріалів справи слідує, що на момент зіткнення автомобіля “Мазда 6” з автомобілем “МАЗ 103-061”, останнім керував громадянин Диякончук Петро Володимирович, водій Автобусного парку № 1 Комунального підприємства “Київпастранс”.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.05.2007 р. у справі № 3-17494/4 встановлено наступне:

“Громадянин Диякончук П.В. 16.04.2007 р. о 12 год. 00 хв. в м. Києві на перехресті пров. Кріпосний –вул. Інститутська, керуючи автомобілем “МАЗ 103-061” державний номерний знак 053-72 КА, не врахував дорожню обстановку, при виникненні перешкоди для руху, не прийняв міри для зниження швидкості аж до повної зупинки або безпечного об’їзду, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем “Мазда 6”, державний номерний знак АА 8200 КВ, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України”.

На вказаних підставах, Голосіївським районним судом м. Києва відповідно до ст. 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України Диякончука П.В., який свою вину повністю визнав, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в розмірі чотирьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На думку позивача, оскільки постановою Голосіївського районного суду м. Києва вказану особу притягнуто до відповідальності у зв’язку з зіткненням з автомобілем “МАЗ 103-601”, відповідач має нести відповідальність в порядку регресу перед позивачем, якому заподіяно матеріальну шкоду.

Для встановлення характеру та розміру шкоди позивачем було замовлено автотоварознавче дослідження у приватного підприємця Шевченка Ю.В., який має вищу технічну освіту, 20-річний стаж роботи за спеціальністю, свідоцтво судового експерта Міністерства юстиції України від 22.12.2005 р. № 953.

Згідно зі висновком експертного автотоварознавчого дослідження, матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу “Мазда 6”, державний номер АА 8200 КВ внаслідок його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, складає 19 334,74 грн.

Витрати позивача на проведення дослідження в розмірі 650,00 грн. підтверджуються актом прийому-передачі виконаних робіт від 27.06.2007 р. та витягом з банківського рахунку від 05.07.2007 р.

З матеріалів справи слідує, що фактично, збитки позивача, заподіяні джерелом підвищеної небезпеки у спірних з відповідачем правовідносинах становлять 18 178,00 грн. і являють собою вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля “Мазда 6”, державний номер АА 8200 КВ, проведеного спеціалізованою станцією —Товариством з обмеженою відповідальністю “Фірма “Пуше”, що підтверджується нарядом-замовленням, актом приймання робіт, витягом з банківського рахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов’язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, хімічних радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і та ін.).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи не заперечив заявлені вимог, факту того, що в момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди 16.04.20076 р. громадянин Диякончук П.В. перебував з ним у трудових відносинах не спростував.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов’язків.

Зважаючи на встановлені постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 21.05.2007 р. № 3-17494/4 обставини, якими стверджується вина громадянина Диякончука П.В. у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 16.04.2007 р., внаслідок порушення Правил дорожнього руху України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову, з огляду на те, що відповідач, в силу вищевказаних норм законодавства, має нести відповідальність за заподіяну позивачу шкоду.

Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, останній був змушений замовити проведення автотоварознавчого дослідження та сплатити 650,00 грн. його вартості, а також 752,80 грн. вартості автошини, придбаної у Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія Єврошина”. Понесення позивачем відповідних витрат підтверджується витягом з банківського рахунку та видатковою накладною (копії в матеріалах справи). Тобто, дані збитки позивач поніс у зв’язку з відновленням порушеного права. За таких обставин, виходячи з положень ст. 22 Цивільного кодексу України, витрати позивача у сумі 1 402,80 грн. слід вважати витратами, які позивач зробив для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) і такими, що підлягають стягненню з відповідача.

09.10.2007 р. позивачем направлено на адресу відповідача претензію-вимогу № 113 про сплату вищезазначених сум збитків, відповіді на яку отримано не було.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені ним витрати по сплаті державного мита у розмірі 195,81 грн. та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони, і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати державного мита. У ч. 4 ст. 49 Господарського процесуального України передбачено, що витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд —

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Комунального підприємства “Київпастранс” в особі Автобусного парку № 1 (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, 2, ідентифікаційний код 31725604) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Хантсман-НМГ” (04080, м. Київ, вул.. Новокостянтинівська, 4 а, ідентифікаційний код 22890075) 18 178 (вісімнадцять тисяч сто сімдесят вісім) грн. шкоди, завданої джерелом підвищеною небезпеки, 650 (шістсот п’ятдесят) грн. вартості автотоварознавчого дослідження, 752 сімсот п’ятдесят дві) грн. 80 коп. вартості авто шини, 195 (сто дев’яносто п’ять) грн. 80 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                    С.В. Шабунін

справа № 1/203

21.07.08

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Хантеман-НМГ"

до Автобусний парк № 1 Комунальне підприємство "Київпастранс"

про стягнення 19580,80 грн

Суддя Шабунін С.В.

Суддя Шабунін С.В.