донецький апеляційний
господарський суд
Постанова

Іменем України

11.08.2008
р.
справа №23/21

Донецький
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Акулової  Н.В.

суддів

Волкова
Р.В. , Запорощенка  М.Д.

за
участю представників сторін:

від
позивача:

ОСОБА_2,
довіреність НОМЕР_1 від 25.03.2008року,

від
відповідача:

не
з'явився,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства
з обмеженою відповідальністю "Агропром" м.Донецьк

на
рішення  господарського суду

Донецької області

від

14.04.2008
року

по
справі

№23/21
(Забарющий М.І.)

за
позовом

Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м.Донецьк

до

Товариства
з обмеженою відповідальністю "Агропром" м.Донецьк

про

стягнення
1 470717грн.59коп.

В С Т А Н О В И В:

Суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1 м.Донецьк звернувся до
господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю “АГРОПРОМ” м.Донецьк про стягнення 1470717грн.59коп., а саме:
1 340 274,20 грн. боргу за договором поставки № 3011, 57934,43 грн.
інфляційних, 8 467,97 грн. річних та 64 040,99 грн. пені. /арк. справи 2-4/.

У
відповідності з приписами ст. 22 Господарського процесуального кодексу України
позивач заявою від 02.04.2008року зменшив розмір позовних вимог та просить
стягнути з відповідача 1460028грн.33коп. з зв'язку з зменшенням розміру пені до
53351грн.73коп. /арк. справи29-30/.

Рішенням
від 14.04.2008року господарський  суд
Донецької області /суддя Забарющий М.І./ позовні вимоги задовольнив частково,
стягнув з відповідача на користь позивача 1340 274 грн. 20 коп.  боргу, 57 934 грн. 43 коп. інфляційних, 8 465
грн. 43 коп. річних, 53 351 грн. 73 коп. пені; відмовив позивачу у позові щодо
2грн.54коп. річних. /арк. справи 43/.

Рішення
мотивоване тим, що сторони уклали договір поставки № 3011 від 30.11.2007року,
згідно умов якого продавець (позивач) зобов'язався поставити узгодженими
партіями покупцю (відповідачу) продукцію: муку 1 ґатунку, пшеницю 3, 4, 5
класу, зазначену у додаткових угодах, видаткових накладних та
рахунках-фактурах, які є невід'ємною частиною договору, а покупець -прийняти її
та оплатити її вартість. Кількість та вартість продукції визначається у
додаткових угодах, специфікаціях, накладних і
т.п. (п. 2.1 договору); згідно п. 3.6 договору розрахунки здійснюються
на умовах відстрочки платежу протягом 10 календарних днів з моменту поставки партії
товару (продукції); дата поставки продукції визначається датою підпису
накладної або за письмовим узгодженням сторін іншим чином; згідно накладної №
3011 від 30.11.2007р. та акта приймання - передачі від 30.11.2007р. керівник
відповідача отримав у позивача продукцію на загальну суму  1 340 274,2 грн.; відповідач не подав суду
доказів оплати цієї продукції. Згідно п. 3.6 договору, відповідач повинен був
оплатити продукцію не пізніше 10.12.2007року. У зв'язку з цим суд стягує з
відповідача на користь позивача 1 340 274,2 грн. боргу, 53 351,73 пені (за
період з 11.12.2007р. по 25.02.2008р.), 57 934,43 грн. інфляційних та 8 465,43
грн. річних.

Товариство
з обмеженою відповідальністю “АГРОПРОМ” м.Донецьк в апеляційній скарзі
просить  скасувати рішення господарського
суду Донецької області від 14.04.2008року та прийняти нове рішення посилаючись
на  порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які
місцевий  господарський суд визнав
встановленими. /арк. справи 48-50/.

Апеляційна
скарга мотивована тим, що позивач належними доказами не довів факт наявності
заборгованості, зокрема, не надав
довіреності на отримання товару, санітарно -гігієнічні висновки, які б
могли підтвердити якість, класність поставленого товару, з чого вираховуються
ціна пшениці, що передбачено п.7 ДСТУ 3768-98 “Пшениця. Технічні умови”; суд не
прийняв до уваги акт звірки взаємних розрахунків між сторонами, за яким позивач
має перед відповідачем заборгованість в сумі 68594грн.20коп.;на підтвердження
наявності заборгованості позивача перед відповідачем відповідач посилається на
накладні, що додані до апеляційної скарги; акт звірки наданий позивачем не може
бути визнано належним доказом  у справі,
оскільки він складений всупереч діючому законодавству, а саме: акт містить
факсимільє підпису директора відповідача, письмової угоди між сторонами
відносно застосування факсимільє при здійсненні даних операцій немає.

Представник
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 м.Донецьк вважає
рішення господарського суду Донецької області від 14.04.2008року у справі
№23/21 законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін, апеляційну
скаргу без задоволення, оскільки заборгованість відповідача підтверджена
належними доказами, зокрема договором поставки, накладною, актом  приймання - передачі, а довіреність та
санітарно-гігєнічний висновок не є доказами, які безперечно підтверджують факт
наявності заборгованості; надані відповідачем накладні свідчать про те, що
позивач отримував певний товар після переробки зерна відповідачем і отримував
цей товар заздалегідь до укладання договору поставки №3011 від 30.11.2007року;
у довідці №24/1 від 24.04.2008року відповідач сам підтверджує, що
заборгованість виникла саме за переробку пшениці, а не за договором поставки,
тобто заборгованість, на яку посилається відповідач виникла з інших договірних
відносин, які не мають відношення до спірних правовідносин.

Представник
Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОПРОМ” м.Донецьк у судове засідання
не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним
чином.

Судова
колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути
апеляційну скаргу за наявними у справі матеріалами, оскільки відповідач не
скористався своїм правом на участь представника у судових засіданнях
02.06.2008року, 23.06.2008року, 04.08.2008року, 11.08.2008року, витребувані
письмові пояснення суду не надав.

Колегія
суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.
28-29 Закону України „Про судоустрій” та ст. 101 ГПК України  на підставі встановлених фактичних обставин
переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо
застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що
мають значення для справи.

Розглянувши
матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши у судовому
засіданні представників сторін, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване
рішення підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно
ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець /
постачальник/, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати
у встановлений строк /строки/  товар у
власність  покупця для використання
його  у підприємницькій діяльності або  в інших цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується
прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як
встановлено судом першої інстанції, 30.11.2007року між сторонами у справі
укладено договір поставки № 3011, згідно умов якого продавець (позивач)
зобов'язався поставити узгодженими партіями покупцю (відповідачу) продукцію:
муку 1 ґатунку, пшеницю 3, 4, 5 класу, зазначену у додаткових угодах,
видаткових накладних та рахунках-фактурах, які є невід'ємною частиною договору,
а покупець -прийняти її та оплатити її вартість./п.1.1 договору// арк. справи
9/.

Тобто,
за умовами договору на  позивача було
покладено обов'язок поставити узгодженими партіями покупцю (відповідачу)
продукцію, а на відповідача - прийняти та оплатити її вартість.

Факт
зміни умов договору в цій частині шляхом укладання додаткової угоди матеріалами
справи не підтверджується.

Кількість
та вартість продукції визначається у додаткових угодах, специфікаціях,
видаткових накладних , рахунках -фактурах та
т.п. на кожну партію згідно п.1.1 договору. /п. 2.1 договору/.

Продавець
відпускає товар покупцю протягом 3 днів з моменту погодження сторонами
асортименту, ціни та кількості товару в кожній партії. /п.3.1 договору/.

Згідно
п.3.2 договору поставки № 3011 передача товару проводиться на складі покупця
/відповідача/ згідно акту прийома -передачі товару на підставі акту звіряння та
руху сировини, готової продукції за листопад 2007року /елеватор, млин, склад
готової продукції/.

Товар
вважається прийнятим по кількості після підписання сторонами акту прийому
-передачі товару та видаткових накладних./п. 3.4 договору /.

Як вбачається
з матеріалів справи, 30.11.2007року сторони узгодили специфікацію №1 до
договору поставки, у якій узгодили
найменування товару, його кількість та ціну. /арк. справи 35/.

30.11.2007року
за видатковою накладною №3011 Товариство з обмеженою відповідальністю
“АГРОПРОМ” м.Донецьк отримало від Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1 м.Донецьк  товар, що
визначений у специфікації №1 до договору
у встановленій сторонами кількості та за узгодженою ціною всього на суму
1340274грн.20коп. /арк. справи11/.

Факт
передачі товару відповідачу підтверджується актом приймання-передачі від
30.11.2007року. /арк. справи10/.

Акт
приймання -передачі підписано сторонами без заперечень.

Виходячи
з викладеного, матеріали справи згідно п.3.4 договору містять всі належні
докази того факту, що  товар є прийнятим
відповідачем.

Тобто,
суд першої інстанції зробив правомірний висновок щодо виконання позивачем своїх
зобов'язань за договором в частині передачі відповідачу товару у кількості та
за цінами, що узгоджені сторонами.

Посилання
відповідача на недоведеність матеріалами справи факту отримання відповідачем
товару внаслідок  відсутності у
матеріалах справи довіреності на отримання товару та санітарно -гігієнічних
висновків не приймається судовою колегією Донецького апеляційного
господарського суду виходячи з того, що договір поставки № 3011, що укладений
між сторонами, передбачає, що товар вважається прийнятим по кількості після
підписання сторонами акту прийому -передачі товару та видаткових накладних./п.
3.4 договору/; у разі будь-яких претензій
відносно якості товару матеріали справи не містять.

Предмет
позовних вимог з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог -стягнення 1
340 274 грн. 20 коп. заборгованості за договором поставки № 3011 від 30.11.2007року,
57934 грн. 43коп. інфляційних, 8 467 грн. 97 коп. 3%річних та 53351грн.73коп.
пені./арк. справи 2-4, 29-30/.

Статтею
526 Цивільного Кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом
3.6 договору сторони узгодили, що розрахунки здійснюються на умовах відстрочки платежу
протягом 10 календарних днів з моменту поставки партії товару (продукції); дата
поставки продукції визначається датою підпису накладної або за письмовим
узгодженням сторін іншим чином.

Виходячи
з того, що товар отриманий відповідачем 30.11.2007року, про що свідчить
накладна та акт приймання-передачі, будь-яких інших письмових узгоджень між
сторонами з приводу порядку розрахунків матеріали справи не містять, відповідач
повинен був сплатити вартість отриманого товару 1340274 грн. 20 коп. у період
не пізніше 10.12.2007року.

Тобто,
у відповідності з п.3.6 договору  боржник
вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання за договором починаючи з
11.12.2007року.

Матеріали
справи не містять доказів виконання відповідачем своїх зобов'язань з оплати отриманого
товару у відповідності з умовами договору.

Посилання
відповідача на накладні, акт  звірки
розрахунків та довідку № 24/1 від 24.04.2008року, що додані до апеляційної
скарги, /арк. справи 56-78/, як на докази того факту, що у відповідача відсутня
заборгованість перед позивачем, тоді як така заборгованість в сумі
68594грн.20коп. є у позивача перед відповідачем не приймається судовою колегією
Донецького апеляційного господарського суду виходячи з наступного.

З
тексту позовної заяви вбачається, що позовні вимоги ґрунтуються на договорі
поставки № 3011 від 30.11.2007року.

Відповідач
же у апеляційній скарзі та довідці № 24/1 від 24.04.2008року посилається на
факт наявності заборгованості позивача перед відповідачем за договорами на
переробку зерна,  які не стосуються
предмету позовних вимог, відповідно накладні та акт звірки розрахунків, на які
посилається відповідач, є такими, що не стосуються предмету позовних вимог.

Матеріали
справи не містять доказів того, що сторони прийшли до згоди щодо здійснення заліку
зустрічних грошових вимог.

Таким
чином, посилання відповідача на вищевказані документи як на підставу відмови у
задоволенні позовних вимог суперечить фактичним обставинам справи.

Стосовно
ствердження, що акт звірки розрахунків, що наданий позивачем, /арк.
справи36/  не може бути визнано належним
доказом  у справі, оскільки він складений
всупереч діючому законодавству, а саме: акт містить факсимільє підпису
директора відповідача, письмової угоди між сторонами відносно застосування
факсимільє при здійсненні даних операцій немає судова колегія зазначає таке.

Акт
звірки розрахунків є внутрішнім
бухгалтерським документом, який складається з метою уникнення
розбіжностей у здійсненні розрахунків  з
контрагентами, тоді як факт наявності заборгованості повинен бути підтверджений
виключно первинними документами, у даному разі це накладна та акт
приймання-передачі товару.

Крім
того, матеріалами справи не підтверджується ствердження  відповідача щодо того, що згадуваний акт
містить факсимільє підпису директора відповідача.

З
огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку
відносно задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості в сумі
1340274грн. 20 коп., оскільки матеріалами справи не підтверджено факт виконання
відповідачем своїх зобов'язань за договором.

Відносно
вимог щодо стягнення 57934 грн. 43коп. інфляційних, 8 467 грн. 97 коп. 3%річних
за період з 11.12.2007року по 25.02.2008року судова колегія виходить з
наступного.

Стаття
610 ЦК України передбачає, що порушення зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне
виконання).

Згідно
ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції  за весь час
прострочення, а також 3% річних  від
простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або
законом.

Оскільки
матеріалами справи підтверджено прострочення виконання зобов'язання
відповідачем, суд першої інстанції, здійснивши самостійний розрахунок сум
інфляційних та 3%річних, прийшов до висновку щодо задоволення позовних вимог в
частині стягнення 57934 грн. 43коп. інфляційних, 8465 грн. 43 коп. 3%річних; у
вимогах щодо стягнення 2грн.54коп. 3%річних відмовлено в зв'язку з
необґрунтованістю.

Донецький
апеляційний господарський суд вважає, що даний висновок суду першої інстанції
також є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та чинному
законодавству.

Згідно
ст.594 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові
у разі порушення боржником зобов'язання.

Як
вбачається з п.5.4 договору, що укладений між сторонами у справі, покупець за
прострочення сплати вартості товару сплачує
продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент
прострочки поставки, за кожен день прострочки від неоплаченої суми.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача пеню на
підставі п. 5.4 договору у сумі 53351грн.73коп. за період з 11.12.2007року по
25.02.2008року./ з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог/арк. справи
29-30/.

Судова
колегія вважає, що суд першої інстанції, опираючись на вимоги діючого
законодавства, виходячи з умов договору, правомірно задовольнив позовні вимоги
в цій частині та припинив провадження у справі щодо стягнення  пені в сумі 10689грн.17коп. в зв'язку з
відсутністю предмету спору, оскільки первісно заявлена позивачем сума пені була
розрахована помилково.

Доводи
скаржника судовою колегією не приймаються, оскільки спростовуються
вищевикладеним.

Суд
першої інстанції обґрунтовано відхилив
заяву позивача від 07.04.2008року щодо прийняття заходів для
забезпечення позову, оскільки не подано доказі, що невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

З
урахуванням зазначеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду
Донецької області по даній справі відповідає фактичним обставинам справи,
чинному законодавству, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути
підставою для  скасування рішення,
оскільки спростовуються вищевикладеним.

Суб'єкт
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 м.Донецьк звернувся до
Донецького апеляційного господарського суду з заявою про забезпечення позову, а
саме про накладання арешту на майно та грошові кошти відповідача та заборону
здійснювати ліквідацію та реорганізацію підприємства, оскільки  є дані, що відповідач має намір реалізувати
майно та ліквідуватися, що зробить неможливим виконання рішення суду. /арк.
справи 83/.

Судовою
колегією Донецького апеляційного господарського суду згадувана заява визнана
такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Умовою  застосування
заходів  до  забезпечення
позову  є достатньо обґрунтоване
припущення,  що майно (в тому числі
грошові суми, цінні   папери   тощо),
яке  є  у
відповідача  на  момент пред'явлення позову  до
нього,  може  зникнути,
зменшитись   за

кількістю
або  погіршитись  за якістю на момент виконання рішення.

У
даному випадку до згадуваної заяви позивача не додані докази, які б дозволили
суду зробити висновок, що майно (в тому числі грошові суми, цінні   папери
тощо),   яке  є
у  відповідача  на
момент пред'явлення позову
до  нього,  може
зникнути,   зменшитись   за кількістю або  погіршитись
за якістю на момент виконання рішення. Також не додані докази того, що
відповідачем здійснюються будь-які дії з метою ліквідації або реорганізації
підприємства. Відсутність відповідних доказів унеможливлює задоволення
відповідної заяви.

Відповідно
до ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита за подання апеляційної скарги
відносяться на скаржника.

Керуючись  ст. ст. 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний
господарський суд

П О С Т
А Н О В И В:

Рішення
господарського суду Донецької області від 14.04.2008року у справі №23/21
залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОПРОМ”
м.Донецьк -без задоволення.

Головуючий          Н.В.
Акулова

Судді:          Р.В.
Волков

М.Д.
Запорощенко

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС