ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.10.08 р.                     Справа № 9/132

Господарський суд Донецької області у складі судді Марченко О.А.

при секретарі судового засідання Єгоровій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „ТРИДЕНТА АГРО”, м. Київ

до відповідача: Фермерського господарства „Меркурій”, с. Рубці

про: стягнення 106 659грн.30коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Багатченко Ю.В. – адвокат (за довіреністю №б/н від 07.07.2008р.);

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „ТРИДЕНТА АГРО”, м. Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фермерського господарства „Меркурій”, с. Рубці про стягнення заборгованості в сумі 106 659грн.30коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на видаткові накладні №РН-СЛ00092 від 21.03.2007р., №РН-СЛ00430 від 12.05.2007р., №РН-СЛ00480 від 16.05.2007р., №РН-СЛ00522 від 23.05.2007р., №РН-СЛ00589 від 30.05.2007р., рахунки-фактури №СФ-СЛ0061 від 21.03.2007р., №СФ-СЛ0171 від 12.05.2007р., №СФ-СЛ0180 від 16.05.2007р., №СФ-СЛ0191 від 23.05.2007р., №СФ-СЛ0201 від 30.05.2007р., податкові накладні №102/13 від 21.03.2007р., №412/13 від 12.05.2007р., №461/13 від 16.05.2007р., №498/13 від 23.05.2007р., №544/13 від 30.05.2007р., довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей серії ЯМШ №608780 від 12.05.2007р., серії ЯМШ №608783 від 16.05.2007р., серії ЯМШ №608785 від 23.05.2007р., вимогу вих..№1016 від 26.06.2008р.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалою господарського суду від 21.07.2008р., заявлені позовні вимоги не оспорив, відзив на позов не представив, у судове засідання не з`явився, тому згідно ст.75 Господарського процесуального Кодексу України, справу розглянуто за наявними матеріалами.

Згідно довідки Головного управління статистики у Донецькій області №22-10/2363 від 28.07.2008р. Фермерське господарство „Меркурій”, с. Рубці станом на 28.07.2008р. в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України значиться як юридична особа.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив:

За твердженням позивача, між Товариством з обмеженою відповідальністю „ТРИДЕНТА АГРО”, м. Київ та Фермерським господарством „Меркурій”, с.Рубці досягнуто згоди про поставку на адресу останнього товару (засоби захисту рослин).

Відповідно до ч.1, 2 ст.205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За приписом ч.1 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Крім того, ст.218 ЦК України встановлює, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

На виконання умов домовленості позивач поставив відповідачу засоби захисту рослин загальною вартістю 106 659грн.30коп., що підтверджується видатковими накладними №РН-СЛ00092 від 21.03.2007р., №РН-СЛ00430 від 12.05.2007р., №РН-СЛ00480 від 16.05.2007р., №РН-СЛ00522 від 23.05.2007р., №РН-СЛ00589 від 30.05.2007р. та податковими накладними №102/13 від 21.03.2007р., №412/13 від 12.05.2007р., №461/13 від 16.05.2007р., №498/13 від 23.05.2007р., №544/13 від 30.05.2007р., копії яких наявні в матеріалах справи.

Фактичне отримання відповідачем зазначеної продукції підтверджується підписом представника відповідача на видаткових накладних в графі „отримав(ла)” та печаткою підприємства, а також довіреностями серії ЯМШ №608780 від 12.05.2007р., серії ЯМШ №608783 від 16.05.2007р., серії ЯМШ №608785 від 23.05.2007р. на отримання цінностей від ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО”.

На сплату отриманого товару позивачем на адресу відповідача виставлені рахунки-фактури №СФ-СЛ0061 від 21.03.2007р., №СФ-СЛ0171 від 12.05.2007р., №СФ-СЛ0180 від 16.05.2007р., №СФ-СЛ0191 від 23.05.2007р., №СФ-СЛ0201 від 30.05.2007р. на загальну суму 106 659грн.30коп. (копії рахунків наявні в матеріалах справи).

За приписом ст.181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторонни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини (ч.2 п.1 ст.11 ЦК України).

Стаття 174 Господарського кодексу України передбачає, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Таким чином, між сторонами виникли зобов`язувальні правовідносини у результаті фактичних дій сторін, направлених на встановлення цих правовідносин.

Отже, угода укладена між сторонами шляхом підписання вищезазначених видаткових накладних відповідачем.

Видаткові накладні та рахунки-фактури мали всі суттєві умови, визначені законом для договорів поставки, а саме: предмет, найменування, кількість, асортимент товару, вартість за одиницю, загальна сума, реквізити продавця. Тобто, покупець (відповідач) мав повну інформацію про товар, який позивач поставляє на його адресу.

Згідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, прийнявши продукцію від позивача, у відповідача виникло зобов`язання щодо оплати отриманого товару.

За твердженням позивача, на момент подання позовної заяви відповідач не оплатив отриманий товар, у зв`язку з чим за останнім виникла заборгованість в розмірі 106 659грн.30коп.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання не допускається (ст.525 ЦК України).

Аналогічно, ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов`язання щодо поставки товару, яке виникло за домовленістю сторін. Відповідач своїх зобов’язань щодо оплати продукції не виконав, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість в розмірі 106 659грн.30коп.

Позивачем на адресу відповідача направлена вимога вих.№1016 від 26.06.2008р., про погашення заборгованості за поставлений товар. Дана вимога отримана відповідачем 02.07.2008р., про що свідчить відповідний напис на поштовому повідомленні, копія якого залучена до матеріалів справи. Однак вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки строк оплати сторонами не встановлювався, в даному випадку, суд вважає за необхідне при встановлені моменту виникнення зобов`язання відповідача щодо оплати отриманої продукції застосувати положення ч.2 ст.530 ЦК України, на підставі якої зобов`язання щодо оплати поставленого товару виникає у відповідача після спливу семиденного строку з моменту пред`явлення позивачем вимоги.

Для всебічного та об`єктивного розгляду справи, господарський суд ухвалою від 06.08.2008р. зобов`язав відповідача надати письмові пояснення стосовно наявності підписів та печаток на видаткових накладних №РН-СЛ00092 від 21.03.2007р., №РН-СЛ00430 від 12.05.2007р., №РН-СЛ00480 від 16.05.2007р., №РН-СЛ00522 від 23.05.2007р., №РН-СЛ00589 від 30.05.2007р., щодо наявності довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей ЯМШ №608783 від 16.05.2007р.,          ЯМШ №608780 від 22.05.2007р., ЯМШ №608785 від 23.05.2007р., надати належним чином засвідчену копію журналу реєстрації довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей за травень 2007р. (для залучення до матеріалів справи) та оригінал зазначеного журналу (для огляду у судовому засіданні).

Однак вимоги суду відповідачем не виконані, відповідні пояснення не надані.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Оскільки відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за поставлений товар, суд робить висновок, що заборгованості в розмірі 106 659грн.30коп. не погашена до теперішнього часу.

З огляду на викладене, враховуючи те, що факт отримання відповідачем товару підтверджено матеріалами справи, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „ТРИДЕНТА АГРО”, м. Київ щодо стягнення основного боргу в розмірі 106 659грн.30коп. обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

На ряду з зазначеним, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 8 000грн.00коп.

Відповідно до ст.44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов`язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки статею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката, то суд вважає, що в контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають оплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами, а також в тому випадку, коли відповідні послуги надавались адвокатом стосовно конкретного боржника та повноваження адвоката підтвердженні відповідними документами.

На ряду з зазначеним, в контексті ст.44 Господарського процесуального кодексу України, судовими витратами вважаються лише витрати по оплаті послуг адвоката.

Втім, матеріалами справи не підтверджено понесення позивачем витрат на оплату послуг адвоката. Навпаки, договір про надання юридичних послуг та виконання юридичних робіт №152/06/08 від 07.07.2008р., на який посилається позивач, укладений останнім з Товариством з обмеженою відповідальністю „НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ”.

Акт здачі-приймання виконаних робіт та наданих послуг від 14.07.2008р. та платіжне доручення №7201 від 10.07.2008р. на суму 8 000грн.00коп. також не містять посилань на те, що оплата була здійснена саме за адвокатські послуги. Наразі, грошова сума в розмірі 8 000грн.00коп. перерахована позивачем на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю „НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ”.

Надана позивачем копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3095 від 29.11.2007р. на ім`я Багатченко Юрія Володимировича та наказ №6 по особовому складу від 08.01.2008р. не можуть вважатися доказом того, що витрати позивача мають відповідний характер, оскільки, як зазначено вище, договір про надання юридичних послуг та виконання юридичних робіт №152/06/08 від 07.07.2008р. не містить посилань на те, що юридичні послуги надавались саме адвокатом.

Таким чином, суд вважає, що витрати, понесені позивачем на оплату юридичних послуг не є судовими витратами в розумінні ст.44 Господарського процесуального кодексу.

Однак, якщо на думку позивача ним понесені певні витрати, то останній може звернутися до суду з вимогою про стягнення зазначеної суми в іншій спосіб, аніж відшкодування судових витрат по справі №9/132.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення витрат по сплаті послуг адвоката в сумі 8 000грн.00коп. є необгрунтованою, недоведеною, а тому такою, що підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на відповідача в порядку, встановленому ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.11, 205, 206, 218, 509, 525, 526, 530, 692 Цивільного кодексу України, ст.174, 181, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „ТРИДЕНТА АГРО”, м. Київ до відповідача, Фермерського господарства „Меркурій”, с.Рубці про стягнення заборгованості в сумі 106 659грн.30коп. – задовольнити.

Стягнути з Фермерського господарства „Меркурій” (за адресою: вул. Шевченка, 33, с. Рубці, Краснолиманський район, Донецька область, 84411, р/р 1904 в відділенні „Промінвестбанк” м. Слов`янськ, МФО 334561, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ТРИДЕНТА АГРО” (за адресою: вул. Ямська ,28А, м. Київ, 03038; фактична адреса: вул. М. Стельмаха, 3, м. Київ, 03040, р/р 0101 в ЗАТ „СВЕДБАНК ІНВЕСТ” в м. Києві, МФО 320650, ) заборгованість в розмірі 106 659грн.30коп., витрати по сплаті державного мита в розмірі 1 066грн.59коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118грн.00коп.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Позивачу видати довідку для повернення з державного бюджету держмита в сумі 83грн.41коп., перерахованого згідно платіжного доручення №7199 від 10.07.2008р., в зв’язку із внесенням державного мита в більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У судовому засіданні 02.10.2008р. оголошено повний текст рішення.

Суддя