ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2008 р.

№ 36/251

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Грейц К.В.,

суддів:

Бакуліної С.В.,

Глос О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю

“Укрспецбудмонтаж”

на постанову

від 31.07.2008 року Київського апеляційного

господарського суду

у справі

господарського суду

№ 36/251

міста Києва

за позовом

прокурора Солом’янського району міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради Солом’янської районної в місті Києві ради

до

ТОВ “Укрспецбудмонтаж”

про

звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки

в судовому засіданні взяли участь представники :

від позивача:

не з’явились

від відповідача:

від прокуратури:

Колос О.М. (довіреність від 09.04.2008р.)

Попенко О.С. –прокурор відділу Генеральної прокуратури України

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Трофименко Т.Ю.) від 11.06.2008 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду (головуючий суддя –Острович С.Е., судді –Розваляєва Т.С., Шипко В.В.) від 31.07.2008 року, у справі № 36/251 позов задоволено повністю; зобов’язано відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,06га по вулиці Зеленогірській, 1 в Солом’янському районі м. Києва та привести її в придатний для використання стан у 30-ти денний термін з дня набрання рішення законної сили. Стягувач Київська міська рада; стягнуто з відповідача в доход Державного бюджету України 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати ухвалені по справі судові акти, посилаючись на порушення норм матеріального права, а саме: ст.212 ЗК України, ст.129 Конституції України.

Відзиву на касаційну скаргу позивач не надіслав.

Заслухавши пояснення по касаційній скарзі представника відповідача, який підтримав викладені в ній доводи, заперечення на касаційну скаргу представника прокуратури, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Прокурор Солом’янського району м. Києва звернувся до суду з позовом в інтересах Київської міської ради про зобов’язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та привести її у придатний для використання стан.

Задовольняючи позов суди правомірно виходили із такого.

Відповідно до статті 189 Земельного кодексу України, самоврядний контроль за використанням та охороною земель в місті Києві здійснюється Київською міською радою.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Укрспецбудмонтаж” без правовстановлюючих документів використовує земельну ділянку за адресою: вул. Зеленогірська, 1 у Солом’янському районі м. Києва площею приблизно 0,06га, що є порушенням вимог ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до акта Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації від 11.07.2007 року №487/09 перевірки дотримання вимог земельного законодавства було встановлено, що у відповідача відсутні будь-які документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою за адресою: вул. Зеленогірська, 1 у Солом’янському районів м. Києва площею приблизно 0,06га для облаштування під’їзної дороги.

Крім того, актом № 1059 від 13.09.2006 року Управління з контролю за використанням та охороною земель у м. Києві та актом обстеження земельної ділянки від 08.01.2008 року Управління з контролю за використанням та охороною земель у м. Києві та Київській області підтверджується факт самовільного зайняття спірної земельної ділянки відповідачем.

Нормами статті 212 Земельного кодексу України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Згідно статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України та відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об’єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до статті 40 Конституції України, місцеве самоврядування є правом територіальної громади - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Статтею 9 Земельного кодексу України визначені повноваження Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин, до яких належить: розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, вирішення інших питань у галузі земельних відносин.

Відповідно до ст.60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме та нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об’єкти, визначені відповідно до закону як об’єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Згідно п. 5 ст.16 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, від імені та в інтересах територіальних громад права суб’єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що підставами для набуття права на землю є рішення органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до пункту 1 статті 124 Земельного кодексу України передача земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до пунктів 2, 3 ст. 125 Земельного кодексу України, право на оренду земельної ділянки виникає після укладання договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації забороняється.

Судами встановлено, що відповідач безпідставно займав земельну ділянку, чим порушив інтереси держави щодо регулювання державою земельних відносин з метою створення умов для раціонального використання й охорони земель, рівноправного розвитку всіх форм власності на землю і господарювання.

Відповідно до частини 3 пункту 1 статті 211 Земельного кодексу України, у разі самовільного зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

Пунктом 1 статті 212 Земельного кодексу України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат понесених за час незаконного користування ними.

Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2008 року у справі № 2/156 за позовом прокурора Солом’янського району міста Києва в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в м. Києві про стягнення 10154 грн. шкоди, заподіяної внаслідок зайняття земельної ділянки провадження у справі припинено на підставі п.1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, у зв’язку з тим, що відповідачем було сплачено суму 10154 грн. платіжним дорученням № 128 від 21.01.2008 року.

Колегія суддів вважає помилковими доводи про порушення судами ст.212 Земельного кодексу України з посиланням на недоведеність факту самовільного зайняття земельної ділянки крім тих дат, які зафіксовані в акті, оскільки: по-перше, таким чином сам відповідач визнає факт самостійного зайняття земельної ділянки; по-друге, в касаційній скарзі не допускається посилання на недоведеність обставин справи, втретє, факт сплати штрафу за самостійне зайняття земельної ділянки не звільняє особу правопорушника від обов’язку привести цю земельну ділянку у придатний до використання стан.

Відповідно, не вбачається порушень судами і приписів ч.1 ст.129 Конституції України щодо законності основних засад судочинства.

Беручи до уваги все наведене та вимоги чинного законодавства в їх сукупності, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови Київського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119, ст. 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ТОВ “Укрспецбудмонтаж” на постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.07.2008 року у справі № 36/251 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.07.2008 року у справі № 36/251 –без змін.

Головуючий-суддя

К.Грейц

С у д д і

С.Бакуліна

О.Глос