ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 37/641

08.07.08

За позовом

До

Третя особа 1

Третя особа 2

Про

Відкритого акціонерного товариства «Західенерго»

Аптимонопольного комітету України

Державне підприємство «Вугілля України»

Міністерство палива та енергетики України.

визнання недійсним рішення у справі № 28-26.13/117-04 від

01.11.2007р.

Суддя Кондратова І.Д.

В судових засіданнях приймали участь представники сторін:

Від позивача: Галецький В.Т.- представник за довіреністю № 08-2974 від 17.10.2007 року;

Від відповідача Помазуєва Н.В. –представник за довіреністю № 21-122/02-548 від 24.01.2008 року; Федосієнко М.М.- представник за довіреністю № 21-122/10-5990 від 11.09.2007 року;

Від третьої особи 1 : не з’явився

Від третьої особи 2 : Тарасенко К.В.- представник за довіреністю № 01-17-0097 від 28.01.2008 року; Івасюк І.В.- представник за довіреністю № 01/17-0298 від 04.03.2008 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Західенерго»до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України у справі № 28-26.13/117-04 від 01.11.2007 року про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу на позивача в сумі 20000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2007 року порушено провадження у справі № 37/641, розгляд справи було призначено на 24.01.2008 року о 12-30.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуване рішення Антимонопольного комітету України суперечить законодавству та прийнято внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема, відповідачем не доведено факту порушення позивачем законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді узгоджених дій. Також позивач вважає, що відповідачем не було досліджено всіх обставин, які мали значення для прийняття рішення. Позивач посилається на те, що рішення не містить посилання та докази того, які конкретні суб’єктивні права порушені. Крім того, позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що угода про співробітництво та організацію не є укладеною, не набрала чинності, не є обов’язковою для виконання, має силу тільки проекту договору, оскілки не підписана всіма учасниками.

Представник відповідача в судовому засіданні надав суду відзив на позовні вимоги, відповідно до якого зазначає, що комітетом у рішенні доведено, що антиконкурентні узгоджені дії, вчинені, зокрема, позивачем призвели до обмеження конкуренції на ринках енергетичного вугілля та електроенергії, а тому рішення є таким, що відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити в позові в повному обсязі.

Представник Міністерства палива та енергетики України надав суду пояснення по суті заявлених позовних вимог, відповідно до якого просить визнати рішення, прийняте Антимонопольним комітетом України у справі № 28-26.13/117-04 від 01.11.2007 року про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу на позивача в сумі 200 000,00 грн. —недійсним.

Представник Державного підприємства «Вугілля України»через канцелярію господарського суду надав пояснення по справі, відповідно до яких зазначає, що 26.11.2003 року на загальних зборах учасників ОРЕВ, ДП «Вугілля України»було обрано оператором ОРЕВ, який функціонував відповідно до прийнятих на установчих зборах учасників ОРЕВ, Правил ОРЕВ. Третя особа вказує на те, що позивачем 01.03.2007 року на адресу Державного підприємства «Вугілля України»був надісланий лист, в якому повідомляв останнього про припинення своєї участі у ОРЕВ.

В судовому засіданні 15.04.2008 року представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої зазначає, що просить визнати рішення Антимонопольного комітету у справі № 28-26.13/117-04 від 01.11.2007 року недійсним в повному обсязі.

В судовому засіданні 08.07.2008 року представники позивача та Міністерства палива та енергетики України підтримали позов з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав та просив суд відмовити в задоволенні поданого позову.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою представників сторін оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2003р. колегією Міністерства палива та енергетики України було прийнято рішення № 9.2, відповідно до якого було вирішено робочій групі з питань оптового ринку енергетичного вугілля до 01.12.2003р. здійснити організаційні заходи щодо проведення установчих зборів засновників оптового ринку енергетичного вугілля (ОРЕВ), підписання угоди про співробітництво та організацію взаємовідносин з оптового постачання енергетичного вугілля та низку інших заходів, необхідних для функціонування ОРЕВ (визначення оператора ОРЕВ, банкіра ОРЕВ, підписання господарських договорів).

12.11.2003р. було проведено засідання установчих зборів учасників оптового ринку енергетичного вугілля, відповідно до якого було вирішено підписати угоду «Про співробітництво та організацію взаємовідносин з оптового постачання енергетичного вугілля», а також звернутися ВАТ «Донбасенерго»від імені установчих зборів з заявою до Антимонопольного комітету України «Про надання дозволу на узгоджені дії суб’єктів господарювання (учасників ОРЕВ)».

12.11.2003р. між енергогенеруючими компаніями, в тому числі і позивачем, та вугільними підприємствами була укладена угода про співробітництво та організацією взаємовідносин з оптового постачання енергетичного вугілля.

Відповідно до п.1.1. вказаної угоди сторони цієї угоди визнають, що учасник ОРЕВ це будь-яка сторона цієї угоди, а також будь-який суб’єкт підприємницької діяльності, який в установленому цією угодою порядку підпише угоду про приєднання до цієї угоди та який укладе договір постачання енергетичного вугілля на засадах цієї угоди.

Згідно з п.1.2. угоди учасники ОРЕВ виходять з того, що інтересам кожної з них відповідає організація оптового постачання енергетичного вугілля у відповідності до цієї угоди та Правил оптового ринку енергетичного вугілля (Правил ОРЕВ). Учасники ОРЕВ зобов’язуються спільно діяти для досягнення господарських цілей у відповідності до статутних завдань та економічних інтересів кожного із учасників ОРЕВ, які беруть участь у цій угоді.

Відповідно до п.3.1., 3.3. угоди для здійснення координації дій учасників ОРЕВ щодо оптового постачання енергетичного вугілля із повноважних представників учасників ОРЕВ скликаються загальні збори повноважних представників учасників ОРЕВ. До повноважень загальних зборів належить розгляд питань, в тому числі обрання оператора ОРЕВ.

Згідно з п.3.12 угоди рада ОРЕВ утворюється для здійснення координації дій учасників ОРЕВ щодо оптового постачання енергетичного вугілля в період між проведенням загальних зборів із повноважних представників учасників ОРЕВ у кількості 8 представників учасників ОРЕВ: представників енергогенеруючих компаній –учасник ОРЕВ; представників вугільних підприємств –учасників ОРЕВ, представників Міністерства палива та енергетики України та Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України.

Відповідно до п. 3.13 угоди до повноважень ради ОРЕВ належить, в тому числі: формування цінової політики ОРЕВ, обрання банкіра ОРЕВ, юриста ОРЕВ та погодження технічних завдань до договорів, які укладаються з ними секретаріатом ОРЕВ, обрання арбітражної комісії ОРЕВ та затвердження Положення про неї.

Згідно з п. 5.1. угоди правила ОРЕВ, які розроблені та погоджені споживачами енергетичного вугілля –генеруючими компаніями –учасниками ОРЕВ, являються невід’ємною частиною цієї угоди.

Відповідно до п. 6.1. угоди учасники ОРЕВ визнають, що ця угода та правила ОРЕВ є передумовою та підставою для укладання таких господарських договорів: договір постачання енергетичного вугілля між оператором ОРЕВ та енергогенеруючою компанією –учасником ОРЕВ; договір постачання енергетичного вугілля між вугільним підприємством –учасником ОРЕВ та оператором ОРЕВ.

Згідно з п. 7.1. угоди учасники ОРЕВ визнають, що для здійснення розрахунків за енергетичне вугілля, яке поставлене відповідно до господарських договорів, укладених на засадах цієї угоди, вони відкривають поточні рахунки в установах банку, який обраний радою ОРЕВ банкіром ОРЕВ.

Відповідно до п. 1 Правил оптового ринку енергетичного вугілля, правила роботи у оптовому ринку енергетичного вугілля є додатком до угоди про співробітництво та організацію взаємовідносин з оптового постачання енергетичного вугілля, далі угода ОРЕВ.

Згідно з п. 2.2. правил енергогенеруючі компанії подають оператору ОРЕВ заяву за формою на постачання енергетичного вугілля для кожної ТЕС на договірний період на підставі прогнозного балансу виробництва електричної енергії, погодженого НЕК “Укренерго”.

Відповідно до п. 2.4 правил оператор ОРЕВ узагальнює отриману від енергогенеруючих компаній та постачальників енергетичного вугілля інформацію і на підставі затверджених Мінпаливенерго прогнозного балансу виробництва електричної енергії та прогнозного обсягу поставок вугільної продукції, складає у розрізі енергогенеруючих компаній прогнозний баланс розподілу енергетичного вугілля. При складанні цього балансу оператор ОРЕВ розподіляє енергетичне вугілля пропорційно по енергогенеруючих компаніях по марочному складу відповідно попиту та пропозицій. Цей баланс є основою для укладання договорів на постачання енергетичного вугілля.

Згідно з п. 2.5. правил енергогенеруючі компанії та оператор ОРЕВ у межах балансу, укладають договори на постачання енергетичного вугілля у розрізі його марочного складу, оптової ціни та постачальників вугілля.

Відповідно до п. 2.6. правил постачальник вугілля та оператор ОРЕВ укладають договори на постачання енергетичного вугілля по енергогенеруючих компаніях та щомісячні додаткові угоди до цих договорів з визначенням обсягів вугілля у розрізі його марочного складу та ціни. Згідно з п.2.7. правил оператор ОРЕВ забезпечує постачання на ТЕС енергетичного вугілля виключно проектного рівня якості з визначеним відсотком золи та вологи.

Відповідно до п. 4.1. правил оператором ОРЕВ здійснюється формування цін на двох етапах постачання енергетичного вугілля. Перший етап регламентує взаємовідносини між вугільними підприємствами та оператором ОРЕВ, а другий між Оператором ОРЕВ та енергогенеруючими компаніями. Відповідно до п.5 правил розрахунки в ОРЕВ за енергетичне вугілля здійснюються виключно в грошовій формі на умовах, передбачених двосторонніми договорами на постачання вугільної продукції, укладеними між постачальниками вугілля і оператором ОРЕВ, оператором ОРЕВ і енергогенеруючими компаніями.

24.11.2003р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Східенерго” звернулось до Відповідача із заявою про прийняття відповідних мір для захисту конкуренції у підприємницькій діяльності на ринку електричної енергії України та припинити порушення антимонопольного законодавства України допущені суб’єктами підприємницької діяльності, вказаним у цій заяві, в тому числі Позивачем та органом влади –Міністерством палива та енергетики України.

26.11.2003р. на загальних зборах учасників оптового ринку енергетичного вугілля України оператором ОРЕВ було обрано Державне підприємство «Вугілля України».

23.12.2004 р. відповідачем було прийнято розпорядження №06/146-р у справі №28-26.13/117-04 «Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції», відповідно до якого було розпочато розгляд справи за ознаками вчинення, в тому числі Позивачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та частиною 1 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді здійснення антиконкурентних узгоджених дій шляхом укладання угоди, результатом якої погодження конкурентної поведінки суб’єктів господарювання, що може призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції.

01.11.2007р. відповідачем було прийнято рішення №597 у справі №28-26.13/117-04 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», відповідно до якого: 1. Визнано дії відкритих акціонерних товариств, в тому числі Позивача, що полягали в укладанні та виконанні угоди «Про співробітництво та організацію взаємовідносин з оптового постачання енергетичного вугілля” від 12.11.2003р., результатом якої стало створення оптового ринку енергетичного вугілля, і призвели до обмеження конкуренції на ринку енергетичного вугілля та електроенергії, порушенням, передбаченим пунктом 1 статті 50, частиною першою і пунктами 1 та 3 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються встановлення ціни, розподілу джерел постачання за асортиментом товарів (марками вугілля), обсягом їх реалізації чи придбання, за колом продавців, покупців. 2. На підставі частини другої і п’ятої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції»за порушення, зазначене у пункті 1 цього рішення, накладено штраф, в тому числі на позивача у розмірі 200000 грн.

Вказаним рішенням було встановлено, що про фактичне запровадження Правил ОРЕВ та відповідних договорів поставок енергетичного вугілля, що укладались ДП «Вугілля України»з вугільними та енергогенеруючими підприємствами протягом 2004-2006 років, свідчить отримана від учасників ОРЕВ інформація, згідно з якою частка ДП “Вугілля України”в загальному обсязі поставок енергетичного вугілля енергогенеруючим компаніям зростала і в 2006 році становила понад 80 відсотків. І хоча в загальних положеннях Правил ОРЕВ зазначається, що функціонування ОРЕВ не виключає можливості постачання вугілля за прямими договорами, однак фактичним наслідком функціонування ОРЕВ є значене зменшення частки вугільних підприємств –постачальників вугілля для енергогенеруючих компаній за прямими договорами в загальному обсязі закупівлі енергетичного вугілля протягом дії ОРЕВ. Відповідно до положень розділу 6 угоди та пунктів 2.5. і 2.6. Правил ОРЕВ ДП “Вугілля України” стало виступати єдиним (пріоритетним) покупцем вугілля у постачальників –вугільних підприємств –членів ОРЕВ, і в той же час виступати єдиним (пріоритетним) продавцем цього вугілля для енергогенеруючих компаній –членів ОРЕВ.

В результаті узгоджених дій у вигляді укладення та виконання угоди відбулись зміни на ринку енергетичного вугілля для потреб енергогенеруючих компаній, які всупереч Концепції функціонування та розвитку оптового ринку електричної енергії України були спрямовані не на розвиток конкуренції на зазначеному ринку, а навпаки призвели до обмеження конкуренції як на цьому ринку, так і на ринку електроенергії. Зазначені узгоджені дії охопили майже 80 відсотків обсягу ринку енергетичного вугілля для потреб енергогенеруючих компаній і призвели до встановлення узгодженої ціни на енергетичне вугілля.

Позивач вважаючи, що дане рішення було прийнято неправомірно звернувся до суду про визнання недійсним рішення у справі № 28-26.13/117-04 від 01.11.2007р., обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним:

-          в діях позивача відсутня така необхідна та обов’язкова ознака, як направленість на недопущення, усунення чи обмеження конкуренції інших суб’єктів господарювання, оскільки умови Угоди та Правил стосується виключно внутрішніх господарських відносин між постачальниками енергетичного вугілля та виробниками електроенергії, які є учасниками ОРЕВ, не обмежують при цьому учасників ОРЕВ щодо можливості укладання прямих договорів та виходу із Угоди, не обмежують інших суб’єктів господарювання як щодо приєднання до кола учасників ОРЕВ, так і щодо умов ведення господарської діяльності;

-          рішення у справі прийняте з порушенням засад рівності юридичних осіб та пріоритету прав споживачів;

-          позивач був змушений здійснювати дії по підписанню та вступу до угоди ОРЕВ, оскільки виконував вказівки Міністерства палива та енергетики України;

-          позивач вважає, що саме ДП «Вугілля України»вчиняє антиконкурентні дії.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції»антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції. Антиконкурентними узгодженими діями визнаються узгоджені дії, які стосуються встановлення цін чи інших умов придбання або реалізації товарів та суттєвого обмеження конкурентоспроможності інших суб’єктів господарювання на ринку без об’єктивно виправданих на те причин.

Відповідно до п.1, 3 ч.2 ст.6 Закону України «Про захист економічної конкуренції»антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються: встановлення цін чи інших умов придбання або реалізації товарів; розподілу ринків чи джерел постачання за територіальним принципом, асортиментом товарів, обсягом їх реалізації чи придбання, за колом продавців, покупців або споживачів чи за іншими ознаками.

Як вбачається з угоди та правил ОРЕВ, учасники ОРЕВ повинні обрати оператора ОРЕВ, який розподіляє енергетичне вугілля, укладає договори на постачання енергетичного вугілля, забезпечує постачання енергетичного вугілля, формує ціни на енергетичне вугілля та проводить відповідні розрахунки. Крім того, лише оператору, яким обрано Державне підприємство «Вугілля України», надано право укладати договори на постачання вугілля з енергогенеруючими компаніями та вугільними підприємствами.

З наведеного вбачається, що більшістю споживачів енергетичного вугілля, до яких входить позивач, та більшістю постачальників енергетичного вугілля були вчинені узгоджені дії по створенню певного спільного організованого утворення з постачання та споживання енергетичного вугілля по централізовано узгодженим цінам з централізованим розподілом джерел постачання за асортиментом товарів, обсягом їх реалізації, придбання та колом продавців і покупців. Вказані узгоджені дії могли призвести та призвели до обмеження конкуренції, оскільки внаслідок цих дії більшість споживачів енергетичного вугілля та більшість постачальників енергетичного вугілля перестали бути конкурентами на ринку енергетичного вугілля, перестали конкурувати між собою, а стали продавати та покупати енергетичне вугілля у одного раніше узгодженого суб’єкта за встановленими раніше узгодженими цінами та обсягами.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист економічної конкуренції»узгоджені дії, передбачені статтею 6 цього Закону, можуть бути дозволені відповідними органами Антимонопольного комітету України, якщо їх учасники доведуть, що ці дії сприяють вдосконаленню виробництва, придбанню або реалізації товару; техніко-технологічному, економічному розвитку; розвитку малих або середніх підприємців; оптимізації експорту чи імпорту товарів; розробленню та застосуванню уніфікованих технічних умов або стандартів на товари; раціоналізації виробництва.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про захист економічної конкуренції»учасники узгоджених дій, учасники концентрації, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю у порядку, встановленому Антимонопольним комітетом України, звертаються: із заявою про надання дозволу на узгоджені дії до Антимонопольного комітету України чи його територіальних відділень. Згідно з ч.1 ст.31 Закону України «Про захист економічної конкуренції»за результатами розгляду справ про узгоджені дії, концентрацію приймається рішення Антимонопольним комітетом України, зокрема, про надання дозволу на узгоджені дії.

Вказаними вище положеннями передбачено право Антимонопольного комітету України надавати суб’єктам господарювання дозвіл на узгоджені дії шляхом прийняття відповідного рішення. Також, як встановлено судом, 12.11.2003р. було проведено засідання установчих зборів учасників оптового ринку енергетичного вугілля на якому було вирішено звернутись з заявою до Антимонопольного комітету України про надання дозволу на узгоджені дії даних суб’єктів господарювання. Отже, вказані особи розуміли, що здійснюють узгоджені дії, які можуть обмежити конкуренцію на ринку енергетичного вугілля, тому потребують дозволу відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про надання дозволу на узгоджені дії щодо укладання угоди про співробітництво та організацію взаємовідносин з оптового постачання енергетичного вугілля станом на час укладання угоди про співробітництво та в подальшому відповідачем не приймалось. На підтвердження іншого позивачем не подано будь-яких документів.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції»порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії.

Згідно з ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції»органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об'єднання, суб'єктів господарювання за порушення, передбачені ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що рішення відповідача від 20.12.2007р. № 745-р у справі № 23-26.13/5-07 відповідно до якого визнано, що позивачем разом з іншими споживачами та постачальниками енергетичного вугілля без дозволу відповідача були вчинені антиконкурентні узгоджені дії, які могли призвести та призвели до обмеження конкуренції на ринку енергетичного вугілля є обґрунтованим.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд відзначає, що доводи позивача не приймаються до уваги, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не відповідають дійсності. Зокрема, судом встановлено, що угода, яка підписана її учасниками, в тому числі і позивачем, діяла, і хоча в загальних положеннях Правил ОРЕВ зазначається, що функціонування ОРЕВ не виключає можливості постачання вугілля за прямими договорами, однак фактичним наслідком функціонування ОРЕВ є значне зменшення частки вугільних підприємств-постачальників вугілля для енергогенеруючих компаній за прямими договорами в загальному обсязі закупівлі енергетичного вугілля протягом дії ОРЕВ. Антимонопольним комітетом у рішенні доведено, що антиконкурентні узгоджені дії, вчинені, зокрема, позивачем призвели до обмеження конкуренції на ринках енергетичного вугілля та електроенергії. У зв`язку з цим підстав для визнання недійсним прийнятого Антимонопольним комітетом рішення суд не вбачає, а отже позов Відкритого акціонерного товариства «Західенерго»визнається судом необґрунтованим, недоведеним та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 4, 33, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИ Р І Ш И В:

1.          В позові відмовити повністю.

2.          Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                   І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 08.09.2008 року