ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2008 р.

№ 20-12/436

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дерепи В.І. –головуючого,

Стратієнко Л.В.,

Подоляк О.А.

за участю повноважних представників:

позивача

відповідача

Чуєва Є.В.,

розглянувши у відкритому засіданні касаційну скаргу

Міністерства оборони РФ в особі Штабу флоту Російської Федерації

на рішення

від 6 травня 2008 року

господарського суду м.Севастополя

у справі за позовом

Приватного підприємства "АСП"

до

Міністерства оборони РФ в особі Штабу флоту Російської Федерації

про

визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2007 року ПП "АСП" звернулося до господарського суду м.Севастополя з позовом до Військової частини № 59131 про визнання права власності на приміщення магазину, загальною площею 109,9 м2, розташованого за адресою: м.Севастополь, пл.Нахімова,2, посилаючись на те, що між сторонами 13.02.1997 року був підписаний акт приймання-передачі незакінченого будівництва зазначеного магазину, тому відповідно до вимог ст.128 ЦК УРСР у нього виникло право власності з моменту передачі майна.

В процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та зазначив відповідачем по справі Міністерство оборони РФ в особі Штабу флоту РФ в м.Севастополі.

Ухвалою господарського суду м.Севастополя від 11 лютого 2008 року проведена заміна первісного відповідача в/ч 59131 належним відповідачем Міністерством оборони РФ в особі Штабу флоту Російської Федерації та визнано явку представників сторін у судове засідання обов’язковою.

Рішенням господарського суду м.Севастополя від 6 травня 2008 року позов задоволено та визнано за ПП "АСП" право власності на будівлю магазину, загальною площею 109,9 кв.м, яка розташована за адресою: площа Нахімова,2 в м.Севастополі.

У касаційній скарзі Міністерство оборони РФ просить вказане рішення господарського суду скасувати, як прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відзив на касаційну скаргу від позивача до суду не надходив.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та на підставі встановлених в ній фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального і процесуального права суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.11110 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час та місце засідання суду.

Пунктом 3.5.1 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Голови Вищого господарського суду України № 75 від 10.12.2002 року передбачено, що ухвала про призначення справи до розгляду в день її прийняття надсилається всім учасникам з повідомленням про вручення.

Окрім того, відповідно до Закону України № 2052-111 від 19.11.2000 року держава Україна приєдналась до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів в цивільних або комерційних справах.

Згідно ст.15 Конвенції, якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень Конвенції і якщо відповідач не з’явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що:

а) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території;

б) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Матеріали справи не містять доказів того, що господарським судом належним чином виконано обов’язок повідомити відповідача про час та місце розгляду справи.

Поряд з цим, матеріали справи містять докази того, що повідомлення про час та місце розгляду справи було вручено представнику відповідача –Міністерства оборони РФ після прийняття рішення у справі 06.05.2008 року лише 20.05.2008 року, що підтверджується ухвалою Арбітражного суду м.Москви від 20.05.2008 року.

При нез’явленні відповідача в судове засідання та відсутності належних доказів про повідомлення останнього про час та місце розгляду справи, господарський суд, в порушення вимог ст.77 ГПК України, не вирішив питання про відкладення розгляду справи в межах строків, передбачених ст.69 ГПК України.

Розглянувши справу у відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про час і місце засідання суду, господарський суд позбавив останнього можливості надати докази в захист своїх інтересів, що протирічить вимогам ст.ст. 42, 43, 22 ГПК України, що визнати законним і обгрунтованим не можна.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що рішення господарського суду, як прийняте з порушенням норм процесуального права, не може залишатись без змін і підлягає скасуванню.

При новому розгляді справи господарському суду необхідно врахувати наведене, більш повно та всебічно з’ясувати обставини справи, суть позовних вимог і заперечень, їх обгрунтованість, зібраним доказам дати належну правову оцінку та відповідно до вимог закону вирішити спір.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду м.Севастополя від 6 травня 2008 року скасувати, задовольнивши касаційну скаргу.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду м.Севастополя в іншому складі суду.

Головуючий, суддя                                                             В.Дерепа

Судді                     Л.Стратієнко

О.Подоляк