ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2008 р.

№
20-7/208

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

Муравйова
О.В. -головуючого Полянського А.Г. Фролової Г.М.

за
участю представників:

позивача
(за первісним позовом)

Філіппова
Н.О. - дов. від 03.01.2008 року

відповідача
(за первісним позовом)

не
з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином)

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Комунального
підприємства "Севастопольський комбінат благоустрою"

на
постанову

Севастопольського
апеляційного господарського суду  від
26.02.2008 року

у
справі

№
20-7/208 господарського суду міста Севастополя

за
позовом

Комунального
підприємства "Севастопольський комбінат благоустрою"

до

Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1

про

розірвання
договору про надання ритуальних послуг № 21 від 21.03.2006 року

та за
зустрічним позовом

Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1

до

Комунального
підприємства "Севастопольський комбінат благоустрою"

про

визнання
недійсними положень договору про надання ритуальних послуг № 21 від
21.03.2006 року, які суперечать чинному законодавству, а саме: пунктів 2.1.1,
2.1.2, 3.2.3, 5.3.1 Договору

ВСТАНОВИВ:

У
липні 2007 року Комунальне підприємство "Севастопольський комбінат
благоустрою" звернулося до господарського суду міста Севастополя з позовом
до Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про розірвання договору про
надання ритуальних послуг № 21 від 21.03.2006 року, укладеного між сторонами у
справі.

Позовні   вимоги обґрунтовані тим, що відповідач
порушив пункти 3.2.2., 3.2.3 договору про надання ритуальних послуг № 21 від
21.03.2006 року. Оскільки позивач з дотриманням вимог статті 188 Господарського
кодексу України звертався до відповідача з пропозицією розірвати договір,
яку  останній залишив без відповіді,
позивач просить розірвати договір в судовому порядку.

У
листопаді 2007 року Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду міста Севастополя з позовом до Комунального підприємства
"Севастопольський комбінат благоустрою" про визнання недійсними
пунктів 2.1.1, 2.1.2, 3.2.3, 5.3.1 договору про надання ритуальних послуг № 21
від 21.03.2006 року, укладеного між сторонами у справі.

Обґрунтовуючи
позовні вимоги, Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 зазначає про те, що
жодним із правовстановлюючих документів не передбачено дострокове розірвання
договору між Ритуальною службою і виконавцями ритуальних послуг за ініціативою
Ритуальної служби.

Рішенням
господарського суду міста Севастополя від 17.01.2008 року (суддя: Ілюхіна
Г.П.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного
господарського суду від 26.02.2008 року (судді: Голик В.С. -головуючий, Горошко
Н.П., Плут В.М.) по справі № 20-7/208 господарського суду міста Севастополя в
задоволенні позову Комунального підприємства "Севастопольський комбінат
благоустрою" до Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про розірвання
договору про надання ритуальних послуг № 21 від 21.03.2006 року, укладеного між
позивачем та відповідачем відмовлено повністю. В задоволенні зустрічного позову
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 до Комунального підприємства
"Севастопольський комбінат благоустрою" про визнання недійсними
положень договору про надання ритуальних послуг від 21.03.2006 року №21,
укладеного між позивачем та відповідачем, а саме: пунктів 2.1.1, 2.1.2, 3.2.3,
5.3.1 договору відмовлено повністю.

Мотивуючи
судові рішення, господарські суди з посиланням на статті 525, 526, 611, 612,
627, 651, 653, 657 Цивільного кодексу України, статті 188, 193, 206
Господарського кодексу України зазначають про те, що підстав для задоволення
позовних та зустрічних позовних вимог суд не вбачає. Суд не встановив наявність
тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання
відповідних наслідків, а також з якими закон пов'язує розірвання договору.

Не
погоджуючиcь з постановою, Комунальне підприємство "Севастопольський
комбінат благоустрою" звернулося до Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою на постанову Севастопольського апеляційного господарського
суду від 26.02.2008 року по справі № 20-7/208 господарського суду міста
Севастополя, в якій просить постанову у справі та рішення господарського суду
міста Севастополя від 17.01.2008 року скасувати та прийняти нове рішення,
мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення судом норм матеріального і
процесуального права. Зокрема, заявник зазначає про те, що позивачем дотриманий
порядок розірвання договорів, а у відповідності з пунктом 5.3.1 договору при
недотриманні виконавцем умов, передбачених пунктами 4.2.1 та 3.2.3 договору він
підлягає достроковому розірванню.

Відповідач
(за первісним позовом) відзив на касаційну скаргу не надав, явку представників
в судове засідання не забезпечив.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача (за первісним
позовом), присутнього у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи
на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх
встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно
статті 108 Господарського процесуального кодексу України       Вищий
господарський  суд  України
переглядає  за  касаційною
скаргою (поданням)    рішення    місцевого
господарського    суду    та
постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно
до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України
переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як
встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанції, 21.03.2006
року між Державним комунальним підприємством „Севастопольський комбінат
благоустрою” (правонаступником якого є позивач за первісним позовом) (Ритуальна
служба) та Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 (Виконавець послуг)
укладено договір № 21 про надання ритуальних послуг по встановленню намогильних
споруд на міських кладовищах.

Згідно
з пунктом 2.1 договору Ритуальна служба має право здійснювати контроль за
якістю, дотриманням стандартів та термінами виконання здійснюваних Виконавцем
робіт; видавати дозволи на встановлення намогильних споруд, перевіряти
відповідність намогильних споруд вимогам затверджених стандартів та технологій,
здійснювати їх приймання та реєстрацію.

Відповідно
до пункту 3.2.2 договору Виконавець послуг зобов'язаний при наданні послуги по
встановленню намогильних споруд та елементів благоустрою на кладовищі
гарантувати збереження могил та намогильних споруд, інших елементів благоустрою
могил, які розташовані поряд з новими похованнями, та відшкодовувати
матеріальні збитки у випадку їх пошкодження, а також сплачувати наглядові
роботи, згідно прейскуранту.

Згідно
з пунктом 3.2.3 договору Виконавець зобов'язаний при наданні ритуальних послуг
здійснювати роботи відповідно до „Порядку встановлення намогильної споруди на
місцях поховань”, затвердженого наказом Директора ДКП „СКБ”.

Пунктом
4.2.1 договору передбачено, що Виконавець послуг несе відповідальність за
порушення термінів та неякісне надання ритуальних послуг, встановлених
договором-замовленням, згідно вимог Закону України „Про захист прав споживачів”
та недотримання положень діючого законодавства в частині вимог затверджених
стандартів та технологій при наданні ритуальних послуг.

Пунктом
5.3.1 договору передбачено, що цей договір підлягає достроковому розірванню при
недотриманні Виконавцем умов, передбачених пунктами 4.2.1, 3.2.3 цього
договору.

Як
встановлено господарськими судами, 31.03.2007 року між Приватним підприємцем
ОСОБА_1 (Замовник) та ОСОБА_2 (Виконавець) укладено трудову угоду, згідно з
якою Виконавець з 02.04.2007 року по 30.04.2007 року зобов'язується виконати
перелік робіт згідно пункту 1 угоди на загальну суму 868,00 грн.

Роботи
виконувались згідно нарядів-замовлень.

02.04.2007
року комісією у складі: доглядача з благоустрою могил 5 км ОСОБА_3, ст.
доглядача ОСОБА_4 у присутності ОСОБА_5 складено акт в тому, що Приватний
підприємець ОСОБА_1 здійснював благоустрій поховання померлого ОСОБА_6.
Протягом здійснення робіт, його працівники, не узгодивши з адміністрацією
кладовища та не отримавши дозволу відповідального за поховання померлого
ОСОБА_7, розташованого поряд, здійснили акт вандалізму, тобто демонтували
металеву огорожу, витоптали квіти, завалили могилу сміттям, що викликало
протест родичів розгромленої могили.

18.12.2007
року рішенням Ленінського районного суду міста Севастополя по справі №
2-2909/2007 за позовом ОСОБА_5 до Приватного підприємця ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди позов задоволено частково,
постановлено стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 у
відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 500,00 грн., у відшкодування
судових витрат суму в розмірі 16,00 грн., всього стягнуто 516,00 грн., в
задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Згідно
пункту 5 Порядку встановлення намогильних споруд на місцях поховань,
затвердженого Директором КП „СКБ” Севастопольської міської Ради 18.04.2006
року, Замовник обирає виконавця послуг по встановленню намогильної споруди;
Виконавцем послуг може бути КП „СКБ” Севастопольської міської Ради або інший
суб'єкт господарської діяльності, що уклав договір з КП „СКБ” Севастопольської
міської Ради на здійснення таких послуг. Виконавець послуг укладає договір з
замовником та виконує послуги по встановленню намогильної споруди згідно
затвердженого проекту (пункт 6 Порядку).

Відповідно
до статті 206 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання може
бути розірвано сторонами відповідно до правил, встановлених статтею 188 цього
Кодексу.

Згідно
статті 188 Господарського кодексу України зміна та    розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не допускаються,
якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона  договору,
яка  вважає  за
необхідне змінити або розірвати договір,
повинна надіслати  пропозиції  про  це  другій стороні за договором.

Сторона  договору,
яка  одержала  пропозицію про зміну чи розірвання  договору,
у  двадцятиденний  строк
після   одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У   разі
якщо   сторони  не
досягли  згоди  щодо
зміни (розірвання)  договору  або
у  разі   неодержання
відповіді   у встановлений   строк
з   урахуванням   часу
поштового   обігу, заінтересована
сторона має право передати спір на вирішення суду.

Як
встановлено судами, спір виник у зв'язку з тим, що відповідач зобов'язання по
договору № 21, на думку позивача,
порушив, не виконав пункти 3.2.2., 3.2.3., 4.2.1 договору, що є
підставою для його розірвання, що передбачено пунктом 5.3.1. договору.

Відповідно
до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору
допускається лише за  згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або законом.

Договір  може
бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін
у  разі
істотного  порушення  договору другою  стороною
та в інших випадках,  встановлених
договором або законом.

Істотним
є таке порушення стороною договору,
коли  внаслідок завданої цим шкоди
друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Згідно
із статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона
повинна  довести  ті
обставини,  на  які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно
до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як
зазначено судами, позивач не надав доказів порушення відповідачем умов договору
№ 21, з яким пов'язані підстави розірвання договору, невиконання пунктів 3.2.3,
4.2.1 договору.

Таким
чином, господарські суди першої та апеляційної інстанції дійшли вірного
висновку щодо відсутності підстав для задоволення первісних позовних вимог.

Як
встановлено судами, укладений сторонами договір не повністю відповідає Типовому
договору.

Статтею
627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно  до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними
в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з   урахуванням
вимог  цього  Кодексу,
інших  актів  цивільного законодавства,  звичаїв
ділового  обороту,  вимог
розумності  та справедливості.

Згідно
частини 1 статті 628 Кодексу зміст
договору  становлять  умови (пункти),  визначені на розсуд сторін і погоджені
ними,  та
умови,  які  є
обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким
чином, судами встановлено, що пункти, які Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 просить визнати недійсними не суперечать Типовому договору та
положенням Цивільного кодексу України.

Крім
того, судами зазначено, що порушення відповідачем пункту 3.2.2 договору не
тягне за собою його розірвання, а тягне стягнення з відповідача матеріальних та
моральних збитків особою, якій ці збитки заподіяні.

Враховуючи
викладене, господарські суди дійшли вірного висновку щодо  відсутності підстав для задоволення як первісних
так і зустрічних позовних вимог.

Твердження
заявника про порушення і неправильне застосування судами норм матеріального та
процесуального права при прийнятті рішення та постанови у даній справі не
знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи.

Враховуючи
наведене, судова колегія вважає, що рішення та постанова у справі прийняті у
відповідності з нормами права, підстав для їх зміни чи скасування не
вбачається.

Керуючись
статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119,
статтею 11111  Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Комунального підприємства "Севастопольський комбінат
благоустрою" залишити без задоволення.

Рішення
господарського суду міста Севастополя від 17.01.2008 року та постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.02.2008 року по
справі № 20-7/208 господарського суду міста Севастополя залишити без змін.

Головуючий
О. Муравйов

Судді
А. Полянський

Г. Фролова