ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 12/109

08.07.08

За позовом                    Товариства з обмеженою відповідальністю “Альянс”

До                              Приватного підприємства “Укррембудінвест”

Про                              стягнення 463 563,76 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача           Іващенко М.М. - ю/к (дов. № 08/11 від 21.01.08 р.)

Від відповідача          не з’явився.

Обставини справи:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства “Укррембудінвест” про стягнення 463 563,76 грн. (441 489,29 грн. –основний борг, 22 074,47 грн. –штраф) заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору поставки № 72 від 14.02.2008 р. та відшкодування 4635,64 грн. суми державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою суду від 22.04.08 р. за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 12/109 та призначено розгляд справи на 23.05.08 р.

В судове засідання 23.05.08 р. представники позивача та відповідача не з’явились.

Ухвалою суду від 23.05.08 р. розгляд справи відкладено на 08.07.08 р. в зв’язку з нез'явленням в судове засідання представників позивача та відповідача, зобов’язано сторони виконати вимоги ухвали суду від 22.04.08 р. про порушення провадження у справі № 12/109.

Відповідач письмовий відзив на позов не надав, вимог суду викладених в ухвалах від 22.04.08 р. та від 23.05.08 р. не виконав.

Представник відповідача в судове засідання 08.07.08 р. знову не з'явився.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні Господарського суду міста Києва, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02 - 5/289 із змінами “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України”).

Про поважні причини неявки в судове засідання відповідача чи повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2008 р. між сторонами укладено договір поставки № 72 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Позивач зобов’язувався передавати у власність Відповідачу металопродукцію (далі –Товар), а відповідач зобов’язувався здійснювати оплату товару на умовах даного Договору.

Згідно п. 1.2 Договору асортимент, кількість, ціна та загальна вартість Товару визначається в рахунках-фактурах та накладних, які є невід’ємними частинами Договору.

Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що він відповідно до взятих на себе зобов’язань за Договором поставив відповідачу Товар відповідно до накладних:

№ 07787 від 15.02.2008 р. на суму 86 148,55 грн.;

№ 08344 від 19.02.2008 р. на суму 88 174,63 грн.;

№ 09363 від 22.02.2008 р. на суму 56 692,34 грн.;

№ 10113 від 26.02.2008 р. на суму 86 955,23 грн.;

№ 10149 від 27.02.2008 р. на суму 41 133,97 грн.;

№ 12036 від 06.03.2008 р. на суму 82 450,00 грн. , що наявні в матеріалах справи у якості додатків.

Товар був отриманий уповноваженим представником Приватного підприємства “Укррембудінвест” згідно довіреностей на отримання товару серій ЯНЯ № 707123 від 14.02.08 р., ЯНЯ № 707128 від 19.02.08 р., ЯОТ № 749534 від 06.03.08 р. Ткачук В.Л., без зазначення будь-яких претензій по якості та обсягу отриманого Товару на загальну суму 441 554,72 грн.

З урахуванням переплати відповідачем в сумі 65,43 грн., на момент звернення до суду борг відповідача перед позивачем становить 441 489,29 грн.

В ході судового розгляду справи представник позивача надав усні пояснення, відповідно до яких зазначив, що переплата відповідачем в сумі 65,43 грн. була частково зарахована в рахунок погашення накладної за попередньо поставлений Товар (яка відсутня в матеріалах справи тому, що оплачена) оскільки, відповідно до п. 6.2. Договору в разі відпуску наступної партії Товару до розрахунку за попередню партію (партії), кожна наступна оплата для визначення розмірів відповідальності зараховується в погашення самого раннього боргу незалежно від того, посилання на яку накладну є в платіжному дорученні.

В судовому засіданні 08.07.08 р. представник Позивача надав уточнення позовних вимог, що пов’язане із частковою сплатою боргу Відповідачем в сумі 190 624,63 грн. та докази такої сплати (копії банківських виписок). Тому, приймаючи до уваги, що на момент вирішення спору по суті Відповідач частково сплатив заборгованість за поставлений Позивачем Товар, суд вважає, що провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України в зв’язку з відсутністю предмету спору.

Таким чином, на день розгляду спору заборгованість Відповідача за поставлений Товар становить 250 864,66 грн.

Крім суми основного боргу позивач ставить вимоги про стягнення штрафу, що згідно розрахунку становить 22 074,47 грн. та відшкодування 4 635,64 грн. суми державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з огляду на таке.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного Кодексу України, виникли цивільні права та обов’язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати всій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язанням є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Отже, факт порушення відповідачем договірних зобов’язань судом встановлено.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 250 864,66 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В п. 6.1 Договору зазначено, що в разі несплати повної вартості товару в строк, зазначений в Договорі, зобов’язаний сплатити Постачальнику (позивачу) штраф у розмірі 5 % від вартості поставленого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Стаття 611 чинного ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно розрахунку позивача сума штрафу складає - 22 074,47 грн. (розрахунок в матеріалах справи). Контррозрахунку суми штрафу відповідачем суду не надано. Розрахунок штрафу відповідає матеріалам справи та умовам договору.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення штрафу у розмірі 22 074,47 грн. підлягають задоволенню.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, то судові витрати: державне мито і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

За таких обставин та керуючись ст. ст. 526, 625, 549, 610, 611, 612 ЦК України, ст. ст. 173, 193, 230, 232 ГК України, ст. ст. 33, 49, п. 1-1 ст. 80, ст. ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Альянс” задовольнити частково.

2.          Стягнути з Приватного підприємства “Укррембудінвест” (03061, м. Київ, вул. Шепелєва, 6, код в , р/р 1256 в Філії “Залізничне відділення ПІБ в м. Києві”, МФО 322153, а у випадку відсутності коштів –з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Альянс” (03680, м. Київ, вул. Качалова, 5, код в , р/р 2876 в Філії УніКредит Банку ТзОВ у м. Києві, МФО 300744) 250 864,66 грн. основного боргу, 22 074,47 грн. штрафу, 4 635,64 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В частині стягнення основного боргу в розмірі 190 624,63 грн. провадження припинити.

4.          Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

5.          Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя Прокопенко Л.В.