ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2008 р.

№
16/54пд

Вищий  господарський суд України у складі колегії
суддів:

головуючого,
судді                    М.В.Кузьменка,

судді                                        Б.М.Грека,

судді                                        В.М.Палій,

розглянувши    касаційну скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю

"Азов-Триумф"

на
ухвалу господарського
суду Донецької області від 03.06.2008р.

у
справі        №16/54пд

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Азов-Триумф"

до                      1) ОСОБА_1

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма Маранта"

3-ті особи
1) Приватний нотаріус ОСОБА_2.

2) Бюро технічної
інвентаризації м.Маріуполя

про                    визнання недійсними
договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення від 21.01.2004р. та від
28.12.2004р., відміну реєстрації права власності ТОВ "Маранта" на
нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1

за участю
представників:

від позивача: Кадава
В.В.,

від відповідача 1: не
з'явився,

від відповідача 2: не
з'явився,

від 3-тьої особи 1: не
з'явився,

від 3-тьої особи 2: не
з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство
з обмеженою відповідальністю "Азов-Триумф"  звернулося до господарського суду Донецької
області з позовом до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю
"Фірма Маранта", треті особи приватний нотаріус ОСОБА_2., Бюро
технічної інвентаризації м.Маріуполя, і просило суд визнати недійсними договори
купівлі-продажу нежитлового приміщення від 21.01.2004р. та від 28.12.2004р., укладені
між позивачем та ОСОБА_1, та між ОСОБА_1 та ТОВ "Фірма Маранта",
відмінити  реєстрацію права власності ТОВ
"Фірма Маранта" на нежитлове приміщення, яке розташоване за
адресою:АДРЕСА_1

В
обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що договір
купівлі-продажу нежитлового приміщення, укладений 21.01.2004р. між ТОВ
"Азов-Триумф" та ОСОБА_1., був підписаний від імені товариства
директором ОСОБА_2., який не є директором товариства та користувався при
укладанні договору підробленими протоколами загальних зборів ТОВ
"Азов-Триумф", підробленим дублікатом печатки товариства, внаслідок
чого було реалізовано майно усупереч інтересам товариства. Також стверджує,
що  вказаний договір був оформлений  без оригіналу договору купівлі-продажу на
дане приміщення, яке підтверджує право власності товариства, що
протиричить  вимогам розділу 3 п.п.61, 62
Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України.

На
даний час ОСОБА_1. згідно договору купівлі-продажу від 28.12.2004р.,
посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2., продала спірне майно ТОВ
"Фірма Маранта".

Ухвалою
господарського суду Донецької області від 03.06.2008р. (суддя В.В.Манжур) позов
залишено без розгляду на підставі пунктів 1, 5 ст.81 ГПК України з посиланням
на те, що повноваження ОСОБА_3.  як
директора ТОВ "Азов-Триумф" за період з 01.01.2004р. по момент
розгляду справи матеріалами справи не підтверджені, у зв'язку з чим останній не
мав законних підстав для підписання позовної заяви від імені товариства, що є
підставою для залишення позову без розгляду в порядку п.1 ст.81 ГПК України.

Також
судом встановлено, що під час посвідчення нотаріусом договору купівлі-продажу
від 21.01.2004р. були встановлені особи сторін, їх дієздатність та
повноваження, належність спірного приміщення перевірена. Посилання позивача
щодо незаконності укладення договору купівлі-продажу від 21.01.2004р. є
недоведеними, документи, які б спростовували це, позивачем не надані.

Не
погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції,
позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною
скаргою, в якій просить суд її скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права, та направити справу до суду першої
інстанції для  розгляду по суті позовних
вимог.

Колегія
суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції,
обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування норм процесуального права  при ухваленні оскаржуваного судового акта,
знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

В
силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі. При цьому, судочинство здійснюється
Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

Відповідно
до ст. 125 Конституції України, система судів загальної юрисдикції в Україні
будується за принципами територіальності і спеціалізації.

Згідно
ст.22 Закону України "Про судоустрій України", місцевий суд є судом
першої інстанції і розглядає справи, віднесені процесуальним законом до його
підсудності. За змістом ч.3 цієї норми, місцеві господарські суди розглядають
справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи,
віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Так,
відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства,
установи,  організації, інші
юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому
порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства
та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених
або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття
передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею
21 ГПК України встановлено, що сторонами
в  судовому процесі - позивачами і
відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у
статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали
позов або в  інтересах яких подано позов
про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.
Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Підвідомчість
справ загальним і господарським судам визначається законодавством, а у разі
відсутності прямої вказівки закону застосовується принцип розмежування
підвідомчості за суб'єктним складом.

Так,
відповідно до статті 12 ГПК України, до компетенції господарських судів
віднесені справи:

у
спорах,  що  виникають
при  укладанні, зміні, розірванні
і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з
інших підстав, крім:      спорів про
приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні
стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію
(товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи
відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;  спорів, що виникають із публічно-правових
відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та
адміністративних судів;  інших спорів,
вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України
віднесено до відання інших органів;

справи
про банкрутство;

справи
за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з
питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

справи,
що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та
його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що
пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, крім трудових спорів.

При
цьому, виходячи з положень наведеної норми, господарському суду підвідомчі
корпоративні спори: між учасниками товариства; між учасником та господарським
товариством, які мають бути пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності цього товариства.

Згідно
ч.3 ст.167 ГК України, корпоративними відносинами  є відносини, що виникають, змінюються та
припиняються щодо корпоративних прав. При цьому, корпоративними правами,
в силу ч.1 цієї норми, є права особи, частка якої визначається у статутному
фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь
цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої
відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та
статутними документами.

Права
учасника товариства, яким також є акціонер, визначені ст.116 ЦК України, ст.88
ГК України,  ст.10 Закону України
"Про господарські товариства".

Предметом
спору у даній справі є визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого
майна.

Розглядаючи
даний спір по суті заявлених вимог, судом першої інстанції не враховано, що
сторонами даного спору є громадянка та юридичні особи, тобто склад учасників
спору не відповідає ст.ст.1, 12, 21 ГПК України, правовідносини з яких виник
спір, є цивільними. Отже за суб'єктним складом сторін та предметом спору дана
справа не підлягає розгляду господарськими судами.

Таким
чином, з огляду на те, що даний спір не підлягає розгляду в господарських судах
України, оскільки він не є корпоративним, перший відповідач є фізичною особою,
оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як така, що
прийнята з порушенням норм процесуального права, а  провадження у справі - припиненню на підставі
п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Керуючись
ст.ст. п.1 ч.1 ст.80, 1115, 1117, 1119 -11111
Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1.
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю
"Азов-Триумф" задовольнити частково.

2.
Ухвалу господарського суду Донецької
області від 03.06.2008р. у справі №16/54пд скасувати.

3.
Провадження у справі припинити.

Головуючий, суддя
М.В.Кузьменко

Суддя
Б.М.Грек

Суддя
В.М.Палій