ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2008 р. Справа № 38/164-08

вх. № 4569/6-38

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Ведерникова В.О. - за довір. № 3475 від 29.07.2008 р., 3-ї особи Дяченко О.Г. - за довір. № 25-22/6866 від 26.09.2008 р., відповідача - Гужва М.В. - за довір. № 2-юр від 18.07.2008 р.,

розглянувши справу за позовом КЗОЗ Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3, м. Харків, 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Контрольно-ревізійне управління в Харківській області,

до Корпорації "Добробуд", м. Харків

про стягнення 18964,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішення виноситься 18.11.2008 р., оскільки в судовому засіданні оголошувалась перерва.

Позовні вимоги Комунального закладу охорони здоров’я Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3 полягають у стягненні на її користь з Корпорації «Добробуд» м. Харків 18964 грн. 00 коп. збитків. Позов обґрунтовано безпідставним перевищенням відповідачем витрат при проведення робіт за договором з позивачем, що було встановлено КРУ в Харківській області.

Представник позивача та третьої особи позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими.

Контрольно-ревізійне управління в Харківській області було залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників учасників процесу, суд встановив:

Позивачем, як замовником, на підставі обопільних актів виконаних робіт, було сплачено відповідачу, як підряднику, 400000 грн. за виконані за договором №187 від 21.09.2007 р. роботи.

КРУ в Харківській області з 11.12.2007 р. по 25.01.2008 р. було проведено планову ревізію у позивача з питань витрачання бюджетних коштів. За наслідками ревізії було встановлено, що відповідачем За висновками ревізії КРУ було встановлено, що в порушення норми Р8-52-2, ДБН Д.2.4-8-2000 «Ресурсні елементні кошторисні норми на ремонтно-будівельні роботи. Криши, покрівлі.», відповідачем було завищено вартість «Заліза оцинкованого товщиною 0,55 мм СІ 11-1797». Так, під час проведення контрольного обміру було встановлено, що при виконанні робіт по розцінці Р8-52-2 «Улаштування примикання висотою 400мм із рулонних покрівельних матеріалів до бетонних стін та парапетів, з улаштування фартуха із оцинкованого заліза». Фактично фартух із оцинкованого заліза виконано із звичайного оцинкованого листа, розрізаного на смуги шириною 15 см та довжиною 203 см та зігнутого, не заводського виготовлення. Також було встановлено, що виготовлення фартуха із оцинкованого заліза на місці враховано розцінкою Р8-52-2 (виконуються із оцинкованого заліза (яке списується в тонах), а не із готових елементів). Згідно даних наданих Мінбудом України, середня регіональна вартість однієї тони «Заліза листового оцинкованого, товщиною, 0.55 мм. С 111-1797» у 2007 році становила 11621,65 грн. (без ПДВ), а із урахуванням доставки та заготівельно-складських витрат вартість однією тони становить 11948,23 грн. За результатами контрольного обміру встановлено що всього було використано 154 кв. м. заліза оцинкованого, що з урахуванням норми витрати відходу матеріалу - 2% буде дорівнювати 0,71 т. Завищення вартості матеріалів призвело, згідно акту перевірки, до завищення вартості виконаних робіт на суму 18964 грн., і вказану суму позивач просить стягнути на його користь як збитки, заподіяні відповідачем.

Проте, суд не може погодитись з таким висновками з огляду на таке:

Ст. 6 Закону України “Про ціни і ціноутворення” встановлено, що в народному господарстві застосовуються вільні ціни і тарифи, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи. При чому, вільні ціни і тарифи встановлюються на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів (ст. 7 вказаного закону). Державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом встановлення: державних фіксованих цін (тарифів); граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів (ст. 8 вказаного закону). Згідно ст. 9 Закону України “Про ціни і ціноутворення” державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються на ресурси, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, на товари і послуги, що мають вирішальне соціальне значення, а також на продукцію, товари і послуги, виробництво яких зосереджено на підприємствах, що займають монопольне (домінуюче) становище на ринку. Державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються державними органами України.

Згідно ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 33 господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем та третьою особою на його стороні не надано суду доказів на підтвердження того, що ціни за договорами сторін були встановленими або врегульованими державою.

Оплачуючи роботи за договорами, позивач тим самим виконував взяті на себе зобов’язання, які в силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України повинні виконуватись суб’єктами господарювання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України ( 435-15 ) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також судом враховується, що згідно висновку спеціаліста-економіста № 2424 від 15.04.2008 р., виконаного на вимогу прокуратури Московського району м. Харкова, завищення позивачем витрат бюджетних коштів в сумі 18964 грн. внаслідок заподіяння шкоди Корпорацією «Добробуд», документально не підтверджується.

Крім того, доказів повірення вимірювальних приладів, за допомогою яких здійснювались вимірювання при проведення ревізії КРУ, позивачем та третьою особою суду не надано.

Згідно ч. 2 ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

З огляду на викладене, та враховуючи, що відомості, зазначені в акті перевірки КРУ в Харківській області про перевищення витрат та обсягів виконаних робіт не відповідають обопільно визначеними сторонами обсягам та витратам при прийнятті виконаних робіт, враховуючи сплив значного проміжку часу від прийняття робіт позивачем та часом перевірки, а також можливість позивача виявити недоліки в виконаних роботах відповідача при звичайному способі їх прийняття, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову.

Судові витрати у справі підлягають залишенню за позивачем.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 12, 15, 22, 33, 43, 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Суддя