ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"29" жовтня 2008 р. Справа № 15/107

Господарський суд Рівненської області у складі колегії:

головуючого -судді: Коломис В. В.

суддів: Мамченко Ю. А.

Тимошенко О.М.

розглянувши матеріали справи

за позовом: ТОВ "Фірма "Восток" код ЄДРПО 14364800

до відповідача: ЗАТ "Рівненський ливарний завод" код ЄДРПО 30606056

про визнання недійсним статуту.

Секретар судового засідання Сокол Ф.Г.

Представники сторін:

від позивача: Коваленко Ю.О., предст., довіреність № б/н від 01.03.08.;

від відповідача: Марчук В.П., ген.дир., довіреність № виписка з прот. від 21.07.08.;

від відповідача: Созонюк Т.М., предст., довіреність № ВКВ №319587 від 13.11.07.

Стаття 22 ГПК України сторонам роз'яснена.

В судових засіданнях оголошувались перерви.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - ТОВ "Фірма "Восток", м.Харків звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом, відповідно з яким просить суд визнати недійсним з моменту державної реєстрації статут ЗАТ «Рівненський ливарний завод», який був зареєстрований 06.09.2006р. у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Позовні вимоги обґрунтовує насамперед тим, що зареєстрована редакція статуту не розглядалась і не затверджувалась загальними зборами акціонерів ЗАТ «РЛЗ». При цьому, як зазначає, зміни до статуту були внесені генеральним директором ЗАТ «РЛЗ» на підставі рішення третейського суду при Київській палаті сприяння третейському судочинству від 28.02.2006р., що на думку позивача є порушенням встановленого порядку внесення змін до статуту, який передбачений ст. 159 Цивільного Кодексу України, ст. 41 Закону України «Про господарські товариства»та п. 8.2.2 Статуту ЗАТ «РЛЗ».

Представник відповідача - генеральний директор ЗАТ «РЛЗ»Марчук В.П., який діє на підставі рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ «РЛЗ»від 21.04.2007р., від 12.09.2007р. та від 21.07.2008р. позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вказує, що питання про внесення змін до статуту ЗАТ «РЛЗ»віднесено до виключної компетенції загальних зборів акціонерів і не може бути передано на вирішення іншим органам. Проте статут ЗАТ «РЛЗ»був змінений генеральним директором товариства, а не загальними зборами акціонерів. Рішення третейського суду зобов'язувало генерального директора надати державному реєстратору змінену редакцію статуту і не зобов'язувало останнього змінювати статут та підписувати його.

Представник ЗАТ «РЛЗ» - Созонюк Т.М., який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, за підписом генерального директора ЗАТ «РЛЗ»Канського В.К. позовні вимоги не визнає в зв'язку з їх безпідставністю та необгрунтованістю. При цьому посилається на те, що статут ЗАТ «РЛЗ»був змінений Державним реєстратором на виконання рішення третейського суду при Київській палаті сприяння третейському судочинству від 28.02.2006р. по справі № 06/02-06. В свою чергу, законність дій державного реєстратора з приводу проведення державної реєстрації статуту ЗАТ «РЛЗ»була встановлена постановою господарського суду Харківської області у справі №АС-29/111-07 від 23,04.2007р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2007р. у справі № 22-а-647/2007, за позовом ТОВ «Фірма «Восток»до Державного реєстратора Рівненської районної Державної адміністрації Рівненської області. В силу приписів ст. 35 ГПК України зазначені обставини не потребують доказування, що на думу представника ЗАТ «РЛЗ»є підставою для відмови в задоволенні позову.

При цьому, представником відповідача Созонюком Т.М. подано заяву про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - державного реєстратора Рівненської районної державної адміністрації (а.с.122-123).

Відповідно до ч.1 ст.27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду.

Враховуючи це, суд, зважаючи на те, що особа, яка може взяти участь у справі, як третя особа без самостійних вимог, має знаходитись з однією зі сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін, причому предмет спору повинен бути за межами цих правовідносин, (інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору), чого в свою чергу, в даному випадку місця не має, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення поданої представником відповідача Созонюком Т.М. заяви.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі фактичні докази у справі, як кожний окремо, так і в їх сукупності, давши цьому достатню і об'єктивну оцінку, суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

При цьому суд встановив та врахував таке.

ТОВ "Фірма "Восток" є засновником та акціонером ЗАТ "Рівненський ливарний завод" (далі ЗАТ "РЛЗ"), що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про залишки на рахунку в цінних паперах (а.с.43).

Як з'ясовано судом, позивач, як акціонер ЗАТ "РЛЗ" приймав участь в загальних зборах акціонерів товариства, які відбулись 11 березня 2005 року, рішення яких, в свою чергу, оформлено протоколом за №7.

Як вбачається з протоколу №7 загальних зборів акціонерів ЗАТ "РЛЗ" (а.с.30-35), загальні збори постановили прийняти статут ЗАТ "РЛЗ" в новій редакції.

Така, нова редакція статуту і була зареєстрована 17.06.05р. державним реєстратором Рівненської райдержадміністрації (а.с.19-30).

В подальшому, а саме 06.09.06р. державним реєстратором була проведена державна реєстрація ще однієї редакції статуту ЗАТ "РЛЗ" (а.с. 8-18). Як вбачається з цього статуту, він також затверджений загальними зборами акціонерів ЗАТ «РЛЗ»від 11.03.2005р. протоколом № 7. Разом з цим, статут містить посилання на те, що окремі положення п. 8.3.4 та п. 8.4.2 визнані недійсними рішенням третейського суду при Київській палаті сприяння третейському судочинству від 28.02.2006р.

Натомість, загальні збори акціонерів ЗАТ «РЛЗ»від 11.03.2005р. не могли затверджувати нову редакцію статуту ЗАТ «РЛЗ»з врахуванням рішення третейського суду, оскільки воно ухвалено пізніше,- 28.02.2006р.

Зазначене свідчить про те, що нова редакція статуту ЗАТ «РЛЗ», що була зареєстрована 06.09.2006р. загальними зборами акціонерів ЗАТ «РЛЗ»не затверджувалась.

Крім того, суд, виходячи з резолютивної частини рішення третейського суду при Київській палаті сприяння третейському судочинству від 28.02.2006р. у справі № 06/02-06, зазначає, що цим рішенням були визнані недійсними окремі положення статуту ЗАТ «РЛЗ». Разом з цим рішення третейського суду не вказує на необхідність прийняття загальними зборами акціонерів редакції статуту в якій би було враховано рішення третейського суду, оскільки такий порядок зміни статуту передбачений ст.ст. 98, 159 ЦК України та ст. 41 Закону України «Про господарські товариства», а тому не потребує додаткових вказівок. Рішення третейського суду зобов'язувало генерального директора ЗАТ «РЛЗ»надати державному реєстратору змінену редакцію статуту, що не позбавляло ЗАТ «РЛЗ»в даному випадку необхідності приймати та затверджувати змінену редакцію статуту ЗАТ «РЛЗ»на загальних зборах акціонерів, як того вимагає закон.

При цьому, суд вважає, що питання правомірності дій державного реєстратора щодо проведення державної реєстрації зміненої редакції статуту ЗАТ «РЛЗ»не є предметом даного спору. Відтак, суд не приймає до уваги посилання ЗАТ «РЛЗ»на постанову господарського суду Харківської області по справі №АС-29/111-07 від 23.04.2007р. (залишену без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.07.07р.), як такі, що не відносяться до предмету доказування у даній справі. З огляду на це, посилання представника відповідача на ч.2 ст.35 ГПК України є безпідставними. Крім того, зазначена норма, як одна з підстав звільнення від доказування передбачає обов'язкову участь у справі тих самих сторін, що в даному випадку місця не має.

В той же час, суд приймає до уваги доводи, як генерального директора ЗАТ "РЛЗ" Марчука В.П., так і представника відповідача за довіреністю Созонюка Т.М. Незважаючи на різні правові позиції представників відповідача щодо заявлених позовних вимог, суд надає оцінку зібраним по справі доказам на підставі повного всебічного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності, керуючись законом; відповідно зазначене не є перешкодою для розгляду справи і відповідно вирішення спору по суті.

При цьому, з'ясування факту того, хто в теперішній час є належним представником відповідача не є визначальним для правильного вирішення спору. Тому, ухвалюючи рішення, суд враховує докази надані обома представниками ЗАТ «РЛЗ».

В свою чергу, обидва представники ЗАТ «РЛЗ»не довели того, що статут ЗАТ «РЛЗ», який був зареєстрований державним реєстратором 06.09.2006р., приймався та затверджувався загальними зборами акціонерів. Відсутні такі докази і в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 ЦК України до виключної компетенції загальних зборів акціонерів належить внесення змін до статуту товариства, у тому числі зміна розміру його статутного капіталу.

Згідно ст. 41 Закону України «Про господарські товариства»до компетенції загальних зборів належить внесення змін до статуту товариства, у тому числі зміна розміру його статутного капіталу.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності суд, прийшов до висновку, що внесення змін до статуту ЗАТ «РЛЗ»відбулось з порушенням порядку, встановленого ст.ст. 98, 159 ЦК України та ст. 41 Закону України «Про господарські товариства», оскільки загальними зборами акціонерів ЗАТ «РЛЗ»нова редакція статуту не затверджувалась.

Вказані порушення вимог законодавства є підставою для визнання статуту, як локального нормативного акту недійсним.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, з огляду на те, що позивач у відповідності до стст.33, 34 ГПК України належними і достатніми доказами довів обставини, на які посилався, як на підставу своїх вимог, позов, як обгрунтований, та такий, що поданий на законних підставах підлягає до задоволення.

Судові витрати, передбачені ст.44 ГПК України і понесені позивачем в зв'язку з зверненням до суду за захистом порушеного права на підставі ст.49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати недійсним з моменту державної реєстрації статут Закритого акціонерного товариства «Рівненський ливарний завод»(, юридична адреса: 35331, Рівненська область, Рівненський район, с.Городок, вул. Привокзальна, 2), який був зареєстрований 06.09.2006р. у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців, номер запису 3000216.

Стягнути з відповідача Закритого акціонерного товариства «Рівненський ливарний завод»(, юридична адреса: 35331, Рівненська область, Рівненський район, с. Городок) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток" (, 61003, м.Харків, пров.Університетський,1) - 203 (двісті три) грн. 00 коп. понесених судових витрат.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Головуючий- суддя

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Тимошенко О.М.

підписано "31" жовтня 2008 р.