ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.09.08                                                                                           Справа№ 14/172

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунапак-Україна», м.Львів

до відповідача: Дочірнього підприємства «Водоканал», м.Ходорів

про стягнення 42 790,00 грн.

Суддя Кітаєва С.Б. При секретарі Мільчук І.Л.

Представники:

від позивача: Янклевич Я.Є. - представник

від відповідача: Блюсович Л.Я. –представник, Мартиняк І.І. –директор

Права та обов”язки, передбачені ст.ст.20,22, Господарського процесуального кодексу України представникам сторін роз”яснено. Заяви про відвід судді від сторін не надходили.

Суть спору :

Розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунапак-Україна», м.Ходорів, до Дочірнього підприємства «Водоканал», м.Ходорів, про стягнення 42 790,00 грн.

Провадження у справі порушено ухвалою від 01.08.2008 року і призначено розгляд справи в судовому засіданні на 21.08.2008 року.

Розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалі суду від 21.08.2008 р..

Представник Позивача в судове засідання з”явився, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання з”явився, подав відзив, в якому позовні вимоги заперечив.

Відповідно до ст.69 Господарського процесуального кодексу України спір підлягає розгляду у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України, за згодою представників сторін, що засвідчено письмово, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Рішення підписано, оформлено відповідно до ст.84 ГПК України, 06.10.2008 року.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Позивач (ТзОВ «Дунапак-Україна») звернулося з позовом до суду про стягнення з ДП «Водоканал»(відповідача) суму в розмірі 42 790,00 грн.

В обгрунтуванні позовних вимог покликається на те, що згідно видаткової накладної № МШ –00218 від 11.07.2007 р. та на підставі довіреності серія ЯНД № 467576 від 03.07.2007 р. ТзОВ «Дунапак-Україна»(позивач) було передано у власність ДП «Водоканал» (відповідач) насос NM 100/200ВE в кількості 1 шт. на суму 42 790,00 грн.

На момент передачі відповідачу у власність насоса,стверджує позивач, з відповідачем було досягнуто домовленість в усній формі про те, що з врахуванням відсутності у відповідача фінансової можливості провести позивачу в грошовій формі вартості переданого у власність насоса, відповідач здійснюватиме позивачу водопостачання на суму вартості насоса, переданого йому у власність.

Однак на даний час від досягнутої домовленості, щодо постачання води, на суму вартості насоса, відповідач відмовився.

11.07.2008 р. на адресу відповідача позивачем було направлено претензію-вимогу про здійснення оплати вартості переданого насосу, однак претензія залишена без відповіді.

На момент звернення позивача з позовом до суду відповідач не здійснив оплати за переданий насос на загальну суму 42 790,00 грн.

У представленому відзиві відповідач підтвердив, що дійсно 11 липня 2007 року згідно накладної № МШ –00218 та на підставі довіреності серії ЯНД № 467576 від 03 липня 2007 року ТзОВ “Дунапак-Україна” було передано підприємству відповідача водяний насос NМ 100/200 ВЕ в кількості 1 (одна) шт., вартістю 42 790,00 грн. Відповідач стверджує, що на час передачі насосу між підприємствами позивача та відповідача було досягнуто усної згоди про те, що водяний насос передається у власність ДП “Водоканал” як виконання умов, передбачених п.7 технічних умов № 1 від 29.01.2007 р на підключення нежитлової будівлі –цеху № 3 “Дунапак-Україна” м.Ходорів, вул..Стрілецька,11.

Дана обставина заперечується представником позивача. Представниками відповідача ж заперечуються обставини, наведені позивачем у позовній заяві, щодо досягнення домовленості про те, що вартість переданого відповідачу насосу буде враховуватись за спожиту ТзОВ “Дунапак-Україна” воду та водовідведення. Пояснюють, що прийняття вказаного насосу на баланс підприємства відповідача було обумовлено тим, що він перебуває у технічно справному стані та є придатним для його користування. Підтверджують, що письмова форма договору купівлі-продажу з ТзОВ “Дунапак-Україна” не укладалась, стверджують, що не було обумовлено порядок, строки та форму розрахунків за отриманий насос.

Позовні вимоги відповідач заперечив покликаючись і на те, що переданий позивачем насос перебуває в несправному для використання стані і не може використовуватись відповідачем за його призначенням про що складено відповідний акт про непридатність насосу до експлуатації . Окрім того, відповідач посилається на те, що поскільки питання передачі та отримання вказаного насосу вирішувалось за участю міського голови м.Ходорова, оскільки ДП “Водоканал” є об”єктом комунальної власності, а тому питання вартості переданого насосу на той час не вирішувалось, однак, після звернення позивача до суду про стягнення коштів, у відповідача виникли сумніви, щодо фактичної вартості переданого насосу.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд при прийнятті виходить із наступних мотивів:

У відповідності до ст.509 ЦК України ( ст.173 ГК України) зобов”язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобов”язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов”язку.

У відповідності до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов”язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов”язки.

Статтею 174 ГК України визначено, що господарські зобов”язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, а також з угод не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов”язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Згідно ст.175 ГК України майнові зобов”язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Частиною 1 ст.181 ГК України встановлено, що допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, зокрема, шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

11 липня 2007 року згідно довіреності ЯНД № 467576 від 03.07.2007 року через уповноважену особу відповідача На гірняк Володимира Юліановича ТзОВ “Дунапак –Україна” ( надалі –позивач) передав, а ДП “ Водоканал” ( надалі –відповідач) прийняв від позивача на умовах оплати насос NМ 100/200 ВЕ в кількості однієї штуки, вартістю 42 790,00 грн, відповідно до видаткової накладної № МШ-00218 від 11 липня 2007 року.

Позивач зобов”язання виконав на загальну суму 42 790,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № МШ-00218 від 11.07.2007 року, підписаною представниками та скріпленою печатками сторін, довіреністю ЯНД № 467576 від 03.07.2007 року, виданою відповідачем на ім”я Нагірняк В.Ю.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, насос відповідач прийняв, станом на час розгляду справи по суті позивачу насос не повернутий, претензій позивачу відповідач не пред”являв ( належних і допустимих доказів зворотнього суду не подано), однак оплату за отриманий насос не здійснив.

З матеріалів справи вбачається, що факт видачі довіреності відповідачем, прийняття насосу, підписання видаткової накладної уповноваженою особою відповідача та скріплення її печатками обох сторін свідчать про те, що між позивачем та відповідачем склалися договірні, господарсько-правові відносини, згідно з якими позивач продав товар, а відповідач прийняв товар та зобов”язався його оплатити. Сторонами було досягнуто згоди щодо найменування, марки, кількості, вартості товару, про що свідчить видаткова накладна № МШ-00218 від 11 липня 2007 року підписана уповноваженими представниками позивача та відповідача, яка скріплена печатками сторін. Товар передано уповноваженій особі відповідача на підставі довіреності, підписаної керівником відповідача і головним бухгалтером та скріпленої печаткою відповідача. Товар ( в даному випадку – насос) прийнятий відповідачем без застережень та зауважень.

Таким чином, господарський суд прийшов до висновку, що вищезазначені дії свідчать про виникнення між сторонами спору правовідносин щодо купівлі-продажу товару і такими діями відповідач прийняв на себе зобов”язання оплатити придбаний товар.

Відповідно до ст.525 ЦК України , одностороння відмова від зобов”язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України, ст 193 Господарського кодексу України, зобов»язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а при відсутності таких вказівок –відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст.530 ЦК України, якщо у зобов”язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов”язання , строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк ( термін) виконання боржником обов”язку не встановлений або визначений моментом пред”явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов”язок у семиденний строк від дня пред”явлення вимоги, якщо обов”язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача в порядку ч.2 ст.530 ЦК України з вимогою про перерахування на його рахунок коштів в сумі42 790,00 грн, що становлять вартість насосу NМ 100/200 ВЕ, отриманого відповідачем по видатковій накладній № МШ-00218 від 11.07.2007 року на підставі довіреності серія ЯНД № 467576 від 03.07.2007 року. Вимога залишена відповідачем без розгляду та задоволення.

У відповідності до положень ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, чого відповідачем не зроблено.

Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не подано доказів, які б підтверджували факт досягнення сторонами домовленості на час передачі насосу про те, що цей насос передається у власність ДП “Водоканал” як виконання умов, передбачених п.7 технічних умов № 1 від 29.01.2007 року на підключення не житлової будівлі –цеху № 3 “Дунапак-Україна” м.Ходорів, вул..Стрілецька,11; як і не підтверджено твердження позивача про існування домовленості між сторонами про те, що вартість переданого відповідачу насосу буде враховуватись за спожиту ТзОВ “Дунапак-Україна” воду та водовідведення.

За змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у статті 16 ЦК України

Посилання відповідача на акт складений працівниками підприємства про несправність насосу, не може бути належним доказом у даній справі, оскільки зустрічних вимог до позивача відповідач у даній справі не заявляв ,і, як з”ясовано в засіданні, в провадженні господарського суду на момент прийняття рішення у даній справі не перебуває судова справа за позовом відповідача до позивача про відшкодування збитків ( тощо), у зв”язку із продажем неякісного товару ( в даному випадку –насосу). Зазначений акт може бути поданий і використаний відповідачем в якості доказу у разі його звернення з позовом до суду і підлягатиме оцінці судом у відповідності з вимогами статті 43 ГПК України.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 526, 549, 551 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд ,-

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Водоканал»(81750, Львівська область, Жидачівський район, м.Ходорів, вул.Стрілецька, 11, р/р 9 ПЛФ АТ «Кредобанк»м.Львів, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунапак-Україна» (81750, Львівська область, Жидачівський райн, м.Ходорів, вул. Стуса, 2, р/р 4051 у віддділенні № 4 ФВАТКБ «Надра»ЛРУ м.Ходорів, МФО 325978, ) 42 790,000 грн. боргу; 427,90 грн. державного мита; 118 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

3. Наказ видати відповідно ст.116 ГПК України.

Суддя                                                                                           Кітаєва С.Б.