ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 48/193

09.09.08

За позовом

Закритого акціонерного товариства «Українсько-російська страхова компанія «Авіоніка»

До

Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра ЛТД»

Про

стягнення 1 158,57 грн.

Суддя Сулім В.В.

Представники сторін:

Від позивача:

Не з’явився

Від відповідача:

Нікітенко О.А. –пред. за довір.

Судові засідання 08.07.08 р., 22.07.08 р., та 28.08.08 р. відкладалися, відповідно до ст.ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, а у судовому засіданні 09.09.08 р., відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Закрите акціонерне товариство «Українсько-російська акціонерна страхова компанія «Авіоніка»звернулась до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про відшкодування збитків в порядку зворотної вимоги за шкоду, спричинену джерелом підвищеної небезпеки з Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра ЛТД»компенсації страхового відшкодування в сумі 1 158,57 грн.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він на підставі договору добровільного страхування засобу наземного транспорту № 5281/3 від 17.04.06 р. внаслідок настання страхової події –дорожньо-транспортної пригоди виплатив страхове відшкодування страхувальнику автомобіля Дєу Ланос, державний номер № АА 8584 ВІ –Ковалю В.В., а також отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяння збитків. Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої завдано шкоди автомобілю Дєу Ланос, державний номер АА 8584 ВІ, скоєна в зв’язку з порушенням водієм автомобіля КАМАЗ 5320, державний номер 126-57 КМ, Вечери М.І., Правил дорожнього руху.

Оскільки автомобіль КАМАЗ 5320, державний номер 126-57 КМ, належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Надра ЛТД», останній і повинен відшкодувати шкоду. Тому позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра ЛТД»з вимогою про компенсацію виплаченого страхового відшкодування в сумі 1 158,57 грн.

18.06.08. Господарським судом міста Києва винесено ухвалу про порушення провадження у справі № 48/193 та призначено її до розгляду.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову не заперечував.

Судом відповідно з вимогами ст. 22 Господарського процесуального кодексу України роз'яснено сторонам по справі їхні права та обов'язки.

Судом роз'яснено сторонам по справі вимоги ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з вимогами ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши всі наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.06.2006 р. по пр. Маяковського у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів:

- Дєу Ланос, державний номер АА 5854 ВІ, власник та водій якого Коваль Володимир Володимирович:

- КАМАЗ 5320, державний номер 126-57 КМ, власник –Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра ЛТД», водій –Вечера Микола Іванович.

Відповідно до постанови Деснянського районного суду міста Києва по справі № 3-17051 від 24.07.2006 р. особою, винною у скоєні зіткнення визнано Вечеру М.І. - водія транспортного засобу - КАМАЗ 5320, державний номер 126-57 КМ.

Пошкоджений автомобіль Дєу Ланос, державний номер АА 5884 ВІ, був застрахований на підставі договору № 5281/3 від 17.04.06 р. Страховиком є позивач, страхувальником є Коваль В.В. Франшиза по ризику пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП складає 1%.

Відповідно до звіту про оцінку автомобіля від 22.06.06 р. № 739, матеріальний збиток спричинений власнику автомобіля Дєу Ланос, державний номер АА 8584 ВІ –Ковалю Володимиру Володимировичу, в результаті його пошкодження, внаслідок ДТП, становить 1 522,23 грн. (одна тисяча п’ятсот двадцять дві гривні 23 коп.).

За наслідками вказаної дорожньо –транспортної пригоди позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 896,07рн. (з врахуванням встановленої договором франшизи).

Викладене підтверджується платіжними дорученнями №3342 від 09.08.2006р.

Також здійснюючи з’ясування причин та обставин страхової події позивачем було сплачено вартість послуг експерта по складанню вищезазначеного звіту про оцінку автомобіля в розмірі 262,50 грн. (двісті шістдесят дві гривні 50 коп.), що підтверджується платіжним дорученням віл 11 липня 006 р. №2811.

Таким чином судом встановлено, що загальна сума понесених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування становить:896.07 грн. + 262. 50 грн. = 1 158, 57 (одна тисяча сто п’ятдесят вісім гривень 57 коп.).

З метою досудового врегулювання господарських відносин, позивачем на адресу відповідача надсилалась претензія (№ТР/396/06. від 19.02.07р. Претензія була залишена без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст. 1191 Цивільного кодексу України: «Особа, яка відшкодувала шкоду. завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом».

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяння збитків в межах суми 1 158,57 грн..

Частиною першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Надра ЛТД»є особою, відповідальною за збиток, заподіяний власникові автомобіля Дєу Ланос, державний номер АА 8584 ВІ, в результаті пошкодження цього автомобіля при ДТП.

У частині п’ятій статті 1187 Цивільного кодексу України зазначається, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідач не довів факту, що шкоду транспортного засобу Дєу Ланос, державний номер АА 8584 ВІ, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь Коваля В.В. в сумі 1 158,57 грн. не надав.

За таких обставин суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра ЛТД»в порядку регресу сими страхового відшкодування в розмірі 1 158,57 грн.

Згідно з пункту 35.1. Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву.

Звернення потерпілого (або особи, до якої перейшло право вимоги в порядку регресу) до страхової компанії, де застрахована відповідальність особи, яка заподіяла шкоду, із вимогою про відшкодування збитків, заподіяних страховим випадком, є правом, а не обов’язком потерпілого (або особи, до якої перейшло право вимоги в порядку регресу). Отже, позивач вправі звертатися із вимогою про відшкодування фактичних витрат по сплаті страхового відшкодування безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, яким є Товариство з обмеженою відповідальністю «Надра ЛТД»”, а не до страхової компанії, яка застрахувала відповідальність цієї особи.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст.ст. 44,49 ГПК України судові витрати по сплаті державного мита, на інформаційно-технічне обслуговування судового процесу, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись, - ст.ст. 33, 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра ЛТД»(02092, м. Київ, вул. Марганецька, 26, кв. 60, ) на користь Закритого акціонерного товариства «Українсько-російської акціонерної компанії «Авіоніка»(01054, м. Київ, вул. Воровського, 29-б, п/р 3651 у Київській міській філії АКБ «Укрсоцбанку»м. Києва, МФО 322012, код 21637150) 1 158 (одна тисяча сто п’ятдесят вісім) грн. 57 коп. - відшкодування, 102 (сто дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                                     В.В.Сулім