ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

15.09.2008

Справа №2-22/8585-2008

04 серпня 2008 року                     Справа №2-22/8585-2008

За позовом           Дочірнього підприємства «Центральний аптечний склад» ТОВ «Республіканська компанія «Крим-Фармація», м. Сімферополь

до           Аптеки № 112 при ГУ МВД України в Криму, м. Сімферополь

про           про стягнення 43 452,49 грн.

Суддя: Калініченко А.А.

Представники сторін:

Позивача :          Репіна І.С. – представник, дов. від 12.09.2008 р.

Відповідача:

не з’явився.

встановив:

Позивач – Дочірнє підприємство «Центральний аптечний склад» ТОВ «Республіканська компанія «Крим-Фармація», звернулося до Господарського суду АР Крим із позовною заявою до відповідача - Аптеки № 112 при ГУ МВС України в АР Крим про стягнення 43 452,49 грн.

В ході розгляду справи від позивача - ДП «Центральний аптечний склад» ТОВ «Республіканська компанія «Крим-Фармація» надійшла заява про зменшення суми позовних вимог, у якій він просить стягнути з відповідача лише 16474,67 грн. основного боргу у зв’язку з частковим добровільним погашенням заборгованості відповідачем.

Відповідач письмовий відзив на позов до суду не надіслав, явку представника в судове засідання двічі не забезпечив, витребувані судом документи в суд не направив, про час і місце проведення судових засіданнь був сповіщений належним чином.

Суд, керуючись ст. 75 ГПК України, вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши представлені докази, суд

встановив:

Між позивачем та відповідачем 01.01.2007 р. було укладено договір № 7, відповідно до якого ДП «Центральний аптечний склад» ТОВ «Республіканська компанія «Крим-Фармація», прийняло на себе зобов'язання передати відповідачу у власність продукцію, а останній був зобов’язаний її одержати та сплатити її вартість.

Згідно з п. 9 договору товар відпускався за цінами, вказаними у рахунка-фактурах. Розрахунки за товар здійснюються шляхом передоплати або сплати платіжними дорученнями у термін, вказаний у рахунках-фактурах, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника ( п. 10 договору).

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання в силу якого, один суб'єкт зобов'язаний зробити певну дію господарського або управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта ( виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію та ін) або утриматись від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі й кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Ст. 193 ГК України визначає, що суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, не допускається відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування у відношенні правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника в сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. (ст. 217 ГК України). При цьому, учасники господарських відносин відповідають за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання (ст. 218 ГК України). У відповідності зі ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у виді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити при порушенні їм правил здійснення господарської діяльності, невиконанні або неналежному виконанні господарського зобов'язання. Нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ст.232 ГК України). Згідно зі ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України ) зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана зробити на користь другої сторони ( кредитора) певні дії ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші та ін.) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання повинне виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України( ст. 526 ЦК України). Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст. 546 ЦК України).

Ст. 549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передавати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Ст. 655 ЦК України встановлює, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність іншій стороні (покупцю), а покупець приймає або зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього визначену грошову суму.

За рахунками – фактурами за період з 01.01.2007 р. по 07.07.2008 р. позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 37474,67 грн.

Відповідач у порядку, передбаченому ст. 33 ГПК України, не надав суду доказів виконання зобов'язань по оплаті отриманого від позивача товару в повному обсязі або докази повернення позивачу товару, вартість якого не сплачена в терміни, передбачені у договорі від 01.01.2007 р.

За таких обставин суд вважає, що матеріали справи свідчать про невиконання відповідачем зобов'язань, передбачених договором від 01.01.2007 р., тому згідно зі ст. 218, 230 ГК України, ст.ст. 526, 549, 625 ЦК України підлягають задоволенню вимоги по стягненню з відповідача заборгованості , з урахуванням клопотання про уточнення, у сумі 16474,67 грн.

У частині стягнення 26977,82 грн. основного боргу, 2230,36 грн. пені, 3747,46 грн. штрафу – провадження по справі припинити у зв’язку із відмовою позивача від позовних вимог у цій частин.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають віднесенню на відповідача.

За згодою представника позивача у ході судового засідання, яке відбулось 15.09.2008 р., були оголошені вступна та резолютивна частини рішення. У відповідності зі ст. 84 ГПК України рішення оформлене та підписане 22.09.2008 р.

Керуючись ст.ст. 49, п. 4 ст.80. 82 –85 ГПК України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Аптеки № 112 при ГУ МВС України в АР Крим (95000, м.Сімферполь, бульвар Франка, 9, п/р 260072216 КРД ВАТ «Райффайзенбанк «Аваль» МФО 324021, ) на користь Дочірнього підприємства «Центральний аптечний склад» ТОВ «Республіканська компанія «Крим-Фармація» ( 95000, м. Сімферополь, вул.Крилова, 137, п/р 6090 КРФ АКБ «Укрсоцбанк» м.Сімферополя МФО 324010 ) 16474,67 грн. заборгованості, 434,52 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. У частині стягнення 26977,82 грн. основного боргу, 2230,36 грн. пені, 3747,46 грн. штрафу – провадження по справі припинити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Калініченко А.А.