ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.10.08 р.                     Справа № 1/13

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Дучал Н.М.

При секретарі Семенюшко Г.Р.

За участю представників сторін:

від позивача: Логвіненко О.С., за довіреністю

від відповідача: без участі представника

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного банку “БРОКБІЗНЕСБАНК” в особі Донецької філії, м.Донецьк

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „КЛК”, м.Донецьк

про стягнення заборгованості по кредиту Кондрашова А.В. у сумі 90000,00 грн., заборгованості по відсоткам, що виникла з кредитного договору № 32-Ф-03, укладеного 15.07.03р. у сумі 26735,20 грн.

Акціонерний банк “БРОКБІЗНЕСБАНК” в особі Донецької філії, м.Донецьк звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „КЛК”, м.Донецьк про стягнення заборгованості по кредиту Кондрашова А.В. у сумі 90000,00 грн., заборгованості по відсоткам, що виникла з кредитного договору № 32-Ф-03, укладеного 15.07.03р. у сумі 26735,20 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 17.03.08р. задоволено позов Акціонерного банку “БРОКБІЗНЕСБАНК” в особі Донецької філії, м.Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю „КЛК”, м.Донецьк про стягнення заборгованості по кредиту Кондрашова А.В. у сумі 90000,00 грн., заборгованості по відсоткам, що виникла з кредитного договору № 32-Ф-03, укладеного 15.07.03р. у сумі 26735,20 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.07.08р. задоволено касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „КЛК”, м. Донецьк, рішення господарського суду Донецької області від 17.03.08р. у справі № 1/13 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

24.07.08р., ухвалою господарського суду Донецької області справу № 1/13 прийнято до провадження.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на договір поруки № 90 від 15.07.2003 року, укладений між Акціонерним банком “БРОКБІЗНЕСБАНК” в особі Донецької філії, м.Донецьк та Товариства з обмеженою відповідальністю „КЛК”, м.Донецьк, відповідно до якого відповідач виступив поручителем перед банком за виконання громадянином Кондрашовим А.В. зобов’язань по кредитному договору № 32-Ф-03 від 15.07.03р., а саме: заборгованості по виданому кредиту у сумі 90000,00 грн. та заборгованості по відсоткам за кредит у розмірі 27 відсотків річних. 14.07.04р. позивач направив Кондрашову А.В. та ТОВ „КЛК” претензію № 015-001-0935, яка отримана боржниками та залишена без задоволення. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Макіївки від 11.11.04р. з Кондрашова А.В. на користь банка присуджено до стягнення заборгованість по кредиту у сумі 90000,00 грн. та заборгованість по відсоткам у сумі 25599,13 грн. Станом на 04.08.08р. зобов’язання по кредитному договору № 32-Ф-03 від 15.07.03р. не виконані а ні позичальником, а ні поручителем.

Позивачем було надано суду заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 0241/28817 від 14.08.2008 року), відповідно до якої, у зв’язку з помилковим включенням до суми відсотків за користування кредитом державного мита в розмірі 1136,07 грн., що сплачувалося за розгляд в Центрально-Міському суді м. Макіївки позову до Кондрашова про стягнення заборгованості за кредитним договором, та частковим погашенням банку 485,45 грн., позивач зменшує розмір позовних вимог в частині стягнення заборгованості по відсотках до 25 113,68 грн. Залишок вимог залишено без змін.

Відповідно ст. 22 Господарського процесуального Кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи приписи ст. 22 Господарського процесуального Кодексу України, заява позивача прийнята до матеріалів справи, в зв”язку з чим розмір позовних вимог позивача становить 90000,00 грн. по кредиту, 25 113,68 грн. по відсотках за користування кредитом.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю „КЛК”, в судові засідання жодного разу не з”явився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи; ухвал суду не виконав, відзив та витребувані ухвалами суду матеріали не надіслав; тому відповідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

На запит суду, Державним реєстратором наданий Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно якого станом на 14.08.2008 р. в Реєстрі наявний запис про Товариство з обмеженою відповідальністю “КЛК”, місцезнаходження 83003, пр. Ілліча, буд.89, м. Донецьк, Калінінський район, Донецька область.

10.10.2008 р. позивачем до матеріалів справи надано лист з додаванням листа № 3 від 06.10.2008 р. голови ліквідаційної комісії ТОВ “КЛК” з повідомленням про початом ліквідаційної процедури Товариства; також надано копію Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно якого станом на 08.10.2008 р. в Реєстрі наявний запис про Товариство з обмеженою відповідальністю “КЛК”, місцезнаходження 83003, пр. Ілліча, буд.89, м. Донецьк, Калінінський район, Донецька область, стан юридичної особи – в стані припинення підприємницької діяльності, голова ліквідаційної комісії – Бочкарьова Світлана Федорівна.

Розгляд справи неодноразово відкладався в зв’язку з неявкою відповідача.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.4-2 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши в засіданні пояснення представника позивача, Господарським судом,

В с т а н о в л е н о.

15.07.2003р. між Акціонерним Банком "Брокбізнесбанк" та Кондрашовим А.В. було укладено кредитний договір № 32-Ф-03, відповідно до умов якого Кондрашовим А.В. було отримано кредит в сумі 90 000,0 грн. строком з 15.07.2003 по 14.07.2004 зі сплатою 27% річних за користування кредитом.

Погашення боргу за позикою проводиться позичальником щомісячно, згідно графіку підписаного обома сторонами (п. 3 кредитного договору).

Відсотки за користування позикою позичальник сплачує щомісячно, не пізніше останнього дня місяця. Період нарахування відсотків встановлюється з останнього робочого дня минулого місяця по передостанній день поточного місяця (п. 4 кредитного договору).

Сторони узгодили, що строк дії договору встановлюється з дня його підписання та до повного погашення кредиту та відсотків (п. 6 кредитного договору).

На забезпечення виконання Кондрашовим зобов”язань за кредитним договором, 15.07.2003 року між Акціонерним Банком "Брокбізнесбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КЛК", Кондрашовим А.В. було укладено договір поруки № 90 відповідно до умов якого відповідач зобов’язався перед позивачем відповідати за виконання Кондрашовим А.В. зобов”язань за кредитним договором № 32-Ф-03 від 15.07.03р. в обсязі дійсного права вимоги Банка, а саме: заборгованість по виданому кредиту в сумі 90 000,00 грн.; заборгованість по відсоткам за кредит в розмірі 27% річних ( п. 1.1. договору поруки).

Пунктом 2.1 даного договору поруки передбачено, що банк має право пред’явити вимогу до Поручителя в разі непогашення Позичальником як всієї заборгованості, включаючи відсотки, так і її частини, непогашеної в термін, встановлений кредитним договором.

У разі непогашення позичальником заборгованості по кредиту, в тому числі відсотків в строки, встановлені кредитним договором, банк має право пред’явити Поручителю вимогу про погашення з його рахунку заборгованості в письмовій формі в обсязі дійсного права вимоги ( п. 2.2. договору поруки).

При непогашенні Поручителем заборгованості Банк має право стягнути заборгованість через судові органи (п. 2.3 договору поруки).

Відповідно п. 2.4 договору поруки при невиконанні зобов’язань по кредитному договору та договору поруки позичальник та поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та припиняє свою дію з моменту повного виконання позичальником зобов”язань по кредитному договору, або виконанням зобов”язань поручителем ( п. 4.1. договору поруки).

Факт отримання громадянином Кондрашовим А.В. від Донецької філії АБ „Брокбізнесбанк” споживчого кредиту у сумі 90000 грн. підтверджується видатковим касовим ордером № 05 від 16.07.2003 року.

Ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

П. 1 ч. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, які вступили в силу з 01.01.04р., встановлено, що вони застосовуються до правовідносин, які виникли після набрання ними чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов”язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Позов заявлений по взаємовідносинах сторін, що виникли на підставі договорів № 32-Ф-03 від 15.07.2003 р. та № 90 від 15.07.2003 р., коли діяли положення Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963р., та продовжили свою дію після набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції 2003 р., тому судом при розгляді справи застосовані норми, чинні на час спірних правовідносин з урахуванням продовження дії договорів після набрання чинності Цивільним Кодексом України в редакції 2003 р.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має бути виконано належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу.

Строк повернення суми кредиту зо всіма платежами настав 14.07.2004р., проте Кондрашов А.В. (позичальник) прийняті на себе зобов’язання за кредитним договором № 32-Ф-03 від 15 липня 2003 року не виконав.

Рішенням Центрально-міського суду м. Макіївки Донецької області від 11.11.2004 р. задоволено позов АБ „Брокбізнесбанк” до Кондрашова А.В. про стягнення на користь банку заборгованості по кредиту у сумі 90000,00 грн., по відсоткам у сумі 25599,13 грн. Рішення набрало чинності 13.12.04р. про що стоїть відповідна відмітка суду на рішенні.

На виконання даного рішення, 13.12.04р. виданий виконавчий лист про стягнення заборгованості по договору кредиту.

Постановою від 09.12.2005 р. про повернення виконавчого документу стягувачеві, виконавчий документ про стягнення з Кондрашова заборгованості, виданий 11.11.2004 р. Центрально-Міським судом м. Макіївки повернуто стягувачеві, АБ “Брокбізнесбанк” в зв”язку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення.

Отже, факт неповернення Кондрашовим заборгованості за кредитним договором встановлений Рішенням Центрально-міського суду м. Макіївки Донецької області від 11.11.2004 р., факт неможливості виконання судового рішення від 11.11.2004 р. про стягнення з Кондрашова заборгованості за кредитним договором в сумі 90000,00 грн. кредиту, 25599,13 грн. відсотків за користування кредитом встановлений Постановою державного виконавця відділу ДВС Центрально-міського управління юстиції м. Макіївка.

Наведене свідчить, що претензійно-позовна робота проведена Банком щодо стягнення заборгованості з позичальника, Кондрашова А.В., не призвела до погашення заборгованості за кредитним договором № 32-Ф-03 від 15.07.2003 р.

Позивачем направлена Кондрашову А.В. та ТОВ “КЛК” (поручитель) претензія № 015-001-0935 від 14.07.04р., з вимогою про погашення заборгованості в сумі 90000,00 грн. по кредиту, 18827,00 грн. по відсотках за користування кредитом.

Претензія отримана Кондрашовим А.В. 17.07.04р., що підтверджується відміткою пошти на поштовому повідомленні; претензія вручена директору ТОВ „КЛК” 04.08.04р., про що на претензії стоїть відповідний підпис.

Отже, позивачем дотриманий строк для пред’явлення вимоги до поручителя, встановлений ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, а саме, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Станом на час звернення до суду заборгованість за кредитним договором складає 90 000,00 грн. по кредиту, та по відсотках за користування кредитом в сумі 25 113,68 грн.

Наявність заборгованості підтверджується матеріалами справи, та не оскаржується відповідачем. Доказів, які б підтверджували виконання громадянином Кондрашовим А.В. своїх зобов’язань перед позивачем, до матеріалів справи не долучено. Доказів виконання Поручителем, ТОВ “КЛК” прийнятих на себе зобов”язань за договором поруки № 90 від 15.07.2003 р. по погашенню заборгованості позичальника за кредитним договором, до матеріалів справи також не представлено.

Як зазначалось, зобов’язання Кондрашова А.В. перед позивачем виникли внаслідок невиконання ним умов кредитного договору, згідно якого банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Відсотки за користування кредитом за своїм характером є платою і підлягають стягненню за весь час користування кредитом.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 525 Цивільного Кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 цього ж кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Стаття 543 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання ( ст. 556 Цивільного Кодексу України).

Зважаючи на викладені положення законодавства, а також на невиконання боржником за кредитним договором № 32-Ф-03 від 11 липня 2003 року Кондрашовим А.В. своїх зобов’язань перед позивачем, наявність між громадянином Кондрашовим А.В., відповідачем та позивачем відносин, що виникли за договором поруки № 90 від 15.07.2003 року, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлені вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю “КЛК”.

Відповідачем доказів погашення ним або позичальником заборгованості в сумі 115 113,68 грн. (90000,00 грн. по кредиту, 25 113,68 грн. по відсотках за користування кредитом) до матеріалів справи не представлено, в зв’язку з чим господарський суд робить висновок про те, що сплату заборгованості не здійснено до теперішнього часу.

Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позивач звернувся з позовом до суду за захистом своїх прав з перевищенням строку позовної давності.

За приписами ст. 267 Цивільного кодексу України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачем до винесення судового рішення не подано заяву про застосування позовної давності. Отже, враховуючи приписи п.3 ст. 267 Цивільного Кодексу України, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 115 113,68 грн. (90000,00 грн. по кредиту, 25 113,68 грн. по відсотках за користування кредитом) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 77, 82, 84, 85 Господарського процесуального Кодексу України, Господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов Акціонерного банку “БРОКБІЗНЕСБАНК” в особі Донецької філії, м.Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю „КЛК”, м.Донецьк про стягнення заборгованості по кредиту Кондрашова А.В. у сумі 90000,00 грн., заборгованості по відсоткам, що виникла з кредитного договору № 32-Ф-03, укладеного 15.07.03р. у сумі 25 113,68 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „КЛК”, м.Донецьк на користь Акціонерного банку “БРОКБІЗНЕСБАНК” в особі Донецької філії, м.Донецьк заборгованість в сумі 115 113,68 грн. (90000,00 грн. по кредиту, 25 113,68 грн. по відсотках за користування кредитом), що виникла в результаті невиконання Кондрашовим А.В. кредитного договору № 32-Ф-03 від 15.07.2003 року; витрати по сплаті державного мита в розмірі 1151,14 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 115,64 грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Текст рішення оголошено в судовому засіданні 21.10.2008 р.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Дучал Н.М.

Надруковано 3 екземпляри:

1 – позивачу;

1 –відповідачу;

1 – у справу.