Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2008 р.
Справа № 52/368-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., судді ,

при секретарі Байбак О.І.

за участю представників
сторін:

прокурора - не з'явився

позивача - не
з'явився

відповідача
-  Дудник Р.Н.

3-ої особи - не
з'явився

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського  апеляційного господарського суду розглянувши
апеляційну скаргу відповідача вх. № 1307Х/3-7 на рішення
господарського суду Харківської області від 16.05.08 по справі № 52/368-07

за
позовом Заступника
військового прокурора Центрального регіону України, м. Київ в інтересах держави
в особі Міністерства оборони України, м. Київ

до  Акціонерного комерційного інноваційного банку
"УкрСиббанк", м. Харків

3-я особа - ТОВ "Єрмак-нафтопродукт", м.
Кременчук

про стягнення 383625,00 грн. -

встановила:

В грудні 2006
р. заступник військового прокурора Центрального регіону України в інтересах
держави в особі Міністерства оборони України звернувся до господарського
Харківської області з позовом в якому просив суд стягнути з відповідача -
Акціонерного комерційного інноваційного банка "УкрСиббанк", кошти в
розмірі 383625,00 грн. за банківською гарантією № 001/050506/ЦРД. Заявлені
вимоги прокурор мотивував порушенням 3-ою особою - ТОВ
"Єрмак-нафтопродукт", умов укладеного з позивачем договору №
251/4/1/06/9 про поставку для державних потреб пально-мастильних матеріалів,
для техніки спеціального призначення від 05 травня 2006 року, який був
забезпечений вищевказаною банківською гарантією.

Рішенням
господарського суду Харківської області від 16.05.08 р. (Судова колегія:
Головуючий суддя Пелипенко Н.М., судді Савченко А.А., Інте Т.В.) по справі №
52/368-07 позов задоволено. З відповідача на користь позивача стягнуто грошові
кошти в сумі 383625 грн., державне мито в сумі 3836,25 грн. витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Рішення
мотивоване з тих підстав, що виконання ТОВ "Єрмак-нафтопродукт" своїх
зобов'язань за договором № 251/4/1/06/9 було забезпечене банківською гарантією
відповідача, при цьому враховуючи, що ТОВ "Єрмак-нафтопродукт" своїх
зобов'язань з поставки паливно-мастильних матеріалів за вищезгаданим договором
не виконало, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу грошову суму відповідно
до умов гарантії та ін.

Відповідач з
рішенням господарського суду не погоджується, вважає його  незаконним та необґрунтованим, подав апеляційну
скаргу в якій просить означене рішення скасувати, та прийняти нове, яким
відмовити прокурору в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог
відповідач посилається на те, що суд першої інстанції при винесенні рішення
безпідставно не взяв до уваги той факт, що дія гарантії № 001/050506/ЦРД була
припинена на підставі п. 12.10 укладеного між відповідачем та 3-ою особою
договору № 001/050506/ЦРД, через повернення 3-ою особою спірної гарантії; що
при прийнятті банком вказаної гарантії на ній були відсутні будь-які відмітки
Міністерства оборони про її прийняття; що невиконання 3-ою особою своїх
зобов'язань мало місце через невиконання своїх зобов'язань позивачем, тобто на
думку відповідача, між позивачем та 3-ою особою відповідні договірні правовідносини
не відбувалися та ін.

Прокурор та
Позивач просять суд рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Прокурор,
позивач та 3-тя особа в судове засідання своїх представників не направили, про
причини неприбуття представників не повідомили.

Перевіривши
матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, судова колегія
встановила наступне:

Як свідчать
матеріали справи, та правомірно встановлено судом першої інстанції, 05.05.2006
р. між Міністерством оборони України (замовник) та ТОВ
"Єрмак-нафтопродукт" (постачальник) укладено договір №
251/4/1/06/9  про поставку для державних
потреб паливно-мастильних матеріалів для техніки спеціального призначення за
кошти Державного бюджету України, відповідно до умов якого постачальник
зобов'язався поставити в строк до 31.05.2006 р. автомобільний бензин для потреб
замовника на загальну суму 2557500,00 грн.

Відповідно до
п. 2.1 договору, поставка продукції здійснюється на протязі 15 днів після
отримання письмового повідомлення замовника про наявність коштів для оплати
продукції.

На виконання
умов визначених договором, розділом 8 "Забезпечення виконання
договору", п. 8.1 постачальник забезпечив виконання своїх зобов'язань за цим
договором у розмірі 15% від суми договору банківською гарантією від 05.05.06 р.
№ 001/050506/ЦРД виданою ПФ АКІБ "Укрсиббанк" на суму 383625,00 грн.

Разом з тим,
між АКІБ "Укрсиббанк" (відповідач по справі) та ТОВ
"Єрмак-нафтопродукт" (клієнт, 3-я особа по справі) укладено
05.05.2006 р. договір № 001/050506/ЦРД про надання гарантії та формування і
використання забезпечувальних коштів, за яким АКІБ "Укрсиббанк"
зобов'язався за заявою клієнта надати банківську гарантію на суму 383625,00
грн. на користь Міністерства оборони України (надалі бенефіціар) строком до
15.08.2006 р.

Банківська
гарантія № 001/050506/ЦРД була видана АКІБ "Укрсиббанк" гаранту ТОВ
"Єрмак-нафтопродукт" (принципал) для надання Міністерству оборони
(бенефіціар). Тобто вказаною гарантією гарант - АКІБ "УкрСиббанк"
безвідклично зобов'язався виплатити 383625,00 грн., що складає 15% суми
договору відповідно до ст. 25 Закону України "Про закупівлю товарів, робіт
і послуг за державні кошти та умов тендерної документації”, при одержанні від
Міністерства оборони України відповідної письмової вимоги, та в разі якщо
принципал не виконав свої зобов'язання за договором № 251/4/1/06/9.

Гарант виконує
свої зобов'язання перед бенефіціаром з оплати гарантії після одержання від
бенефіціара вимоги та копії рознарядок.

У зв'язку з
невиконанням  ТОВ
"Єрмак-нафтопродукт" зобов'язань з поставки паливно-мастильних
матеріалів за договором № 251/4/1/06/9, Міністерство оборони України 12.08.2006
р. звернулось до Банку з вимогою вх. № 252/2389 від 12.08.2006р. про перерахування
грошових коштів в сумі 383625,00 грн. за банківською гарантією №
001/050506/ЦРД.

Банком вимога
отримана 15.08.2006 р. за вх. № 1482. Оригінал банківської гарантії був наданий
представником відповідача на огляд суду в судовому засіданні. Разом з тим, його
копія з відміткою Міністерства оборони України на зворотній стороні міститься в
матеріалах справи (т. 1, а.с. 72).

Відповідач з
посиланням на те, що вказана банківська гарантія була анульована ним на
підставі її повернення банку-гаранту 3-ою особою відповідно до листа № 29 від
29.05.06 р., вказані вимоги залишила без задоволення.

З матеріалів
справи також вбачається, що господарський суд приймаючи оскаржуване рішення
крім іншого виходив з того, що виконання ТОВ "Єрмак-нафтопродукт"
своїх зобов'язань за договором № 251/4/1/06/9 було забезпечене банківською
гарантією відповідача, при цьому враховуючи, що ТОВ
"Єрмак-нафтопродукт" своїх зобов'язань з поставки паливно-мастильних
матеріалів за вищезгаданим договором не виконало, відповідач зобов'язаний сплатити
позивачу грошову суму відповідно до умов гарантії та ін.

Викладені вище
висновки господарського суду, на думку колегії суддів,  повністю відповідають фактичним обставинам
спору та матеріалам справи, їм  надана
правильна та належна правова оцінка, в зв'язку з чим відсутні підстави для
задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по справі рішення.

Відповідно до
статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі
статтею 43 цього ж кодексу  господарський
суд  оцінює  докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді  в
судовому  процесі  всіх обставин справи  в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст.
526 ЦК України Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до
ст. 560, п. 1 ст. 561 ЦК України, за гарантією банк, інша фінансова установа,
страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром)
виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання боржником. Гарантія діє протягом строку,
на який вона видана.

Згідно ст. 562
ЦК України, зобов'язання гаранта перед кредитором не залежить від основного
зобов'язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії
міститься посилання на основне зобов'язання.

В силу ч. 1 ст.
563 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого
гарантією, гарант зобов'язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до
умов гарантії.

При цьому, ст.
568 ЦК України передбачено вичерпний перелік випадків, відповідно до яких
припиняються зобов'язання гаранта перед кредитором, а саме в разі:

1) сплати
кредиторові суми, на яку видано гарантію;

2) закінчення
строку дії гарантії;

3) відмови
кредитора від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом
подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов'язків за
гарантією.

Згідно з
вимогами п. 2 Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в
національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004 р. за № 639 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13.01.2005 р. за № 41/10321, безвідклична гарантія
- гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена
банком-гарантом згідно з заявою принципала без згоди та погодження з
бенефіціаром. Гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов'язань,
відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов'язання перед
бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити
кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов'язань у повному
обсязі або їх частину в разі пред'явлення бенефіціаром вимоги та дотримання
всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов'язання банку-гаранта перед
бенефіціаром не залежить від основного зобов'язання принципала (його припинення
або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов'язання
безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Враховуючи
викладене, а також те, що відповідач не надав суду доказів сплати на користь
позивача грошових коштів згідно з виданою ним банківською гарантією, судова
колегія погоджується з висновками господарського суду про стягнення з
відповідача на користь позивача 383625 грн. грошових коштів, за банківською
гарантією № 001/05056/ЦРД.

При цьому, не
можуть бути прийняті судом до уваги доводи відповідача про те, що вказана
банківська гарантія була анульована ним на підставі її повернення банку-гаранту
принципалом відповідно до листа № 29 від 29.05.06 р., оскільки відповідно до
вимог гл. 5 „Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в
національній та іноземній валютах”, затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004 р. за № 639 в разі, якщо  принципал
подав  заяву до банку-гаранта
(резидента) про дострокове припинення гарантії, то банк-гарант (резидент) має
надіслати авізуючому банку або банку бенефіціара, або безпосередньо бенефіціару
відповідний запит для одержання  згоди
від бенефіціара на дострокове припинення гарантії. Такий запит не  надсилається в разі подання принципалом
вищезазначеної заяви до банку-гаранта (резидента) та отримання банком-гарантом
від принципала (або безпосередньо від бенефіціара) письмової згоди бенефіціара
на дострокове припинення гарантії (з обов'язковою  перевіркою банком-гарантом достовірності
такої згоди).

Тобто
відповідно до вказаного положення банк-гарант не має права анульовувати
гарантію без відповідної згоди бенефіціара, чого банком, як свідчать матеріали
справи, зроблено не було.

Крім того,
також безпідставними є доводи відповідача про те, що до невиконання 3-ою особою
свої зобов'язань за спірним договором, які в свою чергу і були забезпечені
банківською гарантією, призвело саме невиконання позивачем своїх зобов'язань,
оскільки відповідно до умов договорів та вимог чинного законодавства, зокрема
560-566 ЦК України, Положення про порядок здійснення банками операцій за
гарантіями в національній та іноземній валютах, затвердженого постановою
Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. за № 639, обов'язок
банка-гаранта сплатити грошові кошти в разі невиконання принципалом своїх
зобов'язань є безумовним, та незалежним від причин невиконання останнім свого
зобов'язання (ст. 562 ЦК України). Крім того, причини виконання або невиконання
сторонами своїх зобов'язань за договором № 251/4/1 не є предметом розгляду суду
по даній справі.

Таким чином,
висновки, викладені в рішенні господарського суду відповідають вимогам чинного
законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких
вони оспорюються не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.
101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, судова колегія -

постановила:

Рішення
господарського суду Харківської області від 16.05.08 р. по справі № 52/368-07
залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Повний текст
постанови підписано 18.07.08 р.

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Судді