ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 12/123

06.08.08

За позовом                    Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИП-ПАПІР"

До                              Товариства з обмеженою відповідальністю "Віа-Прінт"

Про                              стягнення 22 067,10 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача                    Ярощук П.А. –предст. (дов.б/н від 15.11.2007р.)

Від відповідача          не з’явився

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віа Прінт" про стягнення заборгованості у розмірі 22 067,10 грн., яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов домовленості про поставку паперової продукції.

Ухвалою суду від 19.05.2008 р. за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 12/123 та призначено розгляд справи на 24.06.2008 р.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, представника в судове засідання 24.06.2008р. не направив.

Ухвалою суду від 24.06.2008 р. слухання справи відкладено на 11.07.2008 р.

В судове засідання 11.07.2008 р. представники сторін не з’явилися, витребувані судом документи не надали, Ухвалою суду від 11.07.2008 року слухання справи відкладено на 06.08.2008 року.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, вимог суду, викладених в ухвалі про порушення провадження у справі не виконав, в судове засідання представник відповідача не з’явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд не повідомлений про причини неявки в судове засідання представника відповідача, клопотань від представника відповідача про відкладення розгляду справи не надходило.

На підставі ст.75 ГПК України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 06.08.08р. оголошено повний текст рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "ВИП-ПАПІР" (далі по тексту позивач) за накладними №ВП-994 від 15.08.2006 р., №ВП-1027 від 29.08.2006 р., №ВП-1037 від 31.08.2006 р., №ВП-1113 від 14.09.2006р., №ВП-1124 від 15.09.2006 р., №ВП-1125 від 15.09.2006 р., №ВП-1142від 18.09.2006 р., №ВП-1181 від 25.09.2006 р., №ВП-1197 від 26.09.2006 р., №ВП-1221 від 29.09.2006 р., №ВП-1249 від 04.10.2006 р., №ВП-1252 від 04.10.2006 р. було поставлено, а Товариством з обмеженою відповідальністю колективна фірма «Віа Прінт»(далі по тексту відповідач) прийнято паперову продукцію на загальну суму 22067,10 грн., факт отримання продукції підтверджується також довіреностями відповідача на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов’язків, зокрема є договори та інші правочини.

Статтями 202, 205 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов’язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до положень ст.ст. 638, 639 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Також статтею 181 Господарського кодексу України визначений загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема в частині 1 статті зазначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання замовлення, якщо законом не встановлені спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що між сторонами шляхом поставки позивачем продукції за вищенаведеними накладним та прийняття її відповідачем було укладено договір поставки, за яким позивач зобов’язався передати відповідачеві товар, а відповідач зобов’язався прийняти його та сплатити його вартість.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено: якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Керуючись цієї нормою, позивач 08.01.2008 року направив відповідачу вимогу б/н про погашення заборгованості, яку відповідач залишив без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач грошові кошти за поставлену позивачем продукцію не сплатив, таким чином, з огляду на вищенаведене, у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість в сумі 22067,10 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем доказів погашення заборгованості перед позивачем суду не надано.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення основного боргу у розмірі 22067,10 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, то судові витрати, відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

За таких обставин та керуючись ст. ст. 11, 202,205, 526, 527, 549 ЦК України, ст. ст. 173, 193 ГК України, ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІА ПРІНТ" (01004, м. Київ. вул. Басейна, 5б, п/р 77 в КРД "РайффазенбанкАваль" в м. Київ, МФО 319092, , а у випадку відсутності коштів –з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИП-ПАПІР" (02002, м. Київ, вул. Марини Раскової, 23, к.815 , п/р 9597 в Печерській філії АБ "Приватбанк" в м. Києві, МФО 300711, ) 20067,10 грн. - основного боргу, 220 грн.67 коп. - державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя                                           Л.В.Прокопенко