ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

12
червня 2008 р.

№
44/174-06

Вищий господарський
суду України в складі колегії суддів:

головуючого: суддів:

Кравчука
Г.А. Мачульського
Г.М. Рогач Л.І.

перевіривши  матеріали касаційної скарги

Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_1

на
постанову

Харківського
апеляційного господарського суду

від

26.09.2005р.

у
справі

№44/174-06

Господарського
суду

Харківської
області

за
позовом

Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1

до

1). Управління комунального майна та
приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської
ради 2). Відділення Державного казначейства в м. Харкові

третя
особа

Харківська
міська рада

про

звільнення
від орендної плати та стягнення 74 295, 00 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 не може бути прийнята до
розгляду, оскільки вона не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського
процесуального кодексу України з таких підстав.

Так,
в своїй касаційній скарзі  Суб'єкт
підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_1 просить скасувати
процесуальний документ, а саме -постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 26.09.2005р. №30/163-05, однак зазначений процесуальний
документ господарським судом апеляційної інстанції у справі №44/174-06 не
приймався.

Як
вбачається з матеріалів справи №44/174-06, постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 08.04.2008р. скасовано рішення від 01.11.2006р., яким
позов задоволено, та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно
до вимог статті 107 Господарського процесуального кодексу України сторона в
справі має право подати касаційну скаргу на рішення місцевого господарського
суду, що набрало законної сили, та постанову апеляційного суду, при цьому,
згідно з пунктом 2 частини першої статті 111 цього Кодексу касаційна скарга
повинна містити  номер справи та дату
прийняття постанови, що оскаржуються.

Касаційна
скарга Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю
"Перемога" подана на процесуальний документ, який апеляційним
господарським судом у справі №44/174-06 не приймався, а відтак суд касаційної
інстанції позбавлений можливості переглянути процесуальний документ, який у
справі не приймався, у касаційному порядку, тому відсутні підстави і для
прийняття такої касаційної скарги.

За
вказаних обставин ця касаційна скарга не може бути прийнята до касаційного
провадження судом касаційної інстанції.

Крім
того, державне мито з касаційної скарги Суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи ОСОБА_1 в частині майнових вимог сплачено не у встановленому
розмірі виходячи з наступного.

Так
до касаційної скарги доданий примірник квитанції №051224258 від 29.04.2008р.
про сплату державного мита з касаційної скарги в сумі 329, 50 грн.

Як
вбачається з матеріалів справи №44/174-06, позов, з врахуванням заяви про
збільшення позовних вимог, пред'явлений про звільнення від орендної плати та
стягнення 74 295 грн. Рішенням Господарського суду Харківської області від
01.11.2006р. позов задоволений повністю. Оскарженою постановою Харківського
апеляційного господарського суду від 08.04.2008р. вказане рішення місцевого
господарського суду скасовано та прийнято нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Згідно
ст. 46 Господарського процесуального кодексу України державне мито сплачується
чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі,
встановлених законодавством України.

Відповідно
до ст.3 п.2 пп. “а” Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне
мито" від 21.01.1993 року №7-93 із заяв майнового характеру, що подаються
до господарських судів державне мито сплачується у розмірі одного відсотку ціни
позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше
1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно
до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення
грошей ціна позову визначається стягуваною сумою.

Згідно
ст.3 п.2 пп. “г” Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від
21.01.1993 року №7-93 із касаційних скарг на рішення та постанови державне мито
сплачується у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання
заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру
-у розмірі 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Отже
державне мито з касаційної скарги, в частині майнових вимог, належить
обчислювати та сплачувати до державного бюджету з врахуванням вимог вказаних
норм Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.1993 року
№7-93.

Відповідно
до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до
розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що
підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

За
вказаних обставин касаційна скарга Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_1 підлягає поверненню відповідно
до п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу
України.

Виходячи
з викладеного, керуючись ст.ст. 86, 107, 111, п. 4 ст. 1113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити
у прийнятті касаційної скарги Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного господарського суду
№30/163-05 від 26.09.2005р. до провадження Вищого господарського суду України.

Касаційну
скаргу повернути особі, що її подала, а справу -до місцевого господарського
суду.

Головуючий
суддя
Г.А. Кравчук

Судді
Г.М. Мачульський

Л.І. Рогач