ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

10.07.08
Справа  № 2/8

Львівський апеляційний
господарський суд в
складі колегії

головуючого - судді -Гнатюк Г.М.

суддів          -
Кравчук Н.М.

-
Мурська Х.В.

Розглянувши
апеляційну скаргу  ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”, м.Київ в
особі Закарпатської обласної дирекції “ Райффайзен Банк Аваль”, м.Ужгород та
приватного підприємця ОСОБА_1., м.Свалява від 05.05.2008р.

на
рішення господарського
суду Закарпатської області від 26.02.2008р.

в
справі   № 2/8

за
позовом  Приватного підприємця ОСОБА_1, м.Свалява

до
відповідача: ВАТ
“Райффайзен Банк Аваль”, м.Київ в особі Закарпатської обласної дирекції “
Райффайзен Банк Аваль”, м.Ужгород

про  розірвання
договору  від 14.06.2005р. оренди  нежитлового приміщення в м.Свалява,
вул.Головна,78 загальною лощею 177,1 кв.м та стягнення 75125,82грн.

за участю
представників сторін:

від позивача: не з'явився (ОСОБА_2. -представник
-присутня в судовому засіданні 08.07.2008р.)

від відповідача : не з'явився  (Драпайло М.В. -нач.юр.відділу
-присутній  в судовому засіданні
08.07.2008р.)

Сторонам,
в судовому засідання 08.07.2008р.,
роз'яснено їх права та обов'язки, передбачені ст.22 ГПК України

Клопотання
про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не
надходило.

Розпорядженням  голови
Львівського   апеляційного   господарського  суду                   від 07.07.2007р. в    склад
колегії  суддів  замість судді
Мирутенка О.Л.  введено суддю
Мурську Х.В.

В
судовому засіданні 08.07.2008р. було оголошено перерву до 10.07.2008р. для
проголошення вступної та резолютивної частини постанови.

В
судове засідання 10.07.2008р. представники сторін не з'явилися. Натомість
відповідачем надіслано 10.07.2008р. телеграму та клопотання від 10.07.2008р.
№4369, в яких він просить продовжити  перерву
до 16.07.2008р. з метою мирного
врегулювання спору. Оскільки в судовому засіданні 08.07.2008р. було
заслухано  представників  сторін і оголошено перерву для проголошення
вступної та резолютивної частини постанови, то подане клопотання  про продовження перерви колегією
відхиляється, оскільки  суд апеляціної
інстанції не наділений повноваженнями
затверджувати  мирову угоду.

Відповідно
до ст.121 ГПК України, мирова угода може бути
укладена сторонами  і в
процесі  виконання судового рішення.

Встановив :

Рішенням  господарського суду Закарпатської
області  від 26.02.2008р. у справі №2/8
за позовом приватного підприємця ОСОБА_1 до ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”, м.Київ
в особі Закарпатської обласної дирекції “ Райффайзен Банк Аваль”, м.Ужгород
позов задоволено частково, розірвано договір оренди нежитлового приміщення
загальною площею 177,1кв.м. зазначеного під літерою А, що знаходиться в
АДРЕСА_1 укладений 14.06.2005р. між приватним підприємцем ОСОБА_1 та АППБ
“Аваль” в особі заступника керуючого Закарпатським обласним філіалом, в решті
позову відмовлено.

Рішення
суду мотивоване тим, що у відповідності
до ст.652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за
згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті
зобов'язання.

Не
погоджуюсь із зазначеним рішенням, ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”, м.Київ в особі
Закарпатської обласної дирекції “ Райффайзен Банк Аваль” оскаржило його в
апеляційному порядку, просить рішення місцевого господарського суду частково
скасувати та відмовити  у задоволенні
вимог щодо розірвання договору оренди, а в решті залишити без змін.

Також,
частково не погоджуючись із зазначеним вище рішенням, приватним підприємцем
ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу в якій вона просить частково скасувати рішення
господарського суду Закарпатської області від 26.02.2008р. в частині не
стягнення суми 75 125,82 грн. завданих збитків (упущеної вигоди), а в частині
розірвання договору оренди нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 залишити без змін.

У
запереченнях на апеляційні скарги  від
10.06.2008р.  (вх. №3776, №3778  від 10.06.2008р.) та в судовому засіданні
сторони спростовують доводи наведені в апеляційних скаргах з підстав наведених
у цих запереченнях.

Розглянувши
матеріали справи та апеляційні скарги, оцінивши докази та заслухавши пояснення
представників сторін,  колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення господарського суду Закарпатської області від
26.02.2008р. у справі №2/8 слід частково скасувати, враховуючи наступне.

Як
вбачається з матеріалів справи, між сторонами, а саме приватним підприємцем
ОСОБА_1, м. Свалява та Акціонерним поштово-пенсійним банком „Аваль" в
особі заступника керуючого Закарпатським обласним філіалом, м. Ужгород
(правонаступником якого являється ВАТ „Райффайзен Банк Аваль" в особі
Закарпатської обласної дирекції, що підтверджується протоколом загальних зборів
АППБ „Аваль" щодо прийнятого рішення про зміну найменування товариства
№36-36 від 21.04.2006р., а також п. 1.4 статуту ВАТ „Райффайзен Банк
Аваль" погодженого 06.12.2007р. Національним банком України) 14.06.2005
року було укладено договір оренди нежитлового приміщення загальною площею
177,1кв.м. зазначеного під літ. А, що знаходиться в АДРЕСА_1 та передано у
користування відповідачеві за відповідним актом приймання-передачі, підписаним
сторонами 10.03.2005р.

Даний
договір у відповідності до пункту 4.1 договору укладено сторонами строком до
31.12.2010р. та у визначеному законодавством порядку нотаріально посвідчено
укладення даної угоди та здійснено її державну реєстрацію.

Розділом
5 договору сторонами визначено розмір орендної плати та порядок розрахунків за
оренду майна, згідно умов якого розмір орендної плати за 1кв.м. приміщення
становить 41грн. в місяць. Відповідно до пункту 5.5 договору розмір орендної
плати може бути змінено за погодженням сторін, або у випадках передбачених
чинним законодавством України. За умовами цього ж договору, дострокове
розірвання договору в односторонньому порядку можливе тільки у випадках, коли
одна із сторін порушує умови договору і свої зобов'язання, або при загибелі
об'єкту оренди, якщо така загибель стала внаслідок форс-мажорних обставин.

Зважаючи
на те, що з моменту укладення договору оренди
станом на січень 2007 року змінилася вартість  еквівалентного нерухомого майна на ринку
нерухомості, інфляційні ризики, приватний підприємець звернувся до Орендаря з
пропозицією (листи від 01.02.2007р., від
01.03.2007р., та №1 від 27.04.2007р.) про внесення  змін в умови договору в частині збільшення
розміру орендної плати. Як вбачається з листів відповідача (№1389 від
15.07.2007р., №2579 від 17.05.2007р., №1904 від 12.04.2007р. та №2862 від
04.06.2007р.) останнім було відхилено пропозиції орендодавця щодо збільшення
розміру орендної плати до рівня, зазначеного в пропозиціях.

З
огляду на такі обставини позивач звернувся з вимогою про розірвання договору
оренди від 14.06.2005р. з підстав істотної зміни обставин, якими сторони
керувались при укладанні договору, що полягає саме у суттєвому зростанні цін на
оренду майна при відносно стабільному офіційному курсі долару США до
національної валюти України, зміни кон'юнктури на ринку оренди комерційної
нерухомості, втрати орендодавцем доходу від договору оренди. Що ці обставини, в
силу їх об'єктивного характеру, не могли бути передбачені обома сторонами при
укладанні договору, і не могли бути усунуті, після їх виникнення, зацікавленою
у тому стороною, а також, що подальше виконання договору за тих же умов та за
наявності істотно змінившихся обставин порушить співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавить позивача того, на що він розраховував при
укладанні цього договору.

Відповідно
до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались
при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою
сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті
зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що,
якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір або укладали б
його на інших умовах.

Якщо
сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того , що
така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які
заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило
б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону
того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або
звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе
заінтересована сторона.

Зміна
договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у
виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам
або потягне за собою шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для
виконання договору на умовах, змінених судом.

Як
випливає з наведеного, розірвання договору в зв'язку з істотною зміною обставин
є самостійним випадком припинення договірних зобов'язань, метою якого є
необхідність відновлення балансу інтересів сторін договору, який істотним чином
порушений внаслідок неочікуваної зміни зовнішніх обставин, що не залежать від
волевиявлення сторін.

Відповідно
до частин другої, третьої та четвертої статті 188 ГК України сторона договору,
яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати
пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала
пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після
одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У
разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу,
заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Як
вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивачем було
надіслано ряд пропозицій про внесення змін до договору оренди в частині
встановлення розміру орендної плати, а також попереджено про розірвання
договору оренди (лист б/н від 01.03.2007р. та б/н від 01.04.2007р.), які не
знайшли свого позитивного відгуку у відповідача.

Аналізуючи
позицію позивача з приводу заявленого позову, а також заперечення відповідача з
підстав його обґрунтованості, суд констатує наступне.

В
даному випадку спірні правовідносини сторін регулюються нормами Цивільного
Кодексу України, гл. 53, 58 (§ 1, § 4), Законом України "Про оренду
державного та комунального майна". Останній відповідно ст.4 ЦК України є
також актом цивільного законодавства. В ст.6 ЦК України зазначено, що сторони
мають право врегулювати в договорі, який передбачений актами цивільного
законодавства, свої правовідносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в
договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Законом
України "Про оренду державного та комунального майна", зокрема, ст.1
ч.З зазначено, що "оренда майна інших форм власності може регулюватися
положеннями цього Закону, якщо інше не передбачено законодавством та договором
оренди". Судом встановлено, що у спірному договорі оренди відсутнє інше,
тобто умова, що сторони у своїх правовідносинах не регулюються нормами
зазначеного Закону (пост. ВСУ № 12/330-11/495 від 12.08.2003). Відтак, доводи
відповідача, що дія цього Закону, а відтак і підстави зміни розміру орендної
плати не поширюється на правовідносини сторін є безпідставними. Доводи позивача
стосовно наявності підстав для зміни розміру орендної плати з врахуванням
поданого її розрахунку з огляду на вимоги Методики розрахунків і порядку
використання плати за оренду державного майна доводять, що до спірних відносин
сторін можуть бути застосовані норми даного Закону. Зокрема, це стосується
застосування статті 21 ЗУ „Про оренду державного та комунального майна" -
„Зміна розмірів орендної плати". Серед іншого в статті 21 зазначено, що
розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни
цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавчими актами України.
Інші випадки передбачені статтею 652 ЦК України.

Згідно
висновку експерта - оцінювача (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності
№3992/05 від 01.08.2005р.) про вартість майна станом на ЗО.11.2006р.,
зробленого на підставі документів позивача, договорів оренди та інше, ринкова
вартість нерухомого майна, що перебуває у користуванні відповідача та являється
власністю позивача, складає суму 1183205грн., а відтак, підтверджує зростання
вартості нерухомого майна на ринку нерухомості та рівень орендної ставки для
приміщень, розташованих поАДРЕСА_1, який складає 84-100 грн. (або 16,5-20
доларів США) за 1 кв.м на місяць з врахуванням ПДВ та без врахування
експлуатаційних витрат орендодавця та комунальних послуг.

Сума
орендної плати 83,51грн. за 1кв.м. що пропонує позивач як звичайну для спірного
договору відповідає розміру щомісячної орендної плати за аналогічні приміщення
в м. Свалява протягом 2007 року.

В
свою чергу, неприйняття орендарем пропозиції орендодавця змінити розмір орендної
плати за договором не відповідає цілі для якої він був укладений -отримання
прибутку. Спірний договір оренди порушує співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило позивача того на що він розраховував при укладанні договору.

Враховуючи
наведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду
погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вимоги
позивача щодо розірвання договору оренди
є обгрунтованою та задоволена правомірно.

Натомість,
колегія суддів не погоджується з висновком господарського суду Закарпатської
області  про безпідставність  стягнення з відповідача завданих збитків
(упущеної вигоди), виходячи з наступного.

Відповідно
до підпункту 2 пункту 2 статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла
б реально одержати за звичайних обставин, якби ЇЇ право не було порушене
(упущена вигода).

Загальне
положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадогоговірпої
шкоди втілено у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам
фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Підставою делікатної відповідальності є протиправне (дія чи бездіяльність),
шкідливе (причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою), винне
діяння особи, яка завдала шкоди.

Згідно
з пунктом 1 статті 224 ГК України до складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються,
зокрема, неодержапий прибуток (втрачена вигода), на який сторона, що зазнала
збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання
другою стороною.

З
указаних норм законодавства України випливає, що особа, яка має на меті
відшкодувати збитки у вигляді упущеної (втраченої) вигоди, повинна довести, що
вона гарантовано отримала би відповідну вигоду у разі, якщо б її право не було
порушено іншою особою, тобто у разі належного виконання зобов'язання іншою
особою.

В
підтвердження зявленої вимоги щодо стягнення суми 75 125,82 гри. завданих
збитків (упущеної вигоди) є наступне:

На
замовлення  СПД ОСОБА_1. аудиторською
фірмою “Ягер” було проведено дослідження по формуванню  на 2007 рік цін на послуги оренди нежитлових
приміщень за 1 м.кв. у м.Свалява Закарпатської області. Згідно довідки  про визначення цін від 29.01.2007р. (наявна в
матеріалах справи) з початку  2007 року
на ринку  послуг із здавання  в оренду
нежитлових приміщень у м.Свалява, діяла
середня ціна  на вартість послуги
оренди за 1 м.кв. в розмірі  118грн., що
відповідає 23,39 дол.США і відповідно
звичайна ціна  відповідає
рівню  -94,40грн. -141,60грн., що
відповідає  - 18,70-28,04 дол.США.

При
наявності такого висновку  позивач звернувся
до орендаря - Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»в особі
Закарпатської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль»з листами від 01.02.2007
року та 27.04.2007р. (копії містяться в матеріалах справи), про підвищення
розміру орендної плати або розірвання договору оренди.

Крім
того, інформація повідомлена позивачем орендарю листом № 1994 від 27.04.2007
року, щодо збільшення орендної ставки за 1 м.кв. до 83,51 гри. (що еквівалентно
= 16,5 доларів США) грунтується на матеріалах незалежної експертної оцінки від
30.11.2006 року.

25
січня 2007 року між ПП ОСОБА_1. та Приватним підприємцем ОСОБА_2. укладено
попередній договір щодо укладання договору оренди приміщення в майбутньому
(основного договору). Відповідно до п.5.1 договору орендна плата за
користуванням майном становить 75,75 гривень за 1 м. кв. за місяць, що
еквівалентно 15 дол. США, в той час як відповідач оплачує їй з розрахунку 8
дол. США за 1 м.кв.

За
період з 01.02.2007р. по 01.02.2008р. сума отриманого від здачі позивачем в оренду
приватному підприємцю майна з урахуванням п.5.1 попереднього договору від
01.02.2007р. з урахуванням проведеної відповідачем оплати, становила б 75
125,82 гривень, а тому є збитками у вигляді упущеної вигоди.

Відповідно
до статті 49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь
якої відбулося рішення, друга сторона відшкодовує витрати по сплаті державного
мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З
огляду на викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду
вважає, що рішення місцевого господарського суду слід частково скасувати та
задоволити вимоги позивача щодо стягнення 75125,82грн. завданих збитків, а в
частині розірвання договору оренди рішення залишити без змін.

Щодо
заявлених  вимог про стягнення з ВАТ
“Райффайзен Банк Аваль”, м.Київ в особі Закарпатської обласної дирекції “
Райффайзен Банк Аваль”  на користь
Приватного підприємця ОСОБА_1 750,00грн. витрат на адвокатські послуги, то дана
вимоги не розглянута  судом першої
інстанції, одна суд апеляційної інстанції її залишає без розгляду, оскільки в
матеріалах справи відсутні докази, що дані послуги  надавались адвокатом.

Судові
витрати по апеляційній скарзі, в порядку ст.49 ГПК України, слід віднести на
відповідача.

Керуючись
ст.ст. 101,103,104,105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

1.          Апеляційну скаргу ВАТ “Райффайзен
Банк Аваль”, м.Київ в особі Закарпатської обласної дирекції “ Райффайзен Банк
Аваль”  залишити без задоволення.

2.          Апеляційну скаргу Приватного
підприємця ОСОБА_1 -задоволити.

3.          Рішення господарського суду
Закарпатської області від 26.02.2008 року у справі №2/8  скасувати в частині  відмови
у стягненні 75125,82грн. завданих збитків і в цій частині  прийняти нове рішення яким  ці вимоги задоволити та стягнути з ВАТ
“Райффайзен Банк Аваль”, м.Київ в особі Закарпатської обласної дирекції “ Райффайзен
Банк Аваль” на користь Приватного підприємця ОСОБА_1 75125,82грн. завданих
збитків. В частині стягнення 750грн. витрат на адвокатські послуги позовні
вимоги залишити без розгляду.

4.          В реші рішення залишити без змін.

5.          На виконання рішення місцевому
господарському суду  видати  відповідний наказ.

6.          Постанова набирає законної сили  з дня її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

7.          Матеріали справи повернути в
господарський суд  Закарпатської  області.

Головуючий суддя
Гнатюк Г.М.

Суддя
Кравчук Н.М.

Суддя
Мурська Х.В.