ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

26
вересня 2008 р.

№
6/57

Вищий господарський суд України в складі колегії

суддів:

Овечкін
В.Е., Чернов
Є.В., Цвігун В.Л.

розглянувши
касаційну скаргу

суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

на
постанову

від
12.06.2008

Луганського
апеляційного господарського суду

у
справі

№ 6/57
господарського суду Луганської області

за
позовом

Дочірнього
підприємства "Ринок м. Свердловськ" Луганської облспоживспілки

до

суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

про

стягнення
заборгованості, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

В
С Т А Н О В И В :

Касаційна
скарга не відповідає вимогам, встановленим Господарським процесуальним кодексом
України.

Відповідно
до частини четвертої ст. 111 ГПК України до скарги додаються докази сплати
державного мита.

Відповідно
до частини першої ст. 46 ГПК України державне мито сплачується чи стягується в
доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених
законодавством України.

Згідно
з підпунктом "а" пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України
“Про державне мито” від 21.01.1993 № 7-93 ставка державного мита становить 1
відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно
з підпунктом "б" пункту 2 статті 3 цього Декрету із позовних заяв
немайнового характеру ставка державного мита становить 5 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний
мінімум становить сума у розмірі 17 грн. відповідно до          п. 22.5 ст. 22 Закону України
"Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 № 889-IV.

Згідно
з підпунктом "г" пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України
“Про державне мито” від 21.01.1993 № 7-93 із апеляційних і касаційних скарг на
рішення та постанови сплачується 50 відсотків ставки, що  підлягає сплаті у разі подання заяви для  розгляду спору в першій інстанції, а із
спорів майнового характеру - 50 відсотків
ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Як
вбачається з матеріалів справи предметом спору є вимоги майнового характеру про
стягнення послуг ринку та немайнового характеру про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою.

Відповідно
до п. 4.5 роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання
практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу
України" у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і
немайнового характеру державне мито згідно з пунктом 36 Інструкції підлягає
сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за
ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового
характеру.

Як
вбачається із резолютивної частини касаційної скарги скаржником оскаржені
рішення господарського суду першої інстанції та постанова апеляційного
господарського суду в повному обсязі, а не в частині.

За
таких обставин додана до касаційної скарги ксерокопія квитанції № 2/3 від
09.07.2008 про підтвердження сплати 42 грн. 50коп. державного мита, не
відповідає ставці державного мита, встановленій вищенаведеними нормами
законодавства для позовів майнового характеру, виходячи з розміру майнової
вимоги, що була предметом спору включно з немайновою вимогою.

Ксерокопія
квитанції № 3/5 від 09.07.2008 свідчить про сплату скаржником послуг
інформаційно-технічного забезпечення в сумі 51 грн. і не може бути належним
доказом сплати державного мита.

Відповідно
до ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в  належним
чином засвідченій копії.

Всупереч
вимогам процесуального закону надані скаржником ксерокопії вищевказаних
квитанцій не засвідчені належним чином.

Відповідно
до п. 4 частини першої ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не
приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано
документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і
розмірі.

За
наведених обставин, касаційна скарга підлягає поверненню без розгляду, при
цьому, відповідно до частини третьої ст. 1113 ГПК України після
усунення зазначених обставин скаржник не позбавлений права повторно подати
касаційну скаргу в загальному порядку.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.ст. 45, 46, 111, п. 4 ст. 1113 ГПК України,
суд

У
Х В А Л И В:

Касаційну
скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1на рішення
господарського суду Луганської області від 05.05.2008 та постанову Луганського
апеляційного господарського суду від 12.05.2008 у справі № 6/57 господарського
суду Луганської області не приймати до розгляду і повернути скаржнику.

Матеріали
справи повернути господарському суду Луганської області.

Головуючий
суддя
В.
Овечкін

судді
Є. Чернов

В. Цвігун