ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2008 р.

№
2-29/4880-2007

Вищий
господарський  суд  України
в  складі  колегії
суддів:

Бернацької
Ж.О. -головуючої (доповідач),

Мележик
Н.І.,

Подоляк
О.А.,

розглянувши
касаційне подання заступника прокурора Автономної Республіки Крим на рішення
господарського суду Автономної Республіки Крим від 07.05.2007 р. в справі №
2-29/4880-2007 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Ялта,
Автономної Республіки Крим до Адміністрації парків-пам'яток садово-паркового
мистецтва загальнодержавного значення "Місхорський",
"Масандровський", "Лівадійський", м. Ялта про розірвання
договору, стягнення збитків та визнання права власності на нерухоме майно

за
участю представника  ГПУ: Попенка О.С.
та представників сторін:

від
позивача: не з'явилися,

від
відповідача: не з'явилися, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
-фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у квітні 2007 року звернувся до
господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою до відповідача
-Адміністрації парків-пам'яток садово-паркового мистецтва загальнодержавного
значення "Місхорський", "Масандровський", "Лівадійський"
про розірвання договору про спільну діяльність, стягнення збитків у розмірі
59300 грн. шляхом звернення стягнення на нерухоме майно:  будівлі та споруди, резервуару, літ. А,
площею 218, 9 кв.м.; резервуару, літ Б, площею 218, 9 кв.м., розташовані за адресою:
АДРЕСА_1; визнано за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 право власності на
нерухоме майно: будівлі та споруди, резервуару, літ. А, площею 218, 9 кв.м.;
резервуару, літ. Б, площею 218,9 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що позивач належним чином виконав умови договору щодо
надання будівельних матеріалів на суму 59300 грн., а відповідач не виконав
зобов'язання щодо реконструкції резервуарів, використовуючи будівельні
матеріалі, передані йому позивачем. У зв'язку з невиконанням умов договору
відповідачем, позивач просить на підставі пункту 10.1.2 договору, статті 651
Цивільного кодексу України, статей 7, 8 Господарського процесуального кодексу
України розірвати договір про спільну діяльність; відповідно до пунктів 7.1,
8.1 договору, статей 22, 611, 1134 Цивільного кодексу України стягнути збитки у
розмірі 59300 грн. шляхом звернення стягнення на нерухоме майно.

Рішенням
господарського суду Автономної Республіки Крим від 07.05.2007 р. (суддя
Башилашвілі О.І.) позов фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 до Адміністрації
парків-пам'яток садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення
"Місхорський", "Масандровський", "Лівадійський"
про розірвання договору та стягнення суми задоволено: розірвано договір про
спільну діяльність, укладений 18.10.2004 р. між Адміністрацією парків-пам'яток
садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення "Місхорський",
"Масандровський", "Лівадійський" та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1; стягнуто з Адміністрації парків-пам'яток садово-паркового
мистецтва загальнодержавного значення "Місхорський",
"Масандровський", "Лівадійський" на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 збитки в розмірі 59300 грн. шляхом звернення стягнення
на нерухоме майно: будівлі та споруди, резервуару, літ. А, площею 218, 9 кв.м.;
резервуару, літ Б, площею 218, 9 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1;
визнано за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 право власності на нерухоме
майно: будівлі та споруди, резервуару, літ. А, площею 218, 9 кв.м.; резервуару,
літ. Б, площею 218,9 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення
суду мотивоване тим, що у зв'язку з порушенням відповідачем пункту 10.1.2
договору, статей 610, 651 Цивільного кодексу України вимоги позивача про
розірвання договору є обґрунтованими та правомірними; відповідно до пунктів
7.1, 8.1 договору, статей 22, 611, частини 1 статті 1134 Цивільного кодексу
України задоволено позовні вимоги про стягнення збитків  шляхом звернення стягнення на майно.
Позивачем доведено наявність реальних збитків, отриманих у результаті порушення
відповідачем своїх зобов'язань за договором про спільну діяльність від
18.10.2004 р., які склали 59300 грн. -суму,
еквівалентну вартості будівельних матеріалів, переданих позивачем відповідачу
за актом прийому -передачі від 22.10.2004 р. для спільної діяльності. Оскільки
значна частка вартості спірного майна сформована фактично за рахунок коштів
позивача, суд вважає обґрунтованим стягнення прямої шкоди, заподіяної
відповідачем, шляхом звернення стягнення на майно, переданого відповідачем для
спільної діяльності, зокрема, резервуари, розташовані в районі АДРЕСА_1.

Не
погоджуючись з прийнятим рішенням, заступник прокурора Автономної Республіки
Крим звернувся до Вищого господарського суду України з касаційним поданням, в
якому просить скасувати рішення господарського суду Автономної Республіки Крим
від 07.05.2007 р. та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Касаційне
подання обґрунтоване тим, що місцевим господарським судом неправильно
застосовані норми матеріального та процесуального права, не в повному обсязі
з'ясовані обставини, які мають значення для справи.

Вислухавши  представника Генеральної прокуратури України,
обговоривши доводи касаційного подання, перевіривши правильність застосування
норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційне
подання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом
першої інстанції встановлено, що 18.10.2004 р. між  Адміністрацією парків-пам'яток
садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення "Місхорський",
"Масандровський", "Лівадійський" та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір про спільну діяльність.

Відповідно
до пункту 1.1 договору, сторони зобов'язалися спільно діяти шляхом об'єднання
майна, грошових коштів та зусиль для досягнення спільної мети: реконструкції
резервуарів в районі АДРЕСА_1 та подальшого їх використання у комерційних цілях
у рамках спільної діяльності.

Пунктом
3.2 договору передбачено, що позивач передає будівельні матеріали на суму 59300
грн. згідно додатку № 1 до договору для реконструкції резервуарів в районі
АДРЕСА_1 з метою їх подальшого використання.

Згідно
пункту 3.1 договору, відповідач зобов'язаний передати для виконання спільної
діяльності два резервуари, загальної площею 437,8 кв.м., розташовані в районі
АДРЕСА_1;  провести у строк до 18.10.2005
р. комплекс робіт з реконструкції вказаних об'єктів з метою їх подальшого
використання у спільній діяльності.

Судом
першої інстанції встановлено, що позивач на виконання вказаного договору
передав відповідачу будівельні матеріали згідно додатку № 1 до договору про
спільну діяльність від 18.10.2004 р., що підтверджується актом прийому-передачі
від 22.10.2004 р., який  підписано
сторонами.

Проте
ремонтні та інші роботи, передбачені договором про спільну діяльність,  відповідачем у строк до 18.10.2005 р. не
виконані, про хід спільної діяльності останній позивача не інформував,
прибутків від такої діяльності позивач не отримував.

Враховуючи
невиконання умов договору відповідачем, місцевий господарський суд дійшов
висновку про задоволення позовних вимог про розірвання договору, стягнення
збитків шляхом звернення стягнення на майно, зокрема, резервуари.

Між
тим, з такими висновками місцевого господарського суду погодитися не можна, оскільки
при розгляді справи судом не взято до уваги наступне.

Згідно
статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або встановлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту,
права або законні інтереси якого порушено. Під збитками, у відповідності до
частини 2 цієї норми, розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона
одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил
здійснення господарської діяльності.

Загальні
засади застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків визначені
також у главі 24 Господарського кодексу України.

Частиною
1 статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою
господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є
вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Застосування
відповідальності у вигляді відшкодування збитків, заподіяних порушенням
господарського зобов'язання, яка встановлена вказаною нормою, можливе лише за
наявності складу правопорушення.

Так,
до складу правопорушення входять наступні елементи: протиправна поведінка,
наявність збитків, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та  заподіянням збитків,  вина.

В
порушення статті 43 Господарського процесуального кодексу України місцевим
господарським судом при прийнятті рішення не встановлено факт проведення
відповідачем часткової реконструкції резервуарів; не встановлено розмір
реальних збитків, заподіяних позивачу; не витребувані акти виконаних робіт; не
встановлено суму, затрачену відповідачем на виконання договору про спільну
діяльність;  не з'ясована вартість
резервуарів на  час  розгляду справи в суді.

Крім
того, судом не повно досліджені умови договору щодо наслідків його невиконання,
в разі набуття іншою стороною права власності на резервуари.

Відповідно
до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.
Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставинами обставини, що не були встановлені у рішення або постанові
господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або
додатково перевіряти докази.

Аналіз
наведених доводів в їх сукупності свідчить про неповне з'ясування судом
фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, і
про порушення вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України
щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відтак
рішення першої інстанції підлягає скасуванню, а справа -передачі на новий
розгляд до місцевого господарського суду.

Під
час нового розгляду справи суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене,
вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об'єктивного
встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін, і відповідно до вимог
чинного законодавства, вирішити спір.

Враховуючи
наведене та керуючись статтями 1115, 1117, 1119
- 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне
подання заступника прокурора Автономної Республіки Крим задовольнити частково.

Рішення
господарського суду Автономної Республіки Крим від 07.05.2007 р. в справі №
2-29/4880-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим скасувати.

Справу
№ 2-29/4880-2007 передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий,
суддя:

Ж.
Бернацька

Судді:
Н. Мележик

О.
Подоляк