ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2008 р.

№ 47/550-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:

Кота О.В.,

Суддів

Владимиренко С.В.,

Шевчук С.Р.

перевіривши касаційну скаргу

Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури територій"

на постанову

Харківського апеляційного господарського суду від 26.03.2008р.

та рішення

господарського суду Харківської області від 23.01.2008р.

у справі

№47/550-07

за позовом

Дочірнього підприємства Санаторій "Березівські мінеральні води" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"

до

Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури територій"

про

стягнення 762255грн.

за участю представників:

-          позивача –не з’явились;

-          відповідача –не з’явились;

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 23.07.2008р. №02-12/315 здійснено заміну у складі колегії суддів при розгляді касаційної скарги по справі №47/550-07 у зв’язку з виходом судді Владимиренко С.В. з лікарняного та призначено колегію суддів у складі: Кота О.В. –головуючий, Владимиренко С.В., Шевчук С.Р.

28.07.2008р. до початку судового засідання та розгляду справи по суті від Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури територій" надійшла відмова від касаційної скарги №62/07 від 23.07.2008р., підписана генеральним директором О.О. Вернигора, у зв’язку з укладенням мирової угоди.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 31.07.2007р. у справі №47/550-07 розгляд касаційної скарги Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури територій" відкладено на 12год. 30хв. 11 вересня 2008 року; зобов’язано Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури територій" до початку судового розгляду справи надати до Вищого господарського суду України докази на підтвердження наявності повноважень щодо відкликання касаційної скарги та зразок підпису генерального директора О.О. Вернигора.

Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури територій" вимог ухвали Вищого господарського суду від 31.07.2008р. не виконало.

Дослідивши мотиви поданої заяви та з’ясувавши неідентичність підписів О.О. Вернигора на касаційній скарзі №47/550-07 від 05.05.2008р. та відмові від касаційної скарги №62/07 від 23.07.2008р., колегія суддів Вищого господарського суду України на підставі ч.6 ст.22, ч.2 ст.1116 ГПК України не знайшла підстав для її задоволення, прийнявши до уваги той факт, що такі дії можуть спричинити порушення прав та охоронюваних законом інтересів суб’єктів господарювання.

Вищий господарський суд України при розгляді касаційної скарги Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури територій"

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2007 року Дочірнє підприємство Санаторій "Березівські мінеральні води" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" звернулось до господарського суду з позовом до Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури територій" про стягнення збитків у сумі 762255грн., які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов’язань на підставі договору на постачання теплової енергії №96 від 01.10.2005р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 23.01.2008р. у справі №47/550-07 (суддя Светлічний Ю.В.) позов задоволено повністю; стягнуто з Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури територій" на користь Державного підприємства Санаторій "Березівські мінеральні води" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" 762255грн. збитків, 7622,55грн. витрат по сплаті держмита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.03.2008р. у справі №47/550-07 (колегія суддів у складі головуючого судді Могилєвкін Ю.О., суддів Пушай В.І., Плужник О.В.) рішення господарського суду Харківської області від 23.01.2008р. у справі № 47/550-07 змінено; в частині стягнення збитків у сумі 239348,07грн. та 2393,48грн. держмита скасовано та в позові в цій частині відмовлено; в іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 23.01.2008р. залишено без змін; стягнуто з Дочірнього підприємства "Санаторій "Березівські мінеральні води" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на користь Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" 1196,74 грн. витрат по сплаті держмита за подання апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду та постановою суду апеляційної інстанції Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури територій" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просило скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.03.2008р. частково в частині залишення рішення господарського суду Харківської області від 23.01.2008р. у справі №47/550-07 про стягнення 522906,93 грн. без змін, та прийняти нове рішення про відмову в позові в повному обсязі.

В судове засідання 11.09.2008р. представники сторін не з’явилися. Враховуючи, що про час, дату та місце розгляду справи сторони були повідомлені своєчасно та належним чином, Вищий господарський суд України вважає за можливе розглянути касаційну скаргу за їх відсутності.

Відзиви на касаційну скаргу відповідача на час розгляду справи в касаційній інстанції суду надані не були, що в силу положень статті 1112 ГПК України не перешкоджає перегляду судових рішень, що оскаржуються.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до Роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 1, 6 постанови від 29.12.1976 №11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого господарського суду та постанова суду апеляційної інстанції не відповідають зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між позивачем (споживач) та відповідачем (енергопостачальна організація) було укладено договір про постачання теплової енергії №96 від 01.10.2005р. з протоколом розбіжностей.

Згідно п.1 та п.4.2 договору №96 від 01.10.2005р. відповідач взяв на себе зобов'язання постачати позивачу теплову енергію в вигляді гарячої води або водяної пари на такі потреби: опалення та вентиляцію; гаряче водопостачання; технологічні потреби, у потрібних йому обсягах, але не більш тих, що вказані у договорі за окремий період.

Рішенням господарського суду Харківської області від 23.11.2006р. по справі №53/364-06, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 31.01.2007р. та постановою Верховного суду України від 16.10.2007р., встановлено, що відповідач неналежним чином виконав умови договору про постачання теплової енергії №96 від 01.10.2005р., а саме: у період з 15.06.2006р. по 02.07.2006р. подача теплової енергії позивачу у вигляді гарячої води зовсім була відсутня, а з 03.07.2006р. подача гарячої води здійснювалась відповідачем частково по графіку (2 години у добу, а саме з ранку 6-30 до 7-30 години та ввечері з 21-00 по 22-00 години) на наступні об'єкти: спальні корпуса №№ 1а, 3, 4, 5, 6, 8 та клуб-столова; в інші корпуса теплова енергія у вигляді гарячої води зовсім не постачалася, а саме №№ 7, 10, 12, адміністративний корпус, та також не постачалася теплова енергія у вигляді пару, яка застосовувалась для підігріву води у басейні та для прання білизни у пральній.

Крім того, рішенням господарського суду Харківської області від 23.11.2006р. по справі №53/364-06 визнано недійсним ч.2 п. 10.2 договору про постачання теплової енергії №96 від 01.10.2005р.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання теплової енергії №96 від 01.10.2005р. з протоколом розбіжностей до нього спричинила величезні збитки позивачу, а саме позивач не зміг виконати умови передбачені п.4.1., п.5.3.5. договору №06/01-08-13 від 27.01.2006р. у частині надання якісних послуг передбачених кваліфікаційними вимогами тендерної документації, а саме відповідність послуг державним стандартам вказаним у наявному у позивача сертифікату відповідності серії ВБ №371439 на послуги місць для короткотермінового проживання.

Суд першої інстанції встановив, що у відповідності до договору №06/01-08-13 від 27.01.2006р. Виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності перерахувала в кінці третього кварталу і у четвертому кварталі 2006 року позивачу гроші за путівки 4 кварталу усього у розмірі 2840796грн., згідно виписок з банку від 25.09.2006р. на суму 1395009грн., від 07.11.2006р. на сума у розмірі 800000грн., від 23.11.2006р. на суму 575353грн., від 27.11.2006р. на суму 70434 грн. Частину вище вказаних грошей у сумі 914706грн. позивач змушений був повернути Виконавчій дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, так як не міг забезпечити якісні послуги з причин відсутності опалення та гарячої води у санаторію.

Суд першої інстанції вважав, що повернута Виконавчій дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності частина грошей у розмірі 914706 грн. /762255грн. без ПДВ/ є збитками, так як позивач не міг забезпечити якісні послуги з причин відсутності опалення та гарячої води у санаторію та повернув вартість путівок.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення фактичних збитків у сумі 762255грн.

Переглядаючи рішення місцевого суду в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції вказав, що суд першої інстанції не врахував, що у вартості путівок є умовно-постійні та умовно-змінні витрати та при розрахунках збитків не підлягають включенню до суми збитків умовно-змінні витрати, у вартості путівок умовно-змінні витрати складають 31,4% на суму 239348,07грн. /витрати на медикаменти, витрати на харчування згідно звіту про собівартість реалізованих ліжко - днів за 2006р./.

В результаті чого, суд апеляційної інстанції вважав що місцевий господарський суд не досліджував зазначених обставин та прийняв необґрунтоване рішення про повне задоволення позову по стягненню збитків у розмірі вартості путівок, повернутих Виконавчій дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, безпідставно вважаючи доведеними доводи позивача по розміру збитків. В зв’язку з чим, апеляційний господарський суд дійшов висновку про зміну рішення місцевого суду та стягнення збитків у сумі 522906,93грн.

Разом з тим, господарські суди попередніх інстанцій під час розгляду даного спору дійшли передчасних висновків з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приймаючи рішення про відшкодування збитків, господарськими судами попередніх інстанцій не враховано, що відшкодування збитків є універсальним способом цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відшкодування збитків як санкція може бути застосовано в усіх випадках порушення цивільно-правових зобов’язань, коли внаслідок такого порушення потерпіла сторона несе збитки.

Згідно з приписами ст. 22 ЦК України, ч. 2 ст. 224 ГК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який є підставою цивільно-правової відповідальності. Склад цивільного правопорушення, визначений законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, утворюють наступні елементи: суб'єкт, об'єкт, об'єктивна та суб'єктивна сторона. Суб'єктом є боржник; об'єктом - правовідносини по зобов'язаннях; об'єктивною стороною - наявність збитків у майновій сфері кредитора, протиправна поведінка у вигляді невиконання або неналежного виконання боржником свого зобов'язання, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника і збитками; суб'єктивну сторону цивільного правопорушення складає вина, яка представляє собою психічне відношення особи до своєї протиправної поведінки і її наслідків.

Правильне встановлення порушеного цивільно-правового обов’язку за договором є необхідним для відповідної кваліфікації змісту правовідносин, що виникли із факту порушення.

Натомість місцевим та апеляційним господарськими судами не досліджено належним чином, в чому саме полягає протиправна поведінка відповідача та його вина, а також чи існує безпосередній причинний зв’язок між протиправною поведінкою відповідача і збитками, завданими позивачу.

Крім того, суди не взяли до уваги, що для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Відтак, місцевий господарський суд задовольнивши позов щодо стягнення збитків, а апеляційний господарський суд, змінюючи прийняте місцевим господарським судом рішення, не встановили розмір збитків, з урахуванням того, що відповідач неналежним чином виконав умови договору, позивачем було повернуто частину отриманих коштів Виконавчій дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у сумі 914706грн. Судом не встановлено, чи використані путівки на суму 1893162грн. (2807868грн. –914706грн.) у четвертому кварталі 2006р.

Водночас суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що у вартості путівок є умовно-постійні та умовно-змінні витрати та при розрахунках збитків не підлягають включенню до суми збитків умовно –змінні витрати, у вартості путівок умовно –змінні витрати складають 31,4% на суму 239348,07грн. /витрати на медикаменти, витрати на харчування згідно звіту про собівартість реалізованих ліжко - днів за 2006р./, однак суд апеляційної інстанції не навів норм матеріального права, на підставі яких він дійшов зазначеного висновку.

При цьому, суд апеляційної інстанції, у порушення вимог ст. 43 ГПК України, послався на зазначені обставини без їх дослідження належним чином, як і не з’ясував які саме неотримані послуги та процедури повинні були надаватись позивачем по договору №06/01-08-13 від 27.01.2006р., відповідність послуг державним стандартам, як і не з’ясував, в разі доведеності фактичних витрат, чинників, які сприяли цьому.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення у справі та постанова підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури територій" задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.03.2008р. та рішення господарського суду Харківської області від 23.01.2008р. у справі №47/550-07 скасувати.

Справу №47/550-07 передати на новий розгляд до господарського суду Харківської області в іншому складі суду.

Головуючий суддя:

О. Кот

Судді:

С. Владимиренко

С. Шевчук