ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2008 р.

Справа № 20/37

Господарський суд Івано -Франківської області у складі:

судді Кобецької Світлани Миколаївни

При секретарі Колісник Оксані Михайлівні

Розглянувши матеріали справи:

за позовом Івано-Франківської міської ради, вул.Грушевського,21, м.Івано-

Франківськ, 76000;

до відповідачів 1. Управління освіти і науки виконкому Івано-Франківської міської ради,

вул.С.Бандери, 10-а, м.Івано-Франківськ, 76000;

2. ПП "Андбуд" вул.М.Вовчка,30/2, м.Івано-Франківськ, 76000;

про визнання договору недійсним

Представники:

Від позивача: Івано-Франківської міської ради: Гуменний О.І.- спеціаліст юридичного

віддділу,(довіреність №96/01-17/07- в від 21.01.08р.);

Від відповідача: ПП"Андбуд": Заркевич А.В.-представник, (довіреність № б/н від 12.10.07р.);

Від відповідача: Управління освіти і науки виконкому Івано-Франківської міської ради:

Яремин І.І.- представник,(довіреність№ 1085/05-17/07-в від 24.07.06р.)

СУТЬ СПОРУ: заявлено позов про визнання недійсним договору "На інвестування

будівництва" № 106 від 21.04.03р.

В судовому засіданні оголошувались перерви з 02.10.2008р. до 22.10.2008р., з 22.10.2008р. до 24.10.2008р.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, при цьому вказує на:

- невідповідність нормам чинного законодавства договору №106 "На інвестування

будівництва";

- те, що при укладенні спірного договору, відповідач 1 - Управління освіти та науки

виконавчого комітету вийшло за межі наданих йому повноважень;

- те, що Івано-Франківська міська рада не приймала жодного рішення щодо інвестування

будівництва, що здійснювалось Управлінням освіти та науки виконавчого комітету Івано-

Франківської міської ради та ПП "Андбуд";

- ст.10 ЗУ "Про місцеве самоврядування", на основі якої міські ради є органами місцевого

самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх

імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування;

- ст.16 ЗУ "Про інвестиційну діяльність", відповідно до якої місцеві ради народних депутатів у

межах своїх повноважень здійснюють регулювання інвестиційної діяльності на своїй

території;

- ст.41 ЦК УРСР, яка визначає поняття угоди;

- ст.48 ЦК УРСР, яка вказує, що недійсною є угода, яка не відповідає вимогам законодавства;

- ст.203 ЦК України, що визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності

правочину;

- ст.51 Бюджетного кодексу України, положення якої вказують на стадії виконання державного

бюджету України за видатками;

- роз"яснення Вищого арбітражного суду України від 12.03.1999р. № 02-5/111 "Про деякі

питання практики вирішення спорів, пов"язаних з визнанням угод недійсним".

Представник відповідача 1 визнав позовні вимоги в повному обсязі, при цьому вказуючи на те,що оспорюваний договір був ним підписаний всупереч Положенню про управління освіти та науки , затвердженого Івано- Франківською міською радою 10.10.2002 р. , тобто без відповідних повноважень.

Представник відповідача 2 свої заперечення стосовно даного позову виклав у відзиві на позовну заяву. При цьому вказує на те, що:

- спірний договір жодним чином не порушує і не оспорює прав та законних інтересів позивача

по справі;

- позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до господарського суду з

приводу визнання недійсним спірного договору;

- у постанові ЛАГС України від 20.06.2007 по справі № 16/330 містяться підтвердження тому, що договір укладений у відповідності до норм чинного законодавства і жодним чином не порушує законних прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Розглянувши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, з"ясувавши фактичні обставини, суд, -

в с т а н о в и в :

21.04.2003р. між Управлінням освіти та науки виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та ПП "Андбуд" (відповідачі по справі) укладено договір № 106 про інвестування будівництва гаражів з приміщеннями для вивчення автосправи за адресою вул.Новгородська,15 у м.Івано-Франківську.

Позивач по справі - Івано-Франківська міська рада звернулась до суду із позовом про визнання недійсним Договору № 106 від 21.04.2003р. укладеного відповідачами.

Крім того, звернулась до суду з клопотанням № 1229 від 22.10.2008р., в якому просить

поновити Івано-Франківській міській раді строк для звернення з позовом, вказуючи при цьому, що Рада дізналась про наявність спірного Договору в ході розгляду адміністративної справи № А-6/313 за позовом ПП "Андбуд" до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання протиправною бездіяльність виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. Провадження у вказаній справі відкрито 05.09.2007р., згідно ухвали Господарського суду Івано-Франківської області (ухвала додана до клопотання).

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

З огляду на ст.257 ЦК України, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки.

Згідно з вимогами ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини

пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, за змістом наведених норм, право позивача на звернення до суду із позовом про

захист порушеного права може бути поновлене, якщо суд визнає поважною причину пропуску, встановленого законом процесуального строку. З огляду на те, що позивач, про укладення відповідачами спірного договору № 106 від 21.04.2003р. дізнався при розгляді судом адміністративної справи № А-6/313, провадження в якій відкрито 05.09.2007р. ( ухвала про відкриття провадження в адміністративній справі від 05.09.2007р., міститься в матеріалах справи), а відповідачами не спростовано та не доказано іншого, суд вважає за необхідне причину пропуску строку позовної давності визнати поважною.

Враховуючи приписи ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності слід рахувати з дня

коли особа довідалась про порушення свого права, тобто з 05.09.2007р.

Згідно з вимогами ч.1 ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За загальним правилом ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є

недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п"ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК України).

Стаття 203 ЦК України вказує на загальні вимоги, додержання яких є необхідним для дійсності правочину:

- зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а

також моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.236 цього Кодексу, правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення.

Стаття 203 Цивільного кодексу України ( діючого) кореспондується зі ст. 48 Цивільного кодексу України 1963 року в редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору , а саме недійсною є та угода , що не відповідає вимогам закону.

Як правило, письмова угода укладається шляхом складання документа, що визначає її

зміст, і підписується безпосередньо особою, від імені якої вона укладена або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема на законі, довіреності, установчих документах. Для укладення угод органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють в межах повноважень, наданих законом, іншим правовим актом або установчими документами.

Як вбачається з договору № 106 на інвестування будівництва, Управління освіти та науки виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в особі начальника діяло на підставі Положення про управління освіти та науки затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради від 10.10.2002р. (наявне в матеріалах справи).

З огляду на вище вказане Положення, Управління освіти та науки м.Івано-Франківська утворюється сесією міської ради, підзвітне і підконтрольне міській раді, підпорядковується міському голові, виконавчому комітету міської ради та Управлінню освіти Івано-Франківської державної адміністрації, Міністерству освіти і науки України.

Положенням про управління освіти та науки Івано-Франківського міськвиконкому

затвердженим рішенням Івано-Франківської міської ради 10.10.2002р. визначено повноваження Управління освіти та науки виконкому Івано-Франківської міської ради. Проте приписи вище вказаного Положення не містять вказівки про наявність повноважень у відповідача 1 на укладення договорів про інвестування коштів у будівництво, що свідчить про відсутність у відповідача 1 належного обсягу правоздатності та виключає саму можливість укладення цим Управлінням будь-яких угод на законних підставах, крім угод про співпрацю (п.5.6 Положення), тобто мається на увазі співпраця у виконанні основних завдань, які визначені Положенням.

Таким чином, підписання договору начальником Управління освіти та науки Івано-Франківського міськвиконкому, без відповідних повноважень, визнається судом підставою для визнання укладеної угоди недійсною в силу ч.1 ст.215 ЦК України, тобто такої, що не відповідає вимогам закону.

Обов"язком другої сторони по договору, в даному випадку відповідача 2 - ПП "Андбуд", з яким укладено угоду, є перевіряти повноваження сторони - відповідача 1, на укладення угод . Такі твердження грунтуються на роз"ясненні Вищого арбітражного суду України № 02-5/111 від 12.03.1999р. "Про деякі питання практики вирішення спорів пов"язаних з визнанням угод недійсними".

Відповідно до ч.1 ст.10. ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні,

міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

З огляду на п.14 Положення про управління освіти та науки Івано-Франківського міськвиконкому, що затверджене рішенням Івано-Франківської міської ради від 10.10.2002р. Управління освіти та науки фінансується за рахунок коштів міського бюджету.

Крім того, ЗУ "Про інвестиційну діяльність" визначає загальні правові, економічні та соціальні умови інвестиційної діяльності на території України.

Згідно з ч.2 ст.12 вказаного Закону, управління державними інвестиціями здійснюється республіканськими і місцевими органами державної влади й управління та включає планування, визначення умов і виконання конкретних дій по інвестуванню бюджетних і позабюджетних коштів.

Положеннями ст.16 ЗУ "Про інвестиційну діяльність" визначено, що Верховна Рада Кримської АРСР та місцеві Ради народних депутатів у межах своїх повноважень здійснюють регулювання інвестиційної діяльності на своїй території, в тому числі шляхом погодження питань про створення виробничих і соціальних об"єктів, використання природних ресурсів суб"єктами інвестиційної діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи та показів сторін, Івано-Франківська міська рада не приймала жодного рішення щодо інвестування будівництва.

Що стосується твердження відповідача 2 - ПП " Андбуд " про те, що договір на

інвестування будівництва від 21.04.2003 р. № 106 досліджувався Львівським апеляційним господарським судом на предмет законності і правомірності і такий факт не доводиться знову при вирішенні інших спорів , то з огляду на приписи статті 35 ГПК України ,факти встановлені рішенням господарського суду під час розгяду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. В даному випадку судом не може бути використано такий факт , як преюдиціальний з огляду на те, що Відповідач 2 посилається на постанову Львівського апеляційного господарського суду по справі за позовом ПП"Андбуд" до відповідача Управління освіти та науки виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. Таким чином у вказаному спорі не була стороною Івано-Франківська міська рада та судом не досліджувались обставини щодо порушення інтересів позивача та не досліджувались факти повноважності відповідача 1 на укладення договору.

З огляду на Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 13.08.2008р.

№ 01-8/482, відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Отже, за змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад сторін як у справі, що розглядається господаським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для розглядуваної справи.

Доводи відповідача 2 ПП"Андбуд", що виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради приймались: рішення № 445 від 21.10.2003р. про надання дозволу Управлінню освіти та науки Івано-Франківського міськвиконкому на проведення проектно-пошукових робіт; рішення № 513 від 16.12.2003р. про погодження матеріалів попереднього погодження місця розташування земельних ділянок відповідачу 1 по справі; рішення № 86 від 27.02.2004р. про затвердження проекту відведення земельних ділянок відповідачу 1 та укладався договір оренди землі від 09.02.2005р. між Івано -Франківською міською радою та Управлінням освіти та науки Івано-Франківського міськвиконкому не береться судом до уваги, оскільки такі рішення та договір дають право відповідачу 1 на правомірне використання земельної ділянки, але не наділяють повновженнями на укладення спірного договору на інвестування будівництва.

Крім того, вище вказані рішення були прийняті та договір оренди земельної ділянки укладений після укладення спірного договору.

Що стосується заперечення відповідача 2 - ПП "Андбуд" щодо того, що виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради було прийнято рішення № 515 від 16.12.2003р. про надання дозволу Управлінню освіти та науки Івано-Франківського міськвиконкому (відповідачу1) на будівництво гаражів та навчальних приміщень для автосправи на території міжшкільного навчального комбінату по вул.Новгородській,15 в м.Івано-Франківську на підставі дозволу на проектно-пошукові роботи, який надано рішенням Івано-Франківського міськвиконкому від 21.10.2003р. № 445, пункт1.17, то суд зауважує, що дача дозволу на будівництво не може утотожнюватись із правом на укладення договору на інвестування будівництва, оскільки за правовою природою це різні дії.

Не приймається судом до уваги і заперечення відповідача 2 стосовно того, що схвалення позивачем угоди, у вигляді проплати коштів у сумі 62692,00грн. по спірному договору,укладеної представником , який не мав належних повноважень, робить її дійсною з моменту укладення. Оскільки подана , як доказ проплати коштів, виписка з особового рахунку ПП"Андбуд" ( наявна в матеріалах справи) свідчить: по-перше про проплату коштів Управлінням освіти і науки - відповідачем 1, а не позивачем, по-друге, з виписки не вбачається, не конкретизується, що саме по спірному договору проведено оплату. Таким чином не підтверджено факт схвалення спірного договору позивачем, а саме Івано-Франківською міською радою.

Отже , наведені обставини дають право суду на висновок про наявність підстав для визнання договору № 106 на інвестування будівництва від 21.04.03 р. недійсним , а отже в наявності підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 203, 215, 256, 257, 261, 267 ЦК України,

ст. 35, 43, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Договір "На інвестування будівництва" № 106 від 21.04.03р., укладений між

Управлінням освіти та науки виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та

ПП "Андбуд" визнати недійсним.

Стягнути з Управління освіти та науки виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, вул.С.Бандери,10-а, м.Івано-Франківськ, 76018 (ідентифікаційний код 02143465) на користь Івано-Франківської міської ради, вул.Грушевського,21, м.Івано-Франківськ, 76004 - 42,50грн. витрат по сплаті державного мита та 59,00грн. витрат по сплаті послуг на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Стягнути з Приватного підприємства "Андбуд", вул.М.Вовчка,30/2, м.Івано-Франківськ, 76000 на користь Івано-Франківської міської ради, вул.Грушевського,21, м.Івано-Франківськ, 76004 - 42,50грн. витрат по сплаті державного мита та 59,00грн. витрат по сплаті послуг на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.Кобецька

Рішення підписано 30.10.2008р.

Витовлено в АС "Діловодство суду"

помічник судді І.В.Григорчук