ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.10.08 р.                     Справа № 10/108

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді - Приходько І. В.;

при секретарі судового засідання – Давидовській Т. В.;

за участю представники сторін:

від позивача – Шинкаренко А. Г. – довіреність;

від відповідача – не з’явились;

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Кіровських електричних мереж м. Донецьк,

до відповідача – обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк в особі виробничої одиниці „Селидовтепломережа” м. Селидове,

про стягнення 242 662,64грн., -

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду звернувся позивач, відкрите акціонерне товариство „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Кіровських електричних мереж м. Донецьк, з позовом до відповідача, обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк в особі виробничої одиниці „Селидовтепломережа” м. Селидове, про стягнення заборгованості за спожиту активну електроенергію в сумі 208 416,35грн., інфляційних витрат в сумі 30 636грн., 3% річних в сумі 2610,29грн. та пені в сумі 1000грн. за договором про постачання електричної енергії №324 від 24.08.2006р. (далі - Договір ).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на Договір, рахунки №5324 за період січень-травень 2008р.; акти прийому-передачі електричної енергії за період січень-травень 2008р.; розрахунок заборгованості, невиконання відповідачем своїх зобов’язань.

Відповідач у судовому засіданні 17.09.2008р. та відзиві позов в частині стягнення заборгованості за спожиту активну електроенергію в сумі 208 416,35грн. визнав у повному обсязі; проти позову в частині стягнення інфляційних витрат в сумі 30 636грн., 3% річних в сумі 2610,29грн. та пені в сумі 1000грн. заперечував з посиланням на тяжкий фінансовий стан. Крім того, відповідач надав клопотання про розстрочку виконання рішення строком на 12 місяців, посилаючись при цьому на те, що продукції підприємства є суспільно необхідною для споживачів та виникнення заборгованості від незалежних від нього обставин. В обґрунтування розстрочки надав довідку про наявність заборгованості №759 від 04.09.2008р., баланс на 01.07.2008р., звіт про фінансові результати за ІІ півріччя 2008р., баланс на 01.07.2008р.

28.10.2008р. позивачем надано заяву №23/2080 від 21.10.2008р. про уточнення до позовних вимог у зв’язку з перерахунком: в частині стягнення 3% річних зменшив позовні вимог до 2259,45грн., в частині стягнення пені збільшив до 15 608,17грн. В іншій части позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Розглянувши вказану заяву суд приходить до висновку, що вона не відповідає вимогам статей 22, 46 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивачем не було сплачено державне мито на суму збільшених позовних вимог. З огляду на зазначене суд не приймає уточнення до позовних вимог та розглядає первісні позовні вимоги.

В останнє судове засідання представник відповідача не з’явився, поважних причин нез’явлення не сповістив, хоча був належним чином повідомлений, про що свідчать матеріали справи.

Відповідно до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. Позовні заява надійшла до суду 27.06.2008р. Ухвалами суду 18.08.2008р.та від 17.09.2008р. строк розгляду справи був продовжений на два місяці за клопотанням сторін, отжде спір має бути вирішений у строк до 28.10.2008р.

Суд вважає надані сторонами документи достатніми для розгляду спору по суті та, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, позов розглянуто за наявними у справі матеріалами за відсутності відповідача.

Розглянув матеріали справи, додатково представлені документи, заслухав пояснення сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем в особі заступника директора Кіровських електричних мереж (на підставі свідоцтва №156-06 від 03.01.2006р.) та обласним комунальним підприємством „Донецьктеплокомуненерго” - ВО „Селидовтепломережа” (на підставі Положення та довіреності) був укладений договір про постачання електричної енергії №324 від 24.08.2006р., згідно з яким постачальник (позивач) зобов’язався продавати електричну енергію, а споживач (відповідач) зобов’язався оплачувати електроенергію та здійснювати інші платежі згідно з умовами Договору.

Відповідно до п.9.5 Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.122009р. Договір підписаний сторонами та скріплений печатками.

Згідно умов договору (п.п. 2.2.2, 2.3.4) та Додатку № 5 до Договору, постачальник зобов’язався постачати споживачу електроенергію як різновид товару, а споживач зобов’язався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії у розрахунковий період до 25 числа наступного місяця.

Як убачається з наданих позивачем документів (акти прийому-передачі електроенергії за період січень-травень 2008р., що підписані сторонами) ним здійснювалось постачання підприємству відповідача електричної енергії згідно з умовами Договору, про що відповідач по суті не заперечував.

Приймаючи рішення, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є зокрема договори та інші правочини

Як визначено положеннями 526 Цивільного кодексу України суб’єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

Відповідно до Договору (п.2.3.4) та Додатку № 5 до Договору споживач зобов’язався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії у розрахунковий період до 25 числа наступного місяця.

Як убачається з копій рахунків №5324 за період січень-травень 2008р., вони були вручені позивачем представникам відповідача для оплати.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов’язані встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями частини першої статті 193 Господарського кодексу України визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

У частині сьомій вказаної статті визначено, що одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок несвоєчасної оплати відповідачем електричної енергії, що була поставлена за Договором, з боку відповідача станом на дату звернення позивача з позовом до суду (27.06.2008р. – штамп канцелярії) виник борг за спожиту активну електроенергію в сумі 208 416,35грн., що підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення боргу за спожиту електроенергію в сумі 208 416,35грн. за Договором підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також сплатити 3 % річних від простроченої суми.

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про існування основного боргу в сумі 208 416,35грн. та правильне нарахування позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат в сумі 30 636грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних в сумі 2610,29грн., суд приходить до висновку, що вимоги в цієї частині підлягають частковому задоволенню на суму 2259,45грн. у зв’язку з невірним нарахуванням. В решті вимог про стягнення 3% річних на суму 350,84грн. суд відмовляє.

Що стосується вимог про стягнення пені в сумі 1000грн. за прострочення оплати спожитої електроенергії за Договором, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Умовами Договору (п. 4.2.1) у разі прострочення платежів споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, враховуючи день фактичної оплати.

Суд прийшов до висновку про наявність основного боргу за спожиту активну електроенергію в сумі 208 416,35грн., який утворився за період з вересня 2007р. по травень 2008р.

Розглянув розрахунок пені наданій позивачем, суд приходить до висновку про вірне нарахування та, з огляду на зазначене, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі на заявлену суму позовних вимог.

Що стосується клопотання відповідача щодо розстрочки виконання рішення строком на 12 місяців суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд може розстрочити виконання рішення.

В обґрунтування клопотання він посилався на тяжкий фінансовий стан та виникнення боргу від незалежних від нього обставин. У підтвердження доводів надав довідку про наявність заборгованості №759 від 04.09.2008р., баланс на 01.07.2008р., звіт про фінансові результати за ІІ півріччя 2008р., баланс на 01.07.2008р.

Розглянувши вказані доводи відповідача та матеріали справи суд приходить до висновку, що доказів наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, в розумінні ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем надано не було. Надані ним документи лише підтверджують скрутний фінансовий стан підприємства. Крім того, відповідач не обґрунтував, яким саме чином, розстрочка виконання рішення строком на 12 місяця вплине на виконання рішення.

Враховуючи викладене, заява відповідача про розстрочку виконання рішення строком на 12 місяців не підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у порядку передбаченому ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі статей 11, 526, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 49, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Частково задовольнити позовні вимоги відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Кіровських електричних мереж м. Донецьк заявлених до відповідача, обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк в особі виробничої одиниці „Селидовтепломережа” м. Селидове, про стягнення заборгованості за спожиту активну електроенергію в сумі 208 416,35грн., інфляційних витрат в сумі 30 636грн., 3% річних в сумі 2610,29грн. та пені в сумі 1000грн. за договором про постачання електричної енергії №324 від 24.08.2006р.

2. Стягнути з обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк в особі виробничої одиниці „Селидовтепломережа” (83086, м. Донецьк, вул. Донецька, 38, ЄДРПОУ 0333719) на користь на користь відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” в особі структурної одиниці Кіровських електричних мереж (83042, м. Донецьк, вул. Ломоносова, 12, , р/р 91 в філії ДОУ ВАТ „ДОБУ” м. Донецьк, МФО 335106) заборгованість за спожиту активну електроенергію в сумі 208 416,35грн.

3. Стягнути з обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк в особі виробничої одиниці „Селидовтепломережа” (83086, м. Донецьк, вул. Донецька, 38, ЄДРПОУ 0333719) на користь відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” в особі структурної одиниці Кіровських електричних мереж (83042, м. Донецьк, вул. Ломоносова, 12, , р/р 9200 у АКИБ УкрСиббанк м. Харків, МФО 351005) інфляційні витрати в сумі 30 636грн., 3% річних в сумі 2259,45грн. та пеню в сумі 1000грн.

4. Відмовити у задоволенні позовних вимог відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Кіровських електричних мереж м. Донецьк заявлених до відповідача, обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк в особі виробничої одиниці „Селидовтепломережа” м. Селидове, про стягнення 3% річних в сумі 350,84грн.

5. Стягнути з обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк в особі виробничої одиниці „Селидовтепломережа” (83086, м. Донецьк, вул. Донецька, 38, ЄДРПОУ 0333719) на користь відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” в особі структурної одиниці Кіровських електричних мереж (83042, м. Донецьк, вул. Ломоносова, 12, , р/р 9200 у АКИБ УкрСиббанк м. Харків, МФО 351005) витрати по сплаті державного мита в сумі 2423,12грн. та витрати по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 117,83грн.

Видати наказ після вступу рішення у законну силу.

Суддя

Надруковано 4 прим.:

1 прим. – позивачу;

1 прим. – відповідачу;

1 прим. – у справу.