ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 8/226

08.08.08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Октан»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світленд»

про визнання недійсним договору підряду № 11/07/06 від 11.07.2006р.

Суддя В.С. Катрич

Представники:

Від позивача адвокат - Семашко Д.М. (дов. .№ б/н від 25.07.08)

Від відповідача представник - Золюк М.С. (дов. №б/н від 05.07.08)

Обставини справи :

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про визнання недійсним договору підряду № 11/07/06 від 11.07.2006р., укладеного між ТОВ «Фірма Октан»та ТОВ «Світленд».

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.07.2008р. розгляд справи був призначений на 08.08.2008р.

У судове засідання, призначене на 08.08.2008р. з’явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представником відповідача поданий відзив на позовну заяву, в якому зазначається, що відповідач не визнає заявлені позовні вимоги та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд –

ВСТАНОВИВ :

11.07.2006р. між ТОВ «Фірма Октан»- «замовник»та ТОВ «Світленд»- «генпідрядник»був укладений договір підряду № 11/07/06, відповідно до п.2.1 якого «генпідрдяник»зобов’язався виконати наступні будівельні, монтажні та пусконалагоджувальні роботи на об’єкті, що розташований за адресою: м.Бориспіль, Соцмістечко, склад ПММ: реконструкція та технічне переоснащення резервуара РВС-450 № 129 в систему насосної № 2.

Позивач наголошує на тому, що договір був укладений відповідно до вимог чинного законодавства України та підписаний уповноваженими особами підприємств.

Прийняття робіт позивачем підтверджується актами приймання виконаних підрядних робіт по реконструкції, технічному переоснащенню резервуара РВС-450 № 129 в систему насосної № 2 складу ПММ № 1 за липень 2006р. , № 2 за серпень 2006р., № 3 за вересень 2006р.

Оплата виконаних робіт здійснювалась позивачем у повному обсязі та у строки передбачені даним договором, що також визнається відповідачем.

Однак, під час проведення протягом 13.02.2008р. по 26.03.2008р. державними податковими ревізорами –інспекторами ДПІ у Солом’янському районі м.Києва планової виїздної документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства позивача за період з 01.07.2006р. по 30.09.2007р. було складено акт ДПІ у Солом’янському районі м.Києва № 4740/23-02-24718890 від 02.04.2008р., яким було встановлено порушення при здійсненні позивачем взаємовідносин з відповідачем статей 203, 215, 228 ЦК України, абз. 4 пп.5.3.9 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємст», п.п. 7.4.5 , п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 203 ЦК України містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, це зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно зі ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

В ході проведеної ДПІ у Солом’янському районі м.Києва перевірки було встановлено, що договір № 11/07/06 від 11.07.2006р., укладений ТОВ Фірма «Октан»з ТОВ «Світленд»з порушенням вимог встановлених ст. 203 та ст. 228 ЦК України є нікчемним та укладеними з метою завідомо суперечною інтересах держави та суспільства.

В результаті проведеної перевірки ДПІ у Солом’янському районі м.Києва прийшло до висновку, що бухгалтерські та податкові документи складені ТОВ «Світленд»по взаємовідносинах з ТОВ Фірма «Октан»є недійсними та саме з цих підстав відмовило ТОВ Фірма «Октан»у зарахуванні валових витрат, так як вони не підтверджені ТОВ «Світленд»відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов’язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно абз. 4 пп.5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов’язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідач не визнає заявлені позовні вимоги, посилаючись на те, що позивачем конкретно не вказано яким чином порушено публічний порядок при укладанні спірного договору, атже як під час укладання, так і під час виконання договору підряду не прослідковуються випадки порушення сторонами конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також не було випадків знищення чи пошкодження майна фізичної або юридичної особи, тому відповідач вважає, що посилання позивача на ст. 228 ЦК України і визнання договору нікчемним на підставі ст. 228 ЦК України є неправомірним і таким, що суперечить законодавству, а отже у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Крім того, як зазначає відповідач, у нього з відповідачем окрім спірного договору за спірний період також були укладені генеральний договір поставки нафтопродуктів № 25/04-34/1 від 25.04.2005р., договір комісії № 01/06-К від 01.06.2005р. та договір комісії № 03/07-11/3К від 03.07.2006р., які підписані уповноваженими особами, зокрема з боку ТОВ «Світленд» Гурін О.О. та скріплені печатками сторін. Про недійсність вказаних договорів мова не йде у складеному ДПІ у Солом’янсбкому районі м.Києва акті № 4740/23-02-24718890 від 02.04.2008р.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Як свідчать матеріали справи та підтверджують сторони, вчинені ними дії були спрямовані на встановлення прав та обов’язків, а саме виконання відповідачем взятих на себе зобов’язань та прийняття позивачем виконаних відповідачем робіт без претензій та зауважень, що підтверджується актами приймання виконаних робіт по реконструкції, технічному переоснащенню резервуару РВС-450 № 129, а також здійснення розрахунків за виконані роботи позивачем.

Таким чином, посилання позивача, як на підставу визнання спірного договору недійсним, на те, що відповідач ввів позивача в обману, замовчав той факт, що на момент фінансово-господарських операцій з позивачем та укладання спірного договору та інших бухгалтерських документів підприємство «Світленд»діяло всупереч вимогам чинного законодавства, а саме: ст. ст. 203, 215, 228 ЦК України, абз. 4 пп.5.3.9 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємст», п.п. 7.4.5 , п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» є безпідставним.

Статтею 230 ЦК України передбачені правові наслідки вчинення правочину під впливом обману, зокрема, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням (ч. 1 ст. 229 ЦК України).

Позивачем не доведено суду які саме обставини, існування яких замовчував відповідач, призвели до обману або наявність яких обставин заперечувались відповідачем, які могли перешкодити вчиненню правочину.

Крім того, посилання позивача на те, що відповідач діяв всупереч вимогам чинного законодавства України, зокрема, ст. 228 ЦК України, як на підставу визнання спірного договору недійсним, є необґрунтованим.

Для прийняття рішення зі спору необхідно встановлювати, у чому конкретно полягало завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення угоди, якою із сторін і в якій мірі виконано угоду, а також вину сторін у формі умислу.

Так, зокрема, з огляду на вищевикладене, позивачем не доведено суду, яким чином відповідачем було порушено публічний порядок при укладанні спірного договору, не вказані випадки порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, не доведено випадків знищення чи пошкодження майна фізичної або юридичної особи.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили проте, що з боку відповідача спірний договір був підписаний неуповноваженою особою. Таких доказів позивачем не надано.

Та зокрема, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним (ч. 2 ст. 218 ЦК України).

Як вже зазначалося та підтверджують сторони, відповідачем були виконані роботи, а позивачем були прийняті роботи без претензій та зауважень та здійснені розрахунки за виконані роботи.

Таким чином, у суду відсутні підстави визнання договору підряду № 11/07/06 від 11.07.2006р., укладеного між ТОВ «Фірма Октан»та ТОВ «Світленд»недійсним, оскільки позивачем не доведено те, що відповідачем в момент вчинення правочину недодержано вимог, які встановлені статтями 203, 215, 228 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи не підтверджена правомірність заявлених позовних вимог, позивачем не доведена недійсність договору підряду № 11/07/06 від 11.07.2006р., укладеного між ТОВ «Фірма Октан»та ТОВ «Світленд», тому суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 11, 203, 215, 218, 228, 229, 230, 509 ЦК України, ст.ст. 33, 49, 75, 82- 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

В.С. Катрич

Дата підписання: 13.08.2008р.