ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

03.11.2008

Справа №2-22/6213-2008

03 листопада 2008 р.                     Справа №2-22/6213-2008

За позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю «МТМ –Луч» (04074, м.Київ. вул.Лугова, 9)

до           Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворіт» (95053, м.Сімферополь, вул. Мате Залкі, 27, кв.67)

про           стягнення 177117,89 грн.

Суддя: Калініченко А.А.

Представники сторін:

Позивача :          Піроговський Є.М. – представник, дов. від 04.02.08 р.

Відповідача:          Козлова О.В. – представник, дов. у справі

встановив:

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «МТМ-Луч» - звернувся до Господарського суду АР Крим до відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворіт» із заявою про стягнення 177117,89 грн., у тому числі 160800 грн. основного боргу, 3% річних у сумі 237,89 грн., 10 % штрафу у сумі 16080 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, у порушення умов договору не провів розрахунки за отриманий товар.

Заявою від 23.06.2008 позивач уточнив позовні вимоги, вимагав стягнути з ТОВ «Фаворіт» 237,89 грн. 3% річних, 16080,0 грн. штрафу, держмито у сумі 1771,18 грн, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. У судовому засіданні, яке відбулось 03.11.2008 р. представник позивача повторно подав заяву про уточнення позовних вимог в порядку статті 22 ГПК України аналогічного змісту. З урахуванням того, що первісні позовні вимоги ТОВ «МТМ-Луч» включали в себе вимоги про стягнення суми основного боргу, суми 3% річних, суми штрафних санкції, суд розглядає зазначену заяву як заяву про відмову від позову в частині стягнення суми основного боргу.

Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечував, посилаючись на незначний термін прострочення виконання грошового зобов’язання, сплату заборгованості ще до звернення ТОВ «МТМ-Луч» до господарського суду, наявність значної суми кредиторської заборгованості.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

встановив:

Між позивачем та відповідачем 07.11.2007 р. було укладено договір купівлі-продажу № 063 за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «МТМ-Луч» прийняло на себе зобов'язання передати відповідачу товар, а останній був зобов’язаний його одержати та сплатити його вартість.

Згідно з п. 5 договору покупець зобов’язаний розрахуватись з постачальником за товар шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника у строк, зазначеній у специфікації до договору.

У випадку невиконання покупцем своїх зобов’язань по сплаті товару, покупець зобов’язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплаченого товару з кожний день прострочення, а також штраф у розмірі 10 % від суми неоплаченого товар ( п.6.3 договору, п.4.1 специфікації № 7 до договору від 17.04.2008 р.).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (стаття 546 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до статті 622 ЦК України, боржник, який сплатив неустойку і відшкодував збитки, завдані порушенням зобов'язання, не звільняється від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач, у виконання умов договору поставив відповідачу товар за накладною № РН 0000130 від 18.04.2008 р. на загальну суму 160800 грн. Як вбачається з специфікації, строк оплати за отриманий товар - 02.05.2008 р.

Відповідач провів оплату за отриманий товар до моменту надходження позовної заяви до суду та порушення провадження по справі, але із порушенням терміну, встановленого умовами договору та специфікацієй - лише 23.05.2008 р., про що свідчить випис з реєстру платіжних документів, у якому зазначено, що 160800 грн. перераховано відповідачем платіжним дорученням № 2253 від 23.05.2008 р.

Згідно з п. 6.3 договору у випадку невиконання покупцем своїх зобов’язань по сплаті товару, покупець зобов’язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплаченого товару з кожний день прострочення, а також штраф у розмірі 10 % від суми неоплаченого товар.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не передбачений договором або законом.

Заборгованість сплачена відповідачем із порушенням термінів, визначених у договорі – лише 23.05.2008 р.

За таких обставин суд вважає, що матеріали справи свідчать про невиконання відповідачем зобов'язань, передбачених договором № 063 від 07.11.2007 р., тому згідно зі ст. 526, 549 ЦК України підлягають задоволенню вимоги по стягненню з відповідача штрафу у сумі 16080 грн. та 3 % річних у розмірі 237,89 грн.

Враховуючи, що сумма основного боргу сплачена ТОВ «Фаворіт» 23.05.2008, тобто до моменту надходження позовної заяви до Господарського суду АР Крим – 26.05.2008 та порушення провадження у справі 30.05.2008, а ТОВ «МТМ-Луч» не скористалось своїм правом подати до суду заяву про врегулювання спору (п. 9 ч. 1 статті 63 ГПК України), суд розглядає заяву ТОВ «МТМ-Луч» про уточнення позовних вимог як заяву про відмову від позову в частині стягнення суми основного боргу та вважає за можливе прийняти відмову від позову, як таку, що не порушує права та законні інтереси сторін, третіх осіб і припинити провадження у справі в частині стягнення з ТОВ «Фаворіт» 160 800 грн основного боргу.

Згідно зі статті 49 ГПК України судові витрати підлягають віднесенню на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог з урахуванням відмови від позову з боку ТОВ «МТМ-Луч»

Керуючись ст.ст. 49, п.4. ст.80,82 –85 ГПК України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворіт» (95053, м.Сімферополь, вул. Мате Залкі, 27, кв.67; м.Сімферополь, вул.Субхі, 1/1, п/р 0191 КВРД АКБ «ТАС-Комерцбанк» МФО 300164, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МТМ –Луч» (04074, м.Київ. вул.Лугова, 9, п/р 24 КРД Райффайзенбанк «Аваль» м.Київ, МФО 322904 , ) 16080 грн. штрафу, 3 % річних у сумі 237,89 грн., а також 163, 17 грн. державного мита та 10,87 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. У частині стягнення 160800 грн. основного боргу – провадження у справі припинити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Калініченко А.А.