ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2008 р.

№
505/18-05/10-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової
Т.Б. -головуючого Волковицької Н.О.
Рогач Л.І.

за
участю представників сторін:

позивача

ОСОБА_1

відповідача

Пилипчука
М.П.- директора

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на
постанову

від
28.01.2008 року Київського міжобласного апеляційного господарського суду

у
справі

№
505/18-05/10-06 господарського суду Київської області

за
позовом

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до

Державного
підприємства "Експериментальна база по селекції та насінню
"Олександрія" Інституту цукрового буряківництва УААН

про

стягнення
112192,00грн.

У
судовому засіданні 10.06.2008 року було оголошено перерву до 17.06.2008 року для
підготовки повного тексту постанови.

ВСТАНОВИВ:

Фізична
особа -підприємецьОСОБА_1 звернувся до господарського суду Київської області з
позовом про стягнення з Державного підприємства "Експериментальна база по
селекції та насінню "Олександрія" Інституту цукрового буряківництва
УААН 112192 грн. заборгованості.

13.01.2006
року позивач збільшив суму позовних вимог, враховуючи мінімальні закупівельні
ціни на день розгляду спору та просив стягнути 100055 грн. збитків за
договорами про спільну діяльність та 22590 грн. збитків у вигляді додаткових
витрат внаслідок невиконання умов договорів з контрагентами.

Рішенням
господарського суду Київської області від 13.01.2006р. позовні вимоги
задоволено повністю, стягнуто з ДП “Олександрія” на користь позивача суму збитків
-122645,00 грн., в доход Державного бюджету України державне мито в сумі
1226,45 грн.

Постановою
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 23.02.2006 року
повністю скасовано рішення господарського суду Київської області від 13.01.2006
року та прийнято нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Постановою
Вищого господарського суду України від 15.08.2006 року вказані судові рішення
скасовані, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду
Київської області.

Заявою
від 05.10.2006 року позивач уточнив позовні вимоги та з урахуванням зростання
ринкових цін на зерно пшениці та гречки на день розгляду спору просив суд
стягнути з відповідача 167791,00 грн.

При
новому розгляді господарський суд Київської області рішенням від 25.09.2007
року  позовні вимоги задовольнив
частково.

Стягнув
з ДП "Експериментальна база по селекції та насінництву
"Олександрія" Інституту цукрових буряків Української академії
аграрних наук на користь Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1  28005,00грн. заборгованості.

Стягнув
з ДП "Експериментальна база по селекції та насінництву
"Олександрія" Інституту цукрових буряків Української академії
аграрних наук на користь Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1  302,02 грн. витрат по сплаті державного мита;
21,24 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Стягнув
з Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 на користь ДП "Експериментальна база
по селекції та насінництву "Олександрія" Інституту цукрових буряків
Української академії аграрних наук 4101,12 грн. -витрат на проведення
судово-бухгалтерської експертизи.

За
апеляційною скаргою Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1
судове рішення переглянуто в апеляційному порядку і постановою Київського
міжобласного апеляційного господарського суду від 28.01.2008 року змінено.

"Пункт
4 резолютивної частини рішення вважати пунктом 5.

Резолютивну
частину доповнено пунктом 6:

"6.
В решті частини позову відмовити."

В
решті рішення господарського суду Київської області від 25.09.2007 року у
справі № 505/18-05/10-6 залишено без змін.

Суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особаОСОБА_1 звернувся до Вищого
господарського суду України  із
касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 28.01.2008 року та рішення господарського
суду Київської області від 25.09.2007 року у справі № 505/18-05/10-06 в частині
відмови в задоволенні позову в сумі 126786,00грн., та стягнення з СПД ОСОБА_1
на користь ДП "Експериментальна база по селекції та насінництву
"Олександрія" Інституту цукрових буряків Української академії
аграрних наук 4101,12грн. судових витрат за проведення судово-бухгалтерської
експертизи і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в сумі 154791,00грн.,
мотивуючи касаційну скаргу доводами про те, що постанова є незаконною та
винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права.

На
думку заявника не відповідає дійсності і позиція суду щодо того, що обумовлені
в договорі роботи не є всім необхідним для досягнення  позитивного результату в сумісній діяльності,
так як перелік робіт та вкладів учасників є вичерпним для нормального
вирощування сільськогосподарських культур, так як ДП "Олександрія" є
професійною аграрною установою і точно знає перелік всіх необхідних робіт, що і
було обумовлено в договорах  в повному
обсязі.

Заявник
касаційної скарги також заперечує проти стягнення з останнього  витрат відповідача на проведення
судово-бухгалтерської експертизи.

Заслухавши
доповідь судді -доповідача та присутніх у судовому засіданні представників
сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності
юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в ухвалі у даній
справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу
України, касаційна інстанція рішення місцевих господарських судів та постанови
апеляційних господарських судів переглядає за касаційною скаргою (поданням) та
на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

З
матеріалів справи вбачається, що предметом спору в даній справі є стягнення
збитків, завданих позивачу неналежним виконанням договорів №001 від 01.02.2005
року про спільну діяльність у вирощуванні озимої пшениці та №003 від 01.02.2005
року про спільну діяльність у вирощуванні гречки в сумі 132201,00 грн., а також
в зв'язку з неможливістю виконати свої зобов'язання за договором №145 від
30.03.2005 року перед Приватним підприємством "ПТКБ" у вигляді
вартості попередньо поставленого пального на суму 22590,00 грн.

В
касаційному порядку оскаржується рішення та постанова в частині відмови у позові
у сумі 126786,00 грн. та судових витрат за проведення експертизи.

Приймаючи
рішення та постанову в частині, що оскаржується в касаційному порядку про
відмову у задоволенні позовних вимог суди виходили з того, що відповідно до
частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Необхідною
умовою для застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків, є
наявність складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи
бездіяльності) відповідача, шкідливого результату такої поведінки (шкоди);
причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка
заподіяла шкоду. Саме наявність чотирьох елементів правопорушення є необхідною
вимогою для притягнення до відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Потерпіла
особа, яка вимагає відшкодування збитків, повинна довести факт заподіяння
шкоди, розмір понесених збитків, безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між
заподіянням шкоди і збитками.

Судами
встановлено, що договором №003 про спільну діяльність у вирощуванні гречки від
01.02.2005 року встановлено лише перелік окремих технологічних операцій, а
обов'язку відповідача забезпечити проведення повного комплексу робіт по
вирощуванню гречки встановлено не було, вжиття системи відповідних заходів по
попередженню забур'яненості урожаю гречки та недопущення зрідженості посівів
було спільним обов'язком обох сторін договору, виходячи з мети даного договору
та обов'язку підприємств, зайнятих вирощуванням сільськогосподарських культур, вживати
заходи, передбачені частиною 2 статті 18 Закону України "Про захист
рослин", а тому апеляційний господарський суд відхилив посилання позивача
на втрату урожаю гречки лише з вини відповідача.

Крім
того, суд дійшов висновку, що позивачем в порушення статті 33 Господарського
процесуального кодексу України не доведено що зрідженість посівів гречки, їх
значна забур'яненість спричинена технологічними порушеннями саме у виконанні
відповідачем робіт, передбачених пунктом 2.2 договору №003 про спільну діяльність
у вирощуванні гречки від 01.02.2005 року.

Судовою
колегією також відхилено посилання скаржника на акт обстеження посівів під
урожай 2005 р. полів Державного підприємства "Експериментальна база по
селекції та насінництву "Олександрія" Інституту цукрових буряків
УАНН, оскільки з даного акту не вбачається з вини кого було допущене грубе
порушення технології вирощування гречки та в чому саме полягали такі порушення.

Відповідно
до висновку № 10946 судово-бухгалтерської експертизи від 31.05.2007 року не
можливим визначити чистий прибуток або збитки, отримані сторонами за договором
№ 001 про спільну діяльність у вирощуванні озимої пшениці від 01.02.2005 року
та договором № 003 про спільну діяльність у вирощуванні гречки від 01.02.2005
року, оскільки визначити фактичні витрати, які поніс позивач не можливо.

Відмовляючи
у задоволенні позову про стягнення в якості збитків вартості дизельного
пального, поставленого по договору №145 від 30.03.2005 року укладеного між
позивачем та Приватним підприємством "ПТКБ" та не виконаного з вини
відповідача судами встановлено, що листом від 19.09.2005 року №170 Приватне
підприємство "ПТКБ" розірвало вказаний договір в односторонньому
порядку та зобов'язалось повернути отримані товаро - матеріальні цінності.

За
таких обставин суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність доказів
наявності збитків у позивача на суму вартості пального.

Таким
чином, матеріали справи свідчать, що господарськими судами в порядку статей 43,
101 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об'єктивно
розглянуто в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; досліджено,
встановлено та надано юридичну оцінку наданим сторонами доказам та зроблено
обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позовних вимог в частині
стягнення збитків.

Твердження
заявника про порушення судом норм матеріального та процесуального права не
знайшли свого підтвердження, суперечать матеріалам справи та зводяться до
переоцінки доказів, що відповідно статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України не входить до компетенції касаційної інстанції,
в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування постанови апеляційної інстанції
в частині, що оскаржується в касаційному порядку щодо стягнення збитків колегія
суддів не вбачає.

В
частині стягнення з ОСОБА_1 судових витрат касаційна інстанція зазначає
наступне.

Відповідно
до статей 48, 49 Господарського процесуального кодексу України  судом визначаються суми, які підлягають
сплаті за проведення судової експертизи та покладаються: при задоволенні позову
-на відповідача; при відмові в позові -на позивача, при частковому задоволенні
позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Покладаючи
витрати в сумі 4101,12 грн. на позивача суд першої інстанції не навів ніяких
доводів з цього приводу.

Як
вбачається з матеріалів справи позовні вимоги задоволені частково в сумі
28005,00 грн. За проведення судової експертизи підлягало сплаті 5001,36 грн.
Доказів сплати цієї вартості відповідачем до матеріалів справи не додано, в
зв'язку з чим касаційна інстанція не має змоги надати юридичну оцінку висновкам
господарський судів з цього приводу та вважає за необхідне рішення та постанову
в цій частині скасувати, а справу направити на новий розгляд в цій частині до
господарського суду першої інстанції.

Керуючись
статтями 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110,
11111, 11112 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення
господарського суду Київської області від 25.09.2007 року та постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 28.01.2008 року у
справі № 505/18-05/10-06 господарського суду Київської області в частині
стягнення з ОСОБА_1 4101,12 грн. судових витрат за проведення судово
-бухгалтерської експертизи скасувати.

Справу
в цій частині направити на новий розгляд до господарського суду Київської
області.

В
решті постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від
28.01.2008 року залишити без змін.

Касаційну
скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Головуючий суддя                                        Т.
Дроботова

С у д д і          Н. Волковицька

Л.Рогач