СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВВВ, 3а. Тел. 55-17-32
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.08
Справа № 16/50

За позовом Відкритого акціонерного
товариства “Райффайзен Банк Аваль”в особі
Луганської обласної дирекції, м. Луганськ

до Суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_1, м. Луганськ

про стягнення 90 259,34 доларів США

Суддя  Шеліхіна Р.М.

при
секретарі судового засідання Маценко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача -Моргунов Є.Ю., довіреність від 22.01.08. №
14;

відповідач ОСОБА_1,

представник відповідача -ОСОБА_2, дов. від 17.04.08.
№3042,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: заявлена
вимога про стягнення з відповідача боргу в сумі 79175,92дол. США за кредитним
договором від 14.02.07. №233/11-19/53 боргу по сплаті відсотків за користування
позикою в сумі 10214,81дол. США, пені за прострочення виконання обов'язку по
поверненню позики в сумі 195,36дол. США, пені за несвоєчасну сплату відсотків
по кредиту в сумі 673,25дол. США.

Відповідач заявою від 12.05.08.,
зданою у судовому засіданні, визнав суму боргу у розмірі 79175,92дол. США та
борг по сплаті відсотків за користування позикою в сумі 10214,81дол. США. Проти
решти вимог - пені по позиці та пені по відсотках -відповідач заперечив у
зв'язку з порушенням позивачем вимог ст.232 ГК України.

Також відповідач в заяві вказав про
надання відстрочки виконання рішення строком на 3 місяці для добровільного
погашення боргу на користь позивача шляхом сумісного з позивачем продажу
заставного майна.

Між сторонами у справі укладено
кредитний договір від 14.02.07. №233/11-19/53, на підставі якого позивач надав
відповідачу кредит у сумі 80000дол.США з відсотковою ставкою у розмірі 13%
річних зі строком повернення до 13.02.2017. Додатковою угодою від 14.02.07. №1
сторони встановили порядок сплати кредиту: у відповідності до графіку
відповідач повинен сплачувати щомісячні платежі у відпорному розмірі.

На виконання умов вказаного договору
позивач надав відповідачеві кредит у вигляді кредитної лінії на суму 80000
дол.США, сплативши грошові кошти на банківський рахунок відповідача згідно його
заяві, що підтверджено відповідачем у судовому засіданні.

В порушення прийнятих на себе обов'язків позичальник (відповідач) не
сплачував у встановлений кредитним договором та графіком погашення кредиту
строк  щомісячні платежі для повернення
позики, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду і просить суд
достроково стягнути з відповідача борг по кредиту в сумі 90259,34дол.США, у
тому числі: борг по кредиту 79175,92дол.США, по відсоткам  - 10214,81дол.США у період з 08.06.07. по
10.02.08., пеню по кредиту в сумі 195,36дол..США за період з08.06.07. по
09.02.08., пеню за несплату відсотків в сумі 673,23дол.США за період з
08.06.07. по 10.02.08.

Відповідач підтвердив факт отримання
позики у розмірі 80000дол.США по укладеному з позивачем договору від 14.02.07.
№233/11-19/53 і визнав позов в частині заявлених до стягнення боргу по позиці в
сумі 79175,92дол. США та борг по сплаті відсотків за користування позикою в
сумі 10214,81дол. США. Проти стягнення пені відповідач заперечив у зв'язку з
порушенням позивачем правил ст.232 ГК України при розрахуванні даних вимог
тому, що позивачем нараховано пеню більш ніж за шість місяців.

Позивач підтримав позов.

Враховуючи вищевикладене, повно,
всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали та обставини справи,  вислухав представника позивача, оцінивши
надані ним докази своїх вимог до суті спору, їх
належність, допустимість, достовірність кожного  окремо і у сукупності, суд дійшов висновку,
що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається  зобов'язання,  що
виникає  між суб'єктом  господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,  передбачених
Господарським  кодексом,  в силу
якого  один  суб'єкт
(зобов'язана  сторона,  у  тому  числі боржник)  зобов'язаний
вчинити  певну дію
господарського   чи
управлінсько-господарського
характеру  на користь іншого
суб'єкта (виконати  роботу,  передати   майно,
сплатити гроші, надати інформацію тощо),
або утриматися від певних дій,  а
інший суб'єкт (управнена сторона,  у тому
числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти господарювання
та  інші учасники  господарських відносин  повинні
виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до
закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних
вимог  щодо  виконання
зобов'язання  - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських   договорів застосовуються відповідні
положення  Цивільного  кодексу
України  з урахуванням
особливостей, передбачених Господарським
кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов  договору  та
вимог  цього  Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до   звичаїв   ділового
обороту  або  інших
вимог,  що  звичайно ставляться.

Згідно
з вимогами ст..526 ЦК України відповідач не має права відмовлятися від
виконання умов укладеного з позивачем кредитного договору від 14.02.07.
№233/11-19/53 , на підставі якого відповідач зобов'язаний повернути позику у
відповідності до умов додаткової угоди (графіку регулярних платежів). Умови
укладеного договору є обов'язковими для відповідача і відповідач повинен
повернути позивачу кредит у повному обсязі та сплатити відсотки за користування
кредитом, у відповідності до вимог закону і укладеного договору.

Згідно
ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених  змістом  зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею
629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Договором про надання кредиту від 14.02.07. №233/11-19/53,
укладеним сторонами по справі, визначено порядок виконання відповідачем
повернення позики, і зобов'язань по сплаті відсотків, відповідно до
ч.1ст.530 ЦК України, строку права вимоги у позивача.

Відповідно
до правил ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень до суті спору. Згідно
з вимогами ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказами.

У судовому засіданні при розгляді
справи  підтверджено належним чином факт
надання відповідачу кредиту за кредитним договором на суму 80000дол.США і
часткової оплати відповідачем отриманої суми грошових коштів та заборгованість
у розмірі 89390,73дол.США по кредиту та відсоткам.

При розгляді справи суд встановив, що
відповідач не виконав свої обов'язки перед позивачем по поверненню позики,
сплаті відсотків по кредиту на суму 89390,73грн., чим порушив умови укладеного
з позивачем кредитного договору від 14.02.07. №233/11-19/53 і вимоги закону.

Правилами ст.ст. 526,629,1054
Цивільного кодексу України і умовами кредитного договору від 14.02.07.
№233/11-19/53  встановлено обов'язок
відповідача виконувати укладений договір та додатки до договору належним чином
і обов'язок позичальника (відповідач) відповідати перед кредитором (позивачем)
у тому ж обсязі, що і надано кредит, включаючи сплату основного боргу,
процентів, тобто, обов'язок сплатити позику і проценти закон покладає на
відповідача. Відсотки за кредитом є основним боргом по кредитному договору.

За таких підстав, суд дійшов висновку,
що позов в частині боргу по позиці і по відсотках обґрунтований, підтверджений
належними доказами, позовні вимоги відповідають умовам укладеного сторонами
договору і закону, а відтак - з відповідача слід стягнути борг по кредиту в
сумі 79175,92дол. США та борг по сплаті відсотків за користування позикою в
сумі 10214,81дол. США.

Вимоги позову в частині заявленої до
стягнення пені за несвоєчасну сплату позики та відсотків по кредиту  - відповідно 195,36дол..США за період з
08.06.07. по 09.02.08., пені по відсотках 673,23дол.США за період з 08.06.07.
по 10.02.08.  слід залишити без
задоволення за таких підстав.

Відповідно до норми ст.19 Основного
Закону держави -Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на
засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За
порушення відповідачем правил здійснення господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання господарського зобов'язання, у позивача виникає право
на вимогу неустойки на підставі норм ст.ст.230-232 ГК України.

Правова
природа неустойки (ст.ст.230-232 ГК України, а також ст.ст.549-551 ЦК України)
характеризується, перш за все, фактом порушення зобов'язання і періодом,
протягом якого це порушення тривало.

Між
тим, законом обмежено право позивача на стягнення неустойки (штрафу, пені) за
весь час прострочення виконання обов'язку боржником: стаття 232 ГК України
встановлює, що позивач має право нарахувати неустойку за перші шість місяців
від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом
або договором.

Договором
від 14.02.07. №233/11-19/53, укладеним сторонами по справі, не встановлено, що
період нарахування неустойки перевищуватиме півроку. В договорі (п.4.1.1)
вказано розмір неустойки та обов'язок нарахування даної санкції за кожен день
прострочення виконання обов'язку, а період не визначено, і не вказано в
договорі, що пеня має бути розрахована за 8 місяців (чи інше). Тому, період, за
який має бути нарахована неустойка, слід визначати у відповідності до вимог
закону -ст.232 ГК України.

Позивач заявив неустойку за
несвоєчасну виплату позики і відсотків по позиці за період більш ніж за 8
місяців, що є підставою для відмови в цій частині позову.

За таких підстав, позов слід
задовольнити частково і у відповідності до правил ст.49 ГПК України судові витрати
покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст.19
Конституції України, ст.ст.173,193,232 ГК України, ст.ст.1048,1054 ЦК України,
керуючись ст.ст.33,34,44-49,75,82,84,85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути
з суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1 на
користь Відкритого акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль”, м. Київ,
вул. «Лєскова», 9, ід. код 14305909 в особі
Луганської обласної дирекції, м. Луганськ заборгованість за
кредитом у сумі 79175,92дол. США, заборгованості за процентами у сумі
10214,81дол. США, державне мито в сумі 893,90дол.США, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 116,86дол.США Видати
наказ.

3.          В решті
вимог відмовити.

Рішення підписане 19.05.08.

Суддя
Р. Шеліхіна