ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №09/3913а

"26" вересня 2008 р., 09 год. 15 хв.           м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Курченко Н.М.,

при секретарі –Мирошниченко Б.В.

за участю представників сторін: позивача –Старченко А.В., Кабаннік М.В. за довіреностями, відповідача –Костирка Л.Є. голова правління, Кірса В.В. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси до Відкритого акціонерного товариства «Полімер», м. Черкаси про стягнення 3297,42 грн. заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, -

ВСТАНОВИВ :

Подано адміністративний позов про стягнення з відповідача 3297,42 грн. заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених на пільгових умовах, відповідно до п.п. «б»-«з»(список №2) ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” за квітень, травень, червень, липень 2008 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідача працювали громадяни Фоменко Л.С. та Дорошенко В.І., які отримали право виходу на пенсію на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яким у період з 25.04.2008 року по 25.07.2008 року виплачено 3297,42 грн. Управлінням ПФУ в Соснівському районі м. Черкаси відповідачу направлені повідомлення про фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій вказаним громадянам, які отримані відповідачем, але витрати відповідачем не відшкодовані.

Відповідач у письмовому відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав повністю, мотивуючи наступним:

- позивач як на правову підставу позовних вимог посилається на Закон України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування», розділ XV «Прикінцевих положень»Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», п. 6 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», проте не можна погодитися з такою позицією позивача з наступних причин:

1. Жодним законом України не встановлено обов’язку відшкодовувати органам Пенсійного фонду України витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2;

2. Посилання позивача на Інструкцію «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України»є також неприпустимим, так як ця Інструкція хоча і видана на підставі Закону України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», проте їм суперечить, встановлюючи зокрема п.п. 6.4. –6.8. непередбачений цими Законами порядок відшкодування органам Пенсійного фонду України витрат на виплату і доставку пільгових пенсій; обов’язковий збір та порядок його сплати не встановлений Законом не може встановлюватися підзаконним нормативним актом(зокрема, згаданою Інструкцією) та сплаті не підлягає;

3. Відсутність законної підстави позовних вимог додатково підтверджується Постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2008 року № 30 «Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2008 рік, у якій, зокрема, в статті «Доходи»відсутні такі надходження до Пенсійного фонду, як кошти від підприємств на покриття фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2, хоча така стаття доходу для списку № 1 присутня;

4. Припустивши, що відповідач зобов’язаний відшкодовувати зазначені позивачем витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, в зв’язку з недотриманням позивачем встановленої процедури узгодження суми податкового зобов’язання, передбаченого Законом України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 року №2181-ІІІ (далі –ЗУ №2181), таке зобов’язання не є боргом та не підлягає обов’язковій сплаті.

У судовому засіданні:

- представники позивача підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позов повністю;

- представники відповідача заперечили проти позову, дотримуючись письмового відзиву на позовні вимоги, також доказували безпідставним застосування позивачем Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», оскільки остання не відповідає Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування».

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне:

З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснює виплату колишнім працівникам відповідача Фоменку Л.С., Дорошенку В.І. пенсії, призначені на пільгових умовах, передбачених пп. «б»-«з»ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з наданими позивачем розрахунками його фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на підставі пунктів „б-з ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, у тому числі і за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, колишнім працівникам відповідача Фоменку Л.С. і Дорошенку В.І. сума цих витрат за квітень, травень, червень, липень 2008р. склала 3297,42 грн.

Про понесені витрати на виплату і доставку пільгових пенсій Форменку Л.С. і Дорошенку В.І. за квітень, травень, червень, липень 2008 року позивач повідомив відповідача шляхом надіслання останньому рекомендованими листами відповідних розрахунків за формою встановленою у додатку 6 до пункту 6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. №21-1 (далі Інструкція №21-1).

Згідно з поштовими повідомленнями про вручення вказаних вище рекомендованих листів адресату вони були вручені уповноваженому представнику відповідача, відповідно: 29.04.2008р., 23.05.2008р., 30.07.2008р., 13.06.2008р. отримано на руки уповноваженою особою відповідача. Відповідач суму фактичних витрат позивача на виплату і доставку пільгових пенсій Форменку Л.С. і Дорошенку В.І. за квітень, травень, червень, липень 2008р. у розмірі 3297,42 грн. не відшкодував, що не заперечує.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позов підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з преамбулою Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (далі - ЗУ №1058), який набрав чинності з 01.01.2004р., цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Стаття 1 ЗУ №1058 термін „страхові внески” визначає як кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону, а термін „страхувальники” - як роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 5 ЗУ №1058, сферою його дії є регулювання відносин, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, а також платники страхових внесків.

Роботодавцями згідно з п. 1 ст. 14 ЗУ №1058 є підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Стаття 15 ЗУ №1058 передбачає, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 17 ЗУ №1058 страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до ст. 18 ЗУ №1058 страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство. Страхові внески не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів, не підлягають вилученню з Пенсійного фонду або з Накопичувального фонду і не можуть використовуватися на цілі, не передбачені цим Законом. Законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Отже, посилання відповідача на застосування до спірних правовідносин ЗУ №2181 є безпідставним.

Відповідно до частини другої прикінцевих положень ЗУ №1058 до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України від 09.07.2003р. №1058-IV „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій здійснювалося у порядку встановленому Законом України від 26.06.1997р. №400/97-ВР „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування”, ст.ст. 1, 2, 4 якого встановлено, що для суб’єктів підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, об’єктом оподаткування збором на обов’язкове державне пенсійне страхування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пп. „б”–„з” ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” до досягнення працівниками пенсійного віку, за ставкою 100 відсотків від цього об’єкта оподаткування.

Пункти 6.4, 6.5, 6.8, 6.9 Інструкції №21-1 передбачають, що розмір сум фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, які підлягають відшкодуванню у поточному році, визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 до 01 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсі. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

З огляду на вищевикладені обставини та норми законодавства, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, при цьому суд виходить також з наступного.

Після 01.01.2004р. –дня набрання чинності ЗУ №1058 зберігся встановлений Законом України від 26.06.1997р. №400/97-ВР „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” порядок покриття фактичних витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пп. „б”-„з” ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, який полягає у відшкодуванні 100 відсотків суми фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій суб’єктами підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників (роботодавцями).

Сплачений роботодавцями збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, передбачений Законом України від 26.06.1997р. №400/97-ВР „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування”, згідно із ст. 1 ЗУ №1058 є страховим внеском, тому у затверджених Кабінетом Міністрів України бюджетах Пенсійного фонду України на 2007 та на 2008 роки цей збір включений не окремо, а у складі доходів від страхових внесків.

Визначення розміру фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, порядок повідомлення роботодавців про суму цих витрат і порядок їх сплати роботодавцями врегульований Інструкцією №21-1, яка видана на підставі ЗУ №1058.

Позивач щодо стягуваної суми фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій виконав усі вимоги Інструкції №21-1.

Невідшкодування відповідачем стягуваної суми фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, передбачає право позивача на їх примусове стягнення з відповідача за рішенням суду.

Відповідно до ст. 94 та Прикінцевих і перехідних положень КАС України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 32,97 грн.

Керуючись ст. ст. 94, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Полімер», м. Черкаси, вул. Ільїна, 55, ідентифікаційний код 02972670:

- на користь Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси, (вул. Хрещатик, 195, м. Черкаси, ідентифікаційний код 21367650) р/р 32 ОПЕРВ Черкаського обласного управління ВАТ „Державний ощадний банк України”, МФО 354507 - 3297,42 грн. заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій;

- в доход Державного бюджету України через Державну податкову інспекцію в м. Черкаси (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, ідентифікаційний код 01292306) для зарахування на реєстраційний рахунок УДК в м. Черкаси № 0002 банк –ГУДКУ в Черкаській області, МФО 854018, код 22809222, код бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банку 095 –32,97 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ                                                                                          Н.М.Курченко

Постанова складена в повному обсязі 01 жовтня 2008 року.