Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2008 року
Справа № 4/1-08

Харківський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді     Шутенко І.А.- доповідач,

судді     Бабакової Л.М.,

судді    Гончар Т.В.

при
секретарі - Михайлюк О.І.,

за
участю представників сторін:

позивача
- ОСОБА_2 (дов.
№2316/08-15 від 03.06.2002р.),

відповідача
-не прибув,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду у
м. Харкові апеляційну скаргу (вх. № 1142 С/2) Управління пенсійного
фонду України в Сумському районі на рішення господарського суду Сумської
області від 10.04.2008р. по справі №4/1-08

за
позовом
Управління пенсійного фонду України в Сумському районі, м. Суми,

до  Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Суми,

про
стягнення 203 960 грн. 05 коп. , -

встановила:

Позивач
звернувся до господарського суду Сумської області з позовом в якому просив
стягнути з відповідача 203 960, 05 грн. майнової шкоди завданої внаслідок
протиправної поведінки та бездіяльності при здійсненні повноважень ліквідатора
в процедурі банкрутства ТОВ «Сумський райагробуд».

Рішенням
господарського суду Сумської області від 10.04.2008р. по справі №4/1-08 (суддя
Лугова Н.П.) у позові відмовлено.

Позивач з
рішенням господарського суду першої інстанції
не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду
з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Сумської
області від 10.04.2008р. скасувати та прийняти нове судове рішення, яким
повністю задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права та на неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи.

Свої вимоги
апелянт обґрунтовує тим, що в порушення статей 3-1, ч.3 ст.23 та 25 Закону
України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом», відповідачем, як ліквідатором ТОВ «Сумський райагробуд», не були
виконані передбачені законодавством функції, а саме: при здійсненні
інвентаризації та дослідженні документів, що свідчать про фінансово -
господарську діяльність, в т.ч. балансу станом на 01.01.2007р. ліквідатором не
було встановлено факт наявності на 01.01.2007р. майна у ТОВ «Сумський
райагробуд», яке було відчужено за півроку до започаткування процедури
банкрутства; ліквідатором не було надано до офіційних друкованих органів
оголошення про визнання боржника банкрутом, що унеможливило реалізацію
кредитором права пред'явлення своїх законних вимог з метою їх задоволення;
ліквідатором не було заявлено до суду позовну заяву про визнання недійсною
договору купівлі - продажу від 21.02.2007р. укладеного між ТОВ «Сумський
райагробуд»та ТОВ «Созіданіє», що і є, на думку апелянта, перешкодою у
відновленні платоспроможності ТОВ «Сумський райагробуд», оскільки майно, що
реалізоване за цим договором було основними активами підприємства - банкрута за
рахунок яких було б можливе погашення боргів і відновлення платоспроможності
боржника. Крім того, апелянт зазначає, що ліквідатором було допущено порушення
ч.5 ст. 52 вищевказаного Закону, а саме, ним не було повідомлено про визнання
боржника банкрутом всіх відомих йому кредиторів боржника, що позбавило кредитора
права в місячний строк з дня його отримання заявити кредиторські вимоги.

Таким чином,
апелянт вважає, що внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача йому була
завдана майнова шкода в сумі 203 960, 05 коп., що складають страхові внески на
обов'язкове державне пенсійне страхування з заробітної плати працівників ТОВ
«Сумський райагробуд»і мали б забезпечити страховий стаж найманим працівникам
підприємства.

Відповідач
відзив на апеляційну скаргу не надав, у судове засідання не прибув, про причини
неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином був
повідомлений. Враховуючи достатність матеріалів наявних в справі, колегія
суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності
відповідача, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої
інстанції норм  процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під час
апеляційного провадження та судом першої інстанції встановлено, що ухвалою
господарського суду Сумської області від 03.07.2007р. було порушено провадження
у справі № 8/268-07 за заявою кредитора - Товариства з обмеженою
відповідальністю аудиторської фірми «Аудит - Едвайс»про визнання банкрутом
боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумський
райагробуд»відповідно до ст. 52 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Постановою
господарського суду Сумської області від 16.07.2007р. по справі №8/268-07
Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумський райагробуд»було визнано
банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута
арбітражного керуючого ОСОБА_1 (ліцензія серії НОМЕР_1 від 07.02.2007р.).

Ухвалою
господарського суду Сумської області від 06.09.2007р. по справі № 8/268-07 було
затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута - ТОВ «Сумський
райагробуд», ліквідовано товариство як юридичну особу, а провадження у справі
припинено.

Колегія суддів
зазначає, що відповідно до ч. 2 ст.22 ЦК України збитками є: витрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до
ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної
особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Колегія суддів
вважає необхідним зазначити, що у ст. 1166 ЦК України міститься законодавче
визначення деліктної відповідальності за завдану шкоду та підстави її
виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність
складу правопорушення, а саме:

а) наявність
шкоди, яка полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється правом, або у
зменшенні майнової сфери потерпілого;

б) протиправна
поведінка (дія, бездіяльність) заподіювача шкоди, що означає порушення особою
вимог правової норми;

в) причинний
зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою;

г) вина, яка
може проявлятись у формі умислу та/або необережності.

Згідно ч. 4 ст.
25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом», дії ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до
господарського суду власником майна (органом, уповноваженим управляти майном)
банкрота; особою, яка відповідає за зобов'язаннями банкрота; кожним кредитором
окремо або комітетом кредиторів; особою, яка, посилаючись на свої права власника
або інші підстави, передбачені законом або договором, оскаржує правомірність
віднесення майнових активів чи засобів до ліквідаційної маси.

Як вбачається з
матеріалів справи, дії ліквідатора позивачем, в установленому законом порядку,
до суду не оскаржувались. Доказів того, що Управлінню пенсійного фонду України
в Сумському районі була завдана шкода (знецінено благо, чи зменшено майнову
сферу) і що така шкода була завдана саме через протиправну, винну поведінку
відповідача, позивачем суду не надано, а відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Крім того,
колегія суддів вважає необхідним відмітити, що як видно з матеріалів
справи,  заявляючи до відшкодування суму
шкоди у розмірі 203960,05 грн., позивач посилається на заборгованість ТОВ
„Сумський райагробуд”, ліквідатором якого є ОСОБА_1, перед УПФУ в Сумському
районі за мировою угодою, яка була затверджена ухвалою господарського суду
Сумської області від 26.12.2005р. по справі №12/23-05 за заявою ініціюючого
кредитора УПФУ в Сумській області про визнання банкрутом ТОВ „Сумський
райагробуд”.

Відповідно до
ч. 8 ст. 39 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом”, у разі невиконання мирової угоди кредитори мають
право пред'явити свої вимоги до боржника в обсязі, передбаченому цією мировою
угодою. У разі порушення провадження по справі про банкротство цього ж
боржника, об'єм вимог кредиторів, по яких було укладено мирову угоду,
визначається в межах, передбачених вказаною мировою угодою.

Отже, колегія
суддів зазначає, що заявлені позивачем до відшкодування 203960,05грн. не є ані
збитками, ані шкодою, в розумінні статей 22 та 1166 ЦК України, а є
заборгованістю ТОВ „Сумський райагробуд” перед УПФУ в Сумському районі за
мировою угодою по справі №12/23-05, яка може бути стягнута з боржника у
відповідності до ч. 8 ст. 39 Закону України „Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом”.

Таким чином,
колегія суддів вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції
щодо відмови позивачу у позові  про
стягнення 203 960, 05 грн. майнової шкоди.

З огляду на
викладене, при винесенні рішення господарський суд Сумської області забезпечив
дотримання вимог чинного законодавства і насамперед статей 33, 38, 43, 79 ГПК
України щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних
обставин справи відповідно чинного законодавства, та дав правову оцінку наявним
у матеріалах справи доказам, через що його рішення підлягає залишенню без змін,
а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись
ст.ст. 91, 101, ч. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів одноголосно, -

постановила:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення
господарського суду Сумської області
від  10.04.2007р. по справі №
4/1-08  залишити без змін.

Головуючий суддя
Шутенко І.А.

Судді
Бабакова Л.М.

Гончар Т. В.