ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2008 р.

№ 16/427

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:

суддів:

Кравчука Г.А.,

Мачульського Г.М.,

Шаргала В.І.

за участю представників сторін:

розглянувши у відкритому судовому засіданні

позивача

відповідача

не з’явився

Задоркіна В.В. дов. №299 від 14.10.2008 р.

касаційну скаргу

Закритого акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

на постанову

Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.05.2008 р.

у справі

№16/427 господарського суду Полтавської області

за позовом

Закритого акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

до

Приватного підприємства "Багратіон"

про

визнання договору недійсним

В С Т А Н О В И В:

Закрите акціонерне товариство Комерційний банк (надалі ЗАТ КБ) "Приватбанк" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного підприємства (надалі ПП) "Багратіон" про визнання недійсним укладеного між сторонами договору про забезпечення спостереження та охорони об'єктів від 14.03.2005 року з тих підстав, що зазначений договір не відповідає вимогам закону, оскільки відповідач на час його укладення не мав відповідної ліцензії; крім того договір не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 26.02.2008 року (суддя Тимощенко О.М.), залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.05.2008 року (судді: Агрикова О.В., Разіна Т.І., Жук Г.А.), в позові відмовлено з тих підстав, що відповідач має відповідні ліцензії на охоронну діяльність, тому підстави для визнання договору недійсним відсутні.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішенням та постановою, ЗАТ КБ "Приватбанк" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Скаржник звертає увагу касаційної інстанції на те, що договір укладений під впливом обману зі сторони відповідача (ст. 230 ЦК України), оскільки останній на момент його укладення не мав відповідної ліцензії.

Заслухавши в судовому пояснення представника відповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 14.03.2005 року між ПП "Багратіон" (Виконавець) та КБ "Приватбанк" (Клієнт) укладений договір про забезпечення спостереження та охорони об'єктів, відповідно до умов якого Виконавець зобов'язався здійснювати охорону належних Клієнту нерухомості, обладнання, запобігати пошкодженню та несанкціонованому вивозу майна, а Клієнт зобов'язався сплачувати за надані послуги 16 000 грн. щомісячно.

В матеріалах справи наявні належним чином засвідчені видані Міністерством внутрішніх справ України ПП "Багратіон" копії ліцензій №450127 зі строком дії з 08.08.2002 по 08.08.2005 та № 221694 зі строком дії з 08.08.2005 по 08.08.2010, таким чином господарськими судами встановлено, що відповідач на момент укладення спірного договору мав ліцензію на надання послуг, пов'язаних з охороною державної та іншої власності.

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За правилами ст. 227 цього Кодексу правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до п. 43 ст. 9 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" надання послуг, пов'язаних з охороною державної та іншої власності…підлягають ліцензуванню.

З урахуванням вимог наведеного законодавства та встановлених обставин справи щодо наявності у відповідача ліцензії на вказаний вид господарської діяльності та обставин щодо укладення спірного договору, господарські суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання спірного договору недійсним та відмовили у задоволенні позову.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що під час розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи встановлено на основі повного і об'єктивного дослідження матеріалів справи, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а відтак, у касаційної інстанції відсутні підстави для скасування прийнятих у справі рішень.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.05.2008 р. у справі№16/427 залишити без змін.

Головуючий суддя

Кравчук Г.А.

Суддя

Мачульський Г.М.

Суддя

Шаргало В.І.