ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 37/273

30.09.08

За позовом

Акціонерного комерційного банку «Київ»

до

Державного підприємства заводу «Генератор»

про

стягнення 6141575,34 грн.

Суддя Кондратова І.Д.

В судових засіданнях приймали участь представники сторін:

Від позивача Москаленко І.О.- представник за довіреністю № 5-06/129 від 17.07.2008 року;

Від відповідача Судак І.І.- представник за довіреністю № 8/17 від 06.02.2008 року; Війтов Є.О.- представник за довіреністю № 8/31 від 12.09.2008 року;

Обставини справи :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Акціонерного комерційного банку «Київ» до Державного підприємства заводу «Генератор» про відшкодування збитків в розмірі 6141575,34 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2008 р. порушено провадження у справі № 37/273, розгляд справи було призначено на 28.07.2008 р. о 15-15.

Представник позивача через канцелярію Господарського суду міста Києва подав заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитом в сумі 6164242,20 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав подану заяву. Судом встановлено, що подана заява про зміну предмету позову вимог суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, а тому заява прийнята до розгляду.

Представник відповідача через канцелярію Господарського суду міста Києва подав клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 23/735-б.

Судом подане клопотання розглянуто та відхилено, оскільки згідно зі статтею 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Відповідно до статті 12 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв'язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку наявні зобов'язання і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідації з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про банкрутство не пов'язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати договори та вчиняти інші правочини, у зв'язку з чим у нього виникають права та обов'язки, виконання яких забезпечується на загальних засадах.

З огляду на наведене можна зробити висновок про те, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Судом встановлено, що заявлені позивачем вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у сумі 616242,20 грн. є поточними вимогами, а тому дія мораторію на виконання цих зобов'язань не поширювалась. В зв’язку з чим у суду відсутні правові підстави для зупинення провадження у справі до вирішення справи № 23/725-б.

В судовому засіданні 28.07.2008 року представники сторін подали суду клопотання про продовження строку вирішення спору по справі № 37/273. Клопотання сторін було задоволено.

У судовому засіданні 28.07.2008 р., відповідно до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України судом оголошено перерву до 16.09.2008 року о 15-30.

16.09.2008 року представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 6685990,83 грн. процентів за користування кредитом згідно договору про надання кредиту № 29 від 07.04.2003 року в сумі 14000000,00 грн. за період з 01.07.2006 року по 01.09.2008 року.

В судовому засіданні 16.09.2008 року представник позивач підтримав подану заяву подана заява прийнята судом до розгляду.

Представник відповідач відзив на позовну заяву не подав, а тому справа у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 30.09.2008 року за згодою представників сторін оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.04.2003 року та 14.04.2004 року між сторонами були укладені договори про надання кредиту № 29 та № 38/2004 року.

У відповідності до статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановленні рішенням господарського суду (іншого органу ,який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Відповідно факти про наявність заборгованості та про термін виконання зобов'язання не потребують нового доведення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2005 року № 34/360 та рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2005 року № 34/405 були встановлені факти наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитними договорами та стягнуто з Державного підприємства заводу «Генератор»на користь Акціонерного комерційного банку «Київ»1094443,99 грн. заборгованості за кредитом, отриманим за договором № 38/2004 від 14.04.2004 року та 14000000,00 грн. заборгованості за кредитом, отриманим за договором № 29 від 07.04.2003 року.

Станом на день прийняття рішення по даній справі відповідач не виконав свої зобов’язання за кредитними договорами щодо повернення суми наданого кредиту, в зв’язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 6685990,83 грн. процентів за користування кредитом згідно договору про надання кредиту № 29 від 07.04.2003 року в сумі 14000000,00 грн. за період з 01.07.2006 року по 01.09.2008 року.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2.1 договору про надання кредиту № 29 від 07.04.2004 року сторони погодили, що кредитор надає позичальнику кредит на поповнення обігових коштів в сумі 14000000,00 грн. на строк з 07.04.2003 року по 07.04.2005 року зі сплатою 22 % річних.

Відповідно до статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідно до п. 2.1 договору про надання кредиту № 29 від 07.04.2004 року сторони погодили, що кредитор надає позичальнику кредит на поповнення обігових коштів в сумі 14000000,00 грн. на строк з 07.04.2003 року по 07.04.2005 року зі сплатою 22 % річних.

При цьому у відповідності до п. 2.3 договору сторони погодили, що відсотки за користування кредитом нараховуються та сплачуються позичальником щомісячно до першого числа наступного місяця за період фактичного користування кредитом з дати зарахування кредитних ресурсів на позичковий рахунок позичальника.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, діюче законодавство факт припинення зобов’язання пов’язує лише з фактом його виконання, проведеним належним чином, і не пов’язує його з наявністю судового рішення про стягнення чи відкриття провадження по його примусовому виконанню тощо.

Якщо зобов’язання виконане неналежним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов’язки, в тому числі передбачені статтями 625,1050 Цивільного кодексу України.

Суд відзначає, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення відсотків за користування кредитом є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач зобов’язаний сплати відсотки за користування кредитом за весь період фактичного користування кредитом, при цьому нарахування відсотків та зобов’язання щодо сплати відсотків не припиняється у зв’язку з закінченням строку, на який було надано кредит.

В заяві про збільшення позовних вимог від 16.09.2008 року позивач просить стягнути 6685990,83 грн. –проценти за кредитним договором № 29 від 07.04.2003 року за період користування кредитом з 01.07.2006 року по 01.09.2008 року.

Судом перевірений розрахунок позивача та встановлено, що за період користування кредитом з 01.07.2006 року по 01.09.2008 року відповідач зобов’язаний сплати позивачу 6685990,83 грн. (14000000,00 грн. Х 22 % Х 184 (період користування кредитом з 01.07.2006 року - 31.12.2006 року)/365 + 14000000,00 грн. Х 22 % Х 365 (період користування кредитом з 01.01.2007 року - 31.12.2007 року)/365 + 14000000,00 грн. Х 22 % Х 182 (період користування кредитом з 01.01.2008 року –30.06.2008 року) /366 + 14000000,00 грн. Х 22 % Х 62 (період користування кредитом з 01.07.2008 року –01.09.2008 року) /366).

За таких обставин, заявлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 6685990,83 грн. процентів за користування кредитом згідно договору про надання кредиту № 29 за період користування кредитом з 01.07.2006 року по 01.09.2008 року визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 47, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Державного підприємства завод «Генератор»(04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 18, код 14312453) на користь Акціонерного комерційного банку «Київ»(01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 16-22, код 14371 (шість мільйонів шістсот вісімдесят п’ять тисяч дев’ятсот дев’яносто) грн. 83 коп. –проценти за користування кредитом за кредитним договором № 29 від 07.04.2003 року, 25500 (двадцять п’ять тисяч п’ятсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4.          Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя

І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 13.11.2008 рок