СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21"
липня 2008 р.

Справа  № 30-26/308-07-6587

За
позовом:    Фізична особа -підприємець ОСОБА_1

Третя
особа на стороні
позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2

До
відповідача:   Одеська міська рада;

Комунальне підприємство „Одеське
міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості”

Про  визнання
права власності

Суддя                       РОГА
Н.В.

Представники:

Від
позивача:  ОСОБА_1.- згідно паспорту, ОСОБА_3.-
довіреність від 19.09.2007р.

Від
третьої особи: не
з'явився;

Від
відповідача: Нікішев
О.В.- довіреність №242исх-гс від 25.04.2008р.

Від
відповідача: ОМБТІ
та РОН_Найда Д.І.- довіреність №485 від 07.07.2008р., Щеглаков О.М.-
довіреність №507 від 14.07.2008р.

СУТЬ
СПОРУ: Позивач,
Фізична особа -підприємець (далі - підприємець ) ОСОБА_1, звернувся до
господарського  суду Одеської
області  з позовною заявою  до
Одеської міської ради та
Комунального підприємства „Одеське міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості” (далі - КП „ОМБТІ та РОН”)  про визнання права власності на будівлю -
автомобільну ручну мийку  загальною
площею 127,7 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1та  зобов'язання КП „ОМБТІ та РОН” зареєструвати право
власності позивача на зазначений об'єкт.

В
ході розгляду справи, позивач надав до суду уточнення позовних вимог, згідно
яких просить суд визнати за ним право власності на будівлю - автомийку
загальною площею 127,7 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1

Представник
позивача позовну заяву підтримує, наполягає на своїх вимогах.

Відповідач
-Одеська міська рада  письмового відзиву
на позовну заяву до суду не надала. В судовому засіданні представник
відповідача проти позову заперечував, посилаючись на  його необґрунтованість та безпідставність.

КП
„ОМБТІ та РОН” письмового відзиву на позовну заяву до суду не надало. В
судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечує, посилаючись
на його необґрунтованість та безпідставність.

Ухвалою
Одеського апеляційного господарського суду від 16.10.2007р. до участі у справі
у якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору залучено Журавського Сергія . Зазначена третя особа , згідно
наявної в матеріалах справи заяви, повністю підтримує позов підприємця ОСОБА_1.

В  матеріалах справи наявна касаційна
скарга  громадян ОСОБА_4., ОСОБА_5. та
ОСОБА_6. на постанову Одеського апеляційного господарського суду від
01.11.2007р. у даній справі, а також клопотання зазначених громадян про
залучення їх до участі у справі. За таких обставин, судом розглянуто питання
щодо залучення до участі у справі у якості третіх осіб зазначених
громадян.  Відповідно до ст.27 ГПК
України  треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору , можуть вступити у справу на стороні
позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом , якщо
рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки  щодо однієї з сторін. З матеріалів справи не
вбачається, що рішення з даного господарського спору може вплинути на їх права
або обов'язки  щодо однієї з сторін у
даній справі, адже , згідно листа Одеської регіональної філії Державного
підприємства „Центр державного земельного кадастру при державному комітеті
України по земельних ресурсах” від 29.08.2007р.
суміжним землекористувачем земельної ділянки поАДРЕСА_1є лише  ОСОБА_7. Згідно ж листа КП „ОМБТІ та РОН” від
21.08.2007р.  співвласниками
домоволодіння АДРЕСА_1є ОСОБА_1., ОСОБА_5., ОСОБА_7., ОСОБА_8. Власником домоволодіння
АДРЕСА_2, яке межує з домоволодінням №2, є ОСОБА_9.  ОСОБА_5., згідно наявної у матеріалах справи
заяви, претензій до позивача не має.

За
таких обставин, у суду не має підстав для залучення   громадян ОСОБА_4., ОСОБА_5. та ОСОБА_6.  до участі у справі у якості третіх осіб.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив:

Згідно
з договором на право забудови, укладеним 16.04.1948р. між фізичною особою та
Управлінням виконкому Одеської міської ради, земельна ділянка, на якій
здійснено будівництво спірного об'єкту, передана під забудову житлової будівлі.
Статтею 381 Цивільного кодексу України визначено, що садибою є земельна ділянка
разом із розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими
будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

У
разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо
інше не встановлено договором або законом.

20
жовтня 2004р.  між Приватним
підприємством Фірма „АСОЛЬ” (Підрядник) та ОСОБА_1. (Замовник) був укладений
Договір №3710, згідно якого Замовник доручає та оплачує, а підрядник
зобов'язується виконати будівельні роботи по перебудові навісу -Р,
розташованого за адресою:АДРЕСА_1 ,під господарську будову. Строки виконання
робіт -2 місяці. 25 грудня 2004р. сторони підписали Акт приймання-здачі
виконаних робіт.  Оплата виконаних робіт
та придбання матеріалів на реконструкцію та будівництво здійснювалося ОСОБА_1.
, що підтверджується накладними на придбання матеріалів, копіями квитанцій до
прибуткових касових ордерів.

Листом
від 30.12.2004р. за №34780 Управління архітектури та містобудування виконкому
Одеської міської ради дозволило ОСОБА_2. замовити в ліцензованій проектній
організації технічний висновок про стан конструкцій та можливість подальшої
експлуатації будівлі під літ.”Р”, реконструйованої  під автомийку на земельній ділянці  за адресою: АДРЕСА_1

Листом
від 19.04.2005р. №416 Управління інженерного захисту території міста та
розвитку узбережжя погодило ОСОБА_2. можливість вводу в експлуатацію автомийки
поАДРЕСА_1. Даний технічний висновок було погоджено Санітарно-епідеміологічною
станцією м.Одеси (31.05.2005р.), Головним управлінням МНС України в Одеській
області (12.04.2005р.), відділом Державтоінспекції ОМУ УМВС України в Одеській
області (22.04.2005р.).

17
лютого 2006р. між гр..ОСОБА_2. та ОСОБА_1. був укладений Договір дарування ,
згідно якого гр..ОСОБА_2подарував, а гр..ОСОБА_1. прийняла в дар 310 частини
житлового будинку з господарчими спорудами, що знаходяться у АДРЕСА_1та
складається в цілому з одного кам'яного житлового будинку під літ.”А” загальною
площею 47,9 кв.м, та надвірних споруд : „Д,Н”- два сараї, „Е,О” -дві вбиральні
, „Р”- навіс, №1- огорожа, І- мостіння, що розташовані на земельній ділянці
площею 1630 кв.м.  Згідно Витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9872237 від 17.02.2006р.  ОСОБА_1. є власником 310 частин будинку
поАДРЕСА_1, до складу яких входить будівля під літ.”Р”, реконструйована  під автомийку .

ОСОБА_1.
з 2001р. зареєстрована як фізична особа - підприємець, тому належне їй на праві
власності майно вирішила використовувати для здійснення господарської
діяльності .

Згідно
Довідки Державної податкової Інспекції у Київському районі м. Одеси  від 20.08.2007р.  ОСОБА_1. перебуває на обліку у ДПІ у
Київському районі м. Одеси як платник земельного податку за земельну ділянку
площею 89,53 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, заборгованості по платежам
не має.

Відповідно
до листа Одеської регіональної філії Державного підприємства „Центр державного
земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах”  від 16.06.2007р. матеріали щодо оформлення
правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яка знаходиться у
користуванні ОСОБА_1. , розташованої за адресою:АДРЕСА_1, знаходяться у
виробництві Одеської регіональної філії
згідно з заявою ОСОБА_1.  та
направленням  управління земельних
ресурсів Одеської міської ради.

Згідно
Висновку №3377 судової будівельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою
Київського районного суду м. Одеси у справі №2-128606  автомийка поАДРЕСА_1 відповідає таким
нормативно-технічним вимогам:  СНиП
3.03.01-87 „Несущие и ограждающие конструкции”, додатку 3.1 табл.1 ДБН 360-92*
„Градостроительство. Планировка и настройка городских и сельских поселений”,
ДБН В.1.1-7-2002 „Пожарная безопасность обектов строительства”, п.2.1. додатку
2 СНИП 2.03.13-88 „Полы», п.3.67 табл.15 СНиП 3.04.01-87 «Изоляционные и
отделочные покрытия», ДБН В.2.6-14-95 «Покрытия зданий и сооружений».  Крім того, у Висновку зазначено, що автомийка
не здійснить негативний вплив на будівлі та земельні ділянки, що належать
ОСОБА_4та ОСОБА_6(АДРЕСА_3), ОСОБА_10. та ОСОБА_11. (АДРЕСА_4), ОСОБА_5.
(АДРЕСА_5).   Згідно технічного висновку
про стан конструкцій та можливість експлуатації автомийки за адресою:АДРЕСА_1,
виготовленого Державним підприємством Одеський Спеціальний науково-дослідний і
проектно-конструкторський інститут СНЛ і ПКІ (ліцензія АА №108031) ввід в
експлуатацію зазначеної мийки не здійснить негативного впливу на компоненти
техногенного середовища.

На
даний час об'єкт повністю готовий до експлуатації, позивачем укладено договори
на водопостачання та водовідведення, вивіз твердих побутових відходів , договір
на приєднання до електричних мереж, договір про постачання електричної енергії,  та інші договори, необхідні для належного
використання зазначеного об'єкту .

Позивач
вважає, що  відповідно до ст.319
Цивільного кодексу України власник майна володіє, користується ,
розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.392 цього ж Кодексу
власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності , якщо це
право оспорюється або не визнається іншою особою.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України,
позивач просить суд визнати за ним право власності на будівлю - автомийку
загальною площею 127,7 кв.м, розташовану за адресою:АДРЕСА_1

Представник
відповідача -Одеської  міської ради  проти позову заперечує, посилаючись на  його необґрунтованість та безпідставність, а
також на порушення позивачем при здійсненні будівництва  встановлених чинним законодавством норм та
правил.

Представник
відповідача - КП „ОМБТІ та РОН” вважає, що між ним та позивачем відсутній
предмет спору щодо реєстрації права власності.

Розглянув
матеріали справи суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог   за таких підстав:

Згідно
ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно
до ст.. 16 цього ж кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним
із способів захисту є визнання права.

Відповідно
до ст. 177 Цивільного кодексу України
об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші, цінні  папери,
інше  майно,  майнові
права,  результати  робіт, послуги,   результати інтелектуальної, творчої
діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Згідно
ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу  України, право власності є непорушним і ніхто
не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Як
вбачається з матеріалів справи, 17 лютого 2006р. між гр..ОСОБА_2. та ОСОБА_1.
був укладений Договір дарування, згідно якого гр..ОСОБА_2подарував, а
гр..ОСОБА_1. прийняла в дар 310 частини житлового будинку з господарчими
спорудами, що знаходяться у АДРЕСА_1та складається в цілому з одного кам'яного
житлового будинку під літ.”А” загальною площею 47,9 кв.м, та надвірних споруд :
„Д,Н”- два сараї, „Е,О” -дві вбиральні , „Р”- навіс, №1- огорожа, І- мостіння,
що розташовані на земельній ділянці площею 1630 кв.м.  Згідно Витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно № 9872237 від 17.02.2006р.
ОСОБА_1. є власником 310 частин будинку поАДРЕСА_1, до складу яких
входить будівля під літ.”Р”, реконструйована
під автомийку .

Згідно
з ч. 1 ст. 722 Цивільного кодексу України
право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його
прийняття.

Відповідно
до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент
укладення договору)  до особи, яка
придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на
земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у
розмірах, встановлених договором.

Якщо
договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір
земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту
частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Отже,
у позивача по справі виникло право на оформлення землекористування у
встановленому чинним законодавством порядку. Згідно листа Одеської регіональної
філії Державного підприємства „Центр державного земельного кадастру при
державному комітеті України по земельних ресурсах” від 20.03.2008р. матеріали
щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яка
знаходиться у користуванні ОСОБА_1., розташованої за адресою:АДРЕСА_1,
знаходяться у виробництві Одеської регіональної філії  згідно з заявою ОСОБА_1.  та направленням  управління земельних ресурсів Одеської
міської ради.

З
наявного в матеріалах справи технічного паспорту на житловий будинок
індивідуального житлового фонду за адресою АДРЕСА_1квартал 185 вбачається, що
ОСОБА_1. самочинно збудовано автомийку, яка визначена під літерою “Р1” та
складається з приміщень Іа -1, Іа-2 площею
85,3 кв.м. на першому поверсі; приміщень
Іа -3,  Іа -4 площею 42,4 кв.м. на
другому поверсі, а всього загальною площею 127,7 кв.м.

З
наданих на огляд суду апеляційної інстанції доказів (договір підряду № 37/10
від 30.10.2004 р., укладений між ППФ “Асоль” та ОСОБА_1.; акт приймання-здачі
виконаних робіт від 25.12.2004 р.; накладні на придбання будівельних
матеріалів; копії фіскальних та товарних чеків; квитанції до прибуткового
касового ордеру) вбачається, що самочинне будівництво здійснено позивачем з
придбаних нею матеріалів та за рахунок її коштів.

Крім
того, на замовлення СПД ОСОБА_1. 20.03.2006 р. Південним РЕМ ВАТ
“Одесаобленерго” виконано роботи щодо технічних умов № 145 (2 ТУ) на
проектування та підключення електроустановок на електропостачання мийки за
адресою: вул. Гвардійська, 2, після чого 20.03.2006 р. між ВАТ “Одесаобленерго”
та СПД ОСОБА_1. укладено договір № 145 про приєднання до електричних мереж.

05.05.2006
року між позивачем та СПД -фізичною особою ОСОБА_12. укладено договір № 11 на
виконання робіт по монтажу електроспоживання та складено акт приймання
виконаних підрядних робіт за травень 2006 року, найменування об'єкту -автомийка
поАДРЕСА_1

19.05.2006
р. Територіальне управління державної
інспекції з енергозбереження по Одеській області Державної інспекції з
енергозбереження виготовило експертний висновок № 18 -15/1068/06 рн  про відповідність об'єкта -мийка
АДРЕСА_1нормативним актам з питань енергозбереження. Термін дії експертного
висновку -до 19.05.2008 року.

08.06.2006
р. між ВАТ ЕК “Одесаобленерго” та фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1.
укладено договір № 3033 на постачання електричної енергії, предметом якого є
продаж споживачу  (фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_1.) електричної енергії для забезпечення потреб
електроустановок споживача.

Згідно
з частиною 5 ст. 376 Цивільного кодексу України
на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.

Як
вбачається з Акту від 25.05.2006 р., складеного комісією органу самоорганізації
населення -комітет мікрорайону “Чубаївка”, та з заяви співвласників житлового
будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_7., ОСОБА_7, які є суміжними з позивачем
землекористувачами, претензій до позивача вони не мають, стосовно реконструкції
частини житлового будинку не заперечують.

Заявою
від 29.10.2007 р. фізична особа ОСОБА_2повідомив суд апеляційної інстанції щодо
відсутності будь-яких майнових претензій до ОСОБА_1., зазначивши, що автомийку
за адресою: АДРЕСА_1будувала ОСОБА_1. Згідно наявної в матеріалах справи заяви
від 05 06.2008р. ОСОБА_5., яка також є співвласником будинку  також не має претензій до ОСОБА_1.           Таким чином, порушень прав інших
осіб не встановлено.

Згідно
зі ст. 316 Цивільного кодексу  України
правом  власності  є право особи на річ (майно),  яке вона здійснює відповідно до закону за
своєю волею,  незалежно від  волі інших осіб. Зміст права власності
визначений ст. 317 цього ж Кодексу , згідно з якою власникові   належать
права  володіння,  користування
та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 319 Цивільного кодексу
України  власник  володіє,
користується,
розпоряджається   своїм майном на
власний розсуд і  має  право вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав (ст. 319 ЦК України).  Отже,
підприємець ОСОБА_1. мала повне право здійснити реконструкцію належного йому на
праві власності майна, що і було зроблено нею за власні кошти .

Згідно
Висновку №3377 судової будівельно-технічної експертизи  , призначеної ухвалою Київського районного
суду м. Одеси у справі №2-128606
автомийка по АДРЕСА_1 відповідає таким нормативно-технічним
вимогам:  СНиП 3.03.01-87 „Несущие и
ограждающие конструкции”, додатку 3.1 табл.1 ДБН 360-92* „Градостроительство.
Планировка и настройка городских и сельских поселений”, ДБН В.1.1-7-2002
„Пожарная безопасность обектов строительства”, п.2.1. додатку 2 СНИП 2.03.13-88
„Полы», п.3.67 табл.15 СНиП 3.04.01-87 «Изоляционные и отделочные покрытия»,
ДБН В.2.6-14-95 «Покрытия зданий и сооружений».
Крім того, у Висновку зазначено, що автомийка не здійснить негативний
вплив на будівлі та земельні ділянки, що належать ОСОБА_4та ОСОБА_6(АДРЕСА_3),
ОСОБА_10. та ОСОБА_11. (АДРЕСА_4), ОСОБА_5. (АДРЕСА_5).   Згідно технічного висновку про стан
конструкцій та можливість експлуатації автомийки за адресою:АДРЕСА_1,
виготовленого Державним підприємством Одеський Спеціальний науково-дослідний і
проектно-конструкторський інститут СНЛ і ПКІ (ліцензія АА №108031) ввід в
експлуатацію зазначеної мийки не здійснить негативного впливу на компоненти
техногенного середовища.

Згідно
ч.1 ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою.

За таких обставин, суд вважає за можливе
задовольнити вимогу позивача щодо визнання за ним права власності на  будівлю - автомийку загальною площею
127,7 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1

Судові
витрати по сплаті держмита та витрат на забезпечення судового процесу покласти
на відповідачів згідно зі ст.ст.44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.
Позовну заяву Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1- задовольнити.

2.
Визнати за фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1(код ЄДРПОУ НОМЕР_1,
АДРЕСА_1)  право власності на будівлю
- автомийку загальною площею 127,7 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1

3.Стягнути
з   Одеської міської ради (м.Одеса,
пл..Думська, 1 ) на користь фізичної особи -підприємця ОСОБА_1( код ЄДРПОУ
НОМЕР_1,АДРЕСА_1)   судові витрати по
сплаті державного мита у сумі 85 грн.  та
витрати на ІТЗ судового процесу у сумі 118 грн.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його
підписання.

Накази  видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписане 22 липня
2008р.

Суддя
Рога Н. В.