СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

12.06.2008

Справа №2-29/17232-2007А

За позовом - Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.Феодосія, смт. Щебетовка.

До відповідача - Державної
податкової інспекції в м. Феодосія, м. Феодосія.

Про визнання незаконним на
скасування рішення.

Суддя Башилашвілі О.І.

Секретар судового засідання Романів
В.В.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивач - ОСОБА_2, представник
за усною заявою позивача; ОСОБА_3, від 09.07.08р., представник.

Від відповідач - Радін А.О.,
гол.держ.подат.інспектор, довіреність у справі.

За участю свідка - ОСОБА_4,  ,
посвідчення НОМЕР_1, інспектор ДПІ.

Суть спору: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду АР Крим з позовом
до відповідача - Державної податкової інспекції в м. Феодосія про визнання
незаконним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій
від 09.08.2007р. № 3.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем проведена перевірки з порушенням ч.ч. 2,4 ст. 11-1 Закону України
«Про державну податкову службу України». Крім того, позивач посилається на те,
що рішення про застосування до нього штрафних санкцій підписано особою, яка не
мала на це повноважень.

Відповідач проти позову заперечує,
посилається на те, що перевірка проводилась в рамках закону, а штрафні санкції
застосовані до позивача цілком обґрунтовано в наслідок виявлених та
зафіксованих в акті перевірки порушень.

Після з'ясування усіх обставин
справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів, та після
закінчення яких, суд віддалявся для ухвалення рішення по даній справі до
нарадчої кімнати.

Розглянувши матеріали справи,
заслухав представників сторін та свідка, суд -

В С Т А Н О В И В:

Статтями 8, 9, 10 Закону України
«Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990г. №509, із змінами і
доповненнями, визначені функції органів державної податкової служби, до яких
відносяться, зокрема, здійснення контролю за дотриманням порядку проведення
готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 2 статті 11
Закону України «Про державну податкову службу в Україні» органи державної
податкової служби у випадках, в межах компетенції і порядку, встановлених
законами України, мають право здійснювати контроль, зокрема, за дотриманням
порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому
законом, порядку; наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів
підприємницької діяльності, ліцензій  на
здійснення видів господарської, діяльності, які підлягають ліцензуванню
відповідно до закону, з подальшою передачею матеріалів про виявлені порушення
органам", що видали ці документи, торгових патентів.

Законом України від 25.03.2005р.
№2505 «Про внесення змін в Закон України «Про Державний бюджет України на 2005
рік» і деякі інші законодавчі акти» статтю 11-1 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні» доповнено частиною сьомою такого змісту:
«Позаплановими перевірками вважаються також перевірки в межах повноважень
податкових органів, визначених Законами України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг»,
«Про державне регулювання виробництва і обороту спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», а в інших випадках - за
рішенням суду».

Законом, не пов'язаним з
нарахуванням і сплатою податків, зборів (обов'язкових платежів), є, зокрема,
Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування і послуг», який регулює правовідносини суб'єктів
підприємницької діяльності, що здійснюють розрахункові операції у сфері
торгівлі, громадського харчування і послуг, статтями 15 і 16 якого
визначено,  що контроль за дотриманням
суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари
(послуги), інших вимог цього Закону, здійснюють органи державної податкової
служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок.

За наслідками перевірки торгового
павільйону, що належить позивачу, який розташований за адресою: м. Феодосія,
смт. Коктебель, вул. Десантників, що проводилась посадовими особами ДПІ
13.07.2007р., складений акт №000510 (а.с.12-13), з якого вбачається, що при
реалізації коньяку «Крим» 0,5л., одної пляшки віна «Аліготе», одної пляшки
Шампанського на загальну суму 160,00 грн. РРО не застосовувався, розрахунковий
документ не видавався; сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків
склала 3563,35 грн. з урахуванням покупки; сума готівкових коштів, яка вказана
в поточному звіті РРО складала 18,25 грн..

На підставі акту перевірки відносно
позивача прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі
17895,50 грн. (а.с. 14).

Позивач посилається на ч.2,4 ст.
11-1 ЗУ "Про державну податкову службу України", що планова виїзна
перевірка проводиться по сукупним показникам фінансово-господарської діяльності
платника податків, але згідно цієї статті позаплановою виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу державної
податкової служби. Позаплановими перевірками вважаються також перевірки в межах
повноважень податкових органів, визначених Закони України: "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", "Про державне регулювання виробництва і обігу
спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів", а інших випадках - за рішенням суду.

Згідно ст.11-2 п. 2 Закону України
"Про державну податкову службу України" при проведенні позапланової
виїзної перевірки надаються лише копії наказу керівника податкового органу в
якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її
початку  та  дата закінчення, та направління на перевірку.

Таким чином, поняття позапланових
виїзних перевірок, визначених ст. 11 Закону України «Про державну податкову
службу в України», не розповсюджуються на перевірки по дотриманню вимог Закону
України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг». В межах повноважень наданих Законом України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг», органи державної податкової служби
проводять планові перевірки відносно дотримання порядку проведення
розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування, послуг, інших
вимог Закону № 265 відповідно з затвердженням керівництва податкових органів
щомісячних планів проведення перевірок (Наказ ДПА України від 11.10.2005 р. №
441. Роз'яснення ДПА України від 14.03.2007 р. № 4897/7/10-1416/878).
Перевірки, які не передбачені в планах органів державної податкової служби, але
виникають по іншим обставинам, в тому числі за дорученням Президента України,
Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, вважаються позаплановими.

Суд встановив, що перевірка
торгового об'єкта, що належить позивачу проведена на підставі направлень на
перевірку (а.с. 7-11).

Відповідно до ст. 2 Закону України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування і послуг», розрахункова операція - прийом від покупця
готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів і т.п. за місцем
реалізації товарів (послуг): видача готівкових коштів за повернений покупцем
товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки
оформлення відповідного щодо оплати в безготівковій формі товару покупця або, у
разі повернення (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо
перерахування коштів в банк покупця.

Місце проведення розрахунків - місце,
де здійснюються розрахунки з покупцем за продані товари (надані послуги) і
зберігаються вилучені за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а
також місце одержання покупцем попередньо сплачених товарів (послуг) із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів і т.п.

Відповідно до статті 3 Закону
України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування і послуг» суб'єкти підприємницької діяльності, що
здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів і т.п.) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг,
зобов'язані:

проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані в
установленому порядку і переведені у фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з розпечатуванням відповідних розрахункових документів,
підтверджуючих виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням зареєстрованих в установленому порядку
розрахункових книжок (пункт 1);

видавати особі, яка одержує або
повертає товар, одержує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну суму проведеної операції (пункт 2);

забезпечувати відповідність сум
наявних коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, вказаній в денному
звіті реєстратора розрахункових операцій, а у разі використовування
розрахункової книжки - загальній сумі продажу по розрахункових квитанціях,
виданих з початку робочого дня (пункт 13).

Згідно статті 17 Закону України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування і послуг» за порушення вимог цього Закону до суб'єктів
підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари
(послуги), за рішенням   відповідних   органів
державної   податкової   служби
України застосовуються фінансові санкції в наступних розмірах:

у п'ятикратному розмірі вартості
проданих товарів (наданих послуг), на які виявлена невідповідність у разі
проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів
(наданих послуг), у разі не проведення розрахункових операцій через: реєстратори
розрахункових операцій, у разі не розпечатування відповідного розрахункового
документа, підтверджуючого виконання: розрахункової операції, або проведення її
без використовування розрахункової книжки (пункт 1).

У разі невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, вказаній в
денному звіті, а у разі використовування розрахункової книжки - загальній сумі
продажу по розрахункових квитанціях, виданих з початку робочого дня, до
суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція в
п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлена невідповідність (стаття 22 Закону).

Згідно пункту 4.4. розділу 4
Порядку реєстрації, опломбування і застосування реєстраторів розрахункових
операцій за товари (послуги), затвердженого наказом ДПА України №614 від
01.12.2000р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5.02.2001р. під
№107/5298, із змінами і доповненнями, реєстрація продажу товару (оплати
послуги) через РРО проводиться одночасно з розрахунковою операцією. Розрахунковий
документ повинен видаватися покупцю не пізніше завершення розрахункової
операції. Розрахункова операція вважається проведеною через РРО, якщо дані про
її обсяг введено в режимі реєстрації.

Згідно з пунктом 22 Порядку заняття
торговою діяльністю і Правил торгового обслуговування населення, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №108, касир або інший
робітник, який одержує гроші за товар, під час розрахунку з покупцем, повинен
чітко назвати суму, одержану від покупця, і покласти одержані від нього гроші
окремо на видному місці, оформити розрахунковий документ встановленої форми на
повну суму покупки, назвати покупцю суму здачі, що належить йому, і видати її
разом з розрахунковим документом.

Порушення норм Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» встановлені та зафіксовані актом перевірки.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства
є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних
осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть
бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового
провадження.

У справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

-          на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

-          з
використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

-          обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають

-          значення для прийняття рішення
(вчинення дії);

-          безсторонньо (неупереджено);

-          добросовісно;

-          розсудливо;

-          з дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

-          пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

-          з урахуванням  права
особи на участь у процесі прийняття рішення;

-          своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України,
є принцип законності, який відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених
статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності
свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного позову.

Сукупність наявних в матеріалах
справи доказів, та встановлені судом обставини, свідчать про відсутність
підстав для задоволення позову, оскільки спірне рішення фактично прийнято
відповідачем відповідно до закону з урахуванням виявлених порушень закону
позивачем. При цьому суд не приймає довід позивача, що спірне рішення підписано
не уповноваженою на це особою, у зв'язку з його необґрунтованістю.

Вступна та резолютивна чистини
постанови оголошені - 12.06.2008р.

Повний текст постанови оформлений
та підписаний - 17.06.2008р.

На підставі викладеного, та
керуючись ст.ст. 160,162,167 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову - відмовити.

Постанова  може бути оскаржена  до Севастопольського апеляційного
господарського суду через  господарський
суд АР Крим шляхом  подачі заяви  про апеляційне оскарження постанови в  десятиденний строк з дня її проголошення,
з  подальшим поданням апеляційної скарги
на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження та в порядку передбаченому ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова  набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви (
ст. 254 КАС України)

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Башилашвілі О.І.