ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
Справа
№ 17/191-07-7827
Одеський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:
головуючого судді Л.В. Поліщук
суддів Л.І. Бандури, Л.І. Бойко
Згідно розпорядження Голови Одеського
апеляційного господарського суду № 56 від 05.05.2008 р. проведено заміну у
складі колегії: замінено суддю Л.І. Бойко на суддю В.Б. Туренко.
Згідно розпорядження Голови Одеського
апеляційного господарського суду № 75 від 07.07.2008 р. проведено заміну у
складі колегії: замінено суддю В.Б. Туренко на суддю Л.І. Бойко.
при секретарі судового
представників сторін у судовому засіданні 24.04.2008р:
від позивача -ОСОБА_3
від відповідача -ОСОБА_2
від 3-ої особи -не з'явився;
представників сторін у судовому засіданні від 22.05.2008р.:
від позивача -ОСОБА_3
від відповідача -ОСОБА_2
від 3-ої особи -не з'явився,
представників сторін у судовому засіданні від 12.06.2008р.:
від позивача -не з'явився
від відповідачів - (СПД -фіз. особи ОСОБА_1) -ОСОБА_2,
(ТОВ „Сіріус - РВЛ”)-не
представників сторін у судовому засіданні від 10.07.2008р.:
від позивача -ОСОБА_3
від відповідачів -не з'явилися;
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
ТОВ „Торгова фірма „ТіД”
на рішення господарського суду Одеської області
у справі № 17/191-07-7827
за позовом ТОВ „Торгова фірма „ТіД”
до СПД -фізичної особи ОСОБА_1;
про стягнення 161732,04 грн.
ТОВ „Торгова фірма „ТіД” 26.09.2007
р. звернулося до суду з позовом та уточненнями до нього про стягнення з СПД
-фізичної особи ОСОБА_1 161732,04 грн., які складають суму збитку, заподіяного
у зв'язку зі втратою вантажу під час перевезення.
Рішенням господарського суду Одеської
області від 17.03.2008 р. (суддя Л.Є. Зуєва) в задоволенні позову відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що згідно вантажної декларації № КТ-379 відправником
вантажу є фізична особа ОСОБА_4, одержувачем вантажу - ТОВ „Сіріус-РВЛ”. Отже
ТОВ „Торгова фірма „ТіД” у перевізному процесі участі не приймало, і право на
пред'явлення позову у нього відсутнє, оскільки норми Статуту автомобільного
транспорту України є спеціальними нормами, що регулюють конкретні
правовідносини у сфері перевезення і підлягають застосуванню у пріоритетному
порядку. При цьому право на пред'явлення претензії підприємством, що не є
вантажовідправником або вантажоодержувачем, прямо заборонено. ТОВ „Сіріус-РВЛ”
та ТОВ „Торгова фірма „ТіД” згідно з умовами договору фактично передають один
одному право на пред'явлення позову, що неприпустимо та прямо заборонено
Статутом автомобільного транспорту України.

ТОВ „Торгова фірма „ТіД”, не
погоджуючись з прийнятим судом рішенням, звернулось із апеляційною скаргою, в
якій просить рішення скасувати, позов задовольнити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального права, оскільки судом не було дано правової оцінки
виникненню прав у довірителя - ТОВ „Торгова фірма „ТіД” відповідно до договору
доручення. Суд послався на положення Статуту автомобільного транспорту УРСР в
обґрунтування можливості звернення до суду лише вантажовідправника або
вантажоодержувача, однак в даному випадку застосування норм Статуту є
помилковим, оскільки правовідносини між ТОВ „Торгова фірма „ТіД”, ТОВ
„Сіріус-РВЛ” і СПД ОСОБА_1 не є виключно відносинами по перевезенню вантажу, а
включають відносини угоди доручення, за якою право власності на вантаж виникає
у ТОВ „Торгова фірма „ТіД” відповідно до норм цивільного права з моменту його
придбання, а не отримання від ТОВ „Сіріус-РВЛ”, що також підтверджується п.
2.3. Договору доручення № 12. Тобто ТОВ „Сіріус-РВЛ” є лише повіреним, який діє
за дорученням ТОВ „Торгова фірма „ТіД”, і всі права, які виникають у нього на
виконання договору доручення, є фактично правами довірителя.

У відзиві на апеляційну скаргу СПД
-фізична особа ОСОБА_1 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення, посилаючись на відсутність у позивача права на
звернення з позовом згідно Статуту автомобільного транспорту УРСР, оскільки він
не є вантажовідправником або вантажоодержувачем.

Апеляційна інстанція ухвалою від
22.05.2008 р. залучила ТОВ „Сіріус-РВЛ” до участі у справі в якості
відповідача, виключивши його із складу третіх осіб.

СПД -фізична особа ОСОБА_1 02.07.2008
р. звернувся із клопотанням про відкладення розгляду апеляційної скарги з
посиланням на неможливість його представника -юриста ОСОБА_2 прийняти участь у
судовому засіданні 10.07.2008 р. у зв'язку із службовим відрядженням
останнього. Апеляційна інстанція відхилила вказане клопотання, оскільки суд не
визнав явку представників сторін в засідання 10.07.2008 р. обов'язковою,
представник відповідача ОСОБА_2 був присутній у всіх попередніх судових
засіданнях 24.04.2008 р., 22.05.2008 р. і 12.06.2008 р., надав пояснення і
приймав участь у дослідженні матеріалів справи при розгляді апеляційної скарги
в обох складах судових колегій.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування місцевим
господарським судом норм матеріального і процесуального права, апеляційна
інстанція встановила наступне.

28.02.2007 р. ТОВ „Торгова фірма
„ТіД” та ТОВ „Сіріус-РВЛ” уклали договір доручення № 12, за умовами якого ТОВ
„Сіріус-РВЛ” зобов'язалося від свого імені та за рахунок ТОВ „Торгова фірма
„ТіД” укладати з постачальником товару договори купівлі-продажу або поставки
товару та проводити всі фінансові розрахунки з продавцями та іншими третіми
особами щодо виконання цього договору. Одночасно, 28.02.2007 р. сторони уклали
додаткову угоду до вказаного договору в якій зазначений перелік товару, який
ТОВ „Сіріус-РВЛ” від свого імені та за рахунок ТОВ „Торгова фірма „ТіД”
зобов'язався придбати і передати останньому.

На виконання договору ТОВ „Торгова
фірма „ТіД” перерахувало ТОВ „Сіріус-РВЛ” 162270,00 грн., в т. ч.: 19.03.2007
р. - 140370,00 грн., 21.03.2007р. - 21900,00 грн. В свою чергу, ТОВ
„Сіріус-РВЛ” 27.03.2007 р. придбало у ТОВ „Комп'ютери. Париферіл.
Комплектуючі.” товари на загальну суму 161732,04 грн. і через свого
представника ОСОБА_4, який діяв на підставі доручення, передало фірмі “Вантажне
таксі “Ігал” СПД -     ОСОБА_1 разом з
накладною вищевказаний товар (48 коробів) для перевезення за маршрутом Київ
-Одеса. Відповідач в односторонньому порядку оформив вантажну декларацію № КТ -
379 від 27.03.2007 р., на звороті якої надрукований текст разового договору
„Про надання транспортних послуг” і завантажив вказані короби в автомобіль. Ці
обставини підтверджені матеріалами справи, в т.ч. поясненнями гр. ОСОБА_4,
водія ОСОБА_5, менеджера і вантажника фірми “Ігал” гр. ОСОБА_1 і ОСОБА_6,
наданими Приморському райвідділу Одеського міськуправління ГУМВС України в
Одеській області.

29.04.2007 р. ТОВ „Сіріус-РВЛ”
повідомило позивача про неможливість виконання договору доручення № 12 у
зв'язку із втратою товару при перевезенні, та про повну сплату продавцю
30.03.2007 р. вартості товару на загальну суму 161732,04 грн. (платіжні
доручення № 796 на суму 50000,00 грн., № 829 на суму 50000,00 грн., № 845 на
суму 61732,04 грн.).

11.06.2007 р. ТОВ „Сіріус-РВЛ” та ТОВ
Торгова фірма „ТіД” уклали договір про відступлення права вимоги, згідно якого
ТОВ „Торгова фірма „ТіД” отримало право вимоги за договором перевезення вантажу
від 27.03.2007р., укладеним ТОВ „Сіріус-РВЛ” із СПД -фізичною особою ОСОБА_1
(а.с. 74). Вказаний договір відповідає положенням статей 512-514 ЦК України.

Згідно зі ст. 909 ЦК України і ст.ст.
45, 48 Статуту автомобільного транспорту УРСР за договором перевезення вантажу
автотранспортне підприємство (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй
другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його
особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору
перевезення вантажу підтверджується складанням товарно-транспортної накладної,
яка є основним транспортним документом, що встановлює взаємовідносини між
вантажовідправниками, вантажоодержувачами і перевізником. Отже, єдиним
документом, що підтверджує наявність договору автоперевезення є
товарно-транспортна накладна. В даному випадку така накладна не складалася,
відповідач прийняв вантаж до перевезення за вантажною декларацією, оформленою
ним в односторонньому порядку як разовий договір на надання транспортних
послуг, а тому правовідносини між сторонами виникли із договору про надання
послуг, а не із договору перевезення.

За таких обставин посилання
відповідача на відсутність у позивача права на пред'явлення позову згідно із
ст. 163 Статуту автомобільного транспорту УРСР апеляційна інстанція відхиляє.

Відповідно до положень ст. 901 ЦК
України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не
встановлено договором.

Статтею 906 ЦК України передбачено,
що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору
про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі
наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.
Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним
підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що
належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше
не встановлено договором або законом.

В даному випадку відправник, ТОВ
„Сіріус-РВЛ”, не підписував договір про надання транспортних послуг, тому діють
загальні правила відповідальності. Відповідач, СПД ОСОБА_1, не довів, що
неналежне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили.

За таких обставин апеляційна
інстанція дійшла висновку, що місцевий господарський суд помилково відмовив в
позові з посиланням на відсутність у позивача права на пред'явлення позову
згідно із Статутом автомобільного транспорту УРСР, у зв'язку з чим рішення суду
підлягає скасуванню, а позов задоволенню за рахунок СПД ОСОБА_1 ТОВ
„Сіріус-РВЛ” від відповідальності звільнити.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської
області від 17.03.2008р. у справі № 17/191-07-7827 скасувати, позов
задовольнити.

Стягнути з СПД -фізичної особи
ОСОБА_1, код НОМЕР_1, на користь ТОВ „Торгова фірма „ТіД” 161732,04 грн.
збитків, 118 грн. витрати за ІТЗ судового процесу і 2424,33 грн. витрати по держмиту,
в тому числі за розгляд апеляційної скарги.

ТОВ „Сіріус-РВЛ” від відповідальності
звільнити.

Доручити господарському суду Одеської
області видати відповідний наказ.

Постанова апеляційної інстанції
набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня
набрання постанови законної сили.

Головуючий суддя
Л.В. Поліщук

Суддя
Л.І. Бандура

Суддя
Л.І. Бойко