ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 20/287

20.08.08

За позовом          Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської

міської державної адміністрації) «Київреклама»

До                    Приватного підприємства «Експо реклама»

Про                     стягнення 112 838,56грн.

Суддя В.В. Палій

Секретар Н.С. Молочна

Представники:

Від позивача Клочай Н.І.- предст. (дов. від 06.02.2008р.)

Від відповідача не з’явився

Обставини справи:

Госпрозрахункова організація «Київреклама» звернулась до Господарського суду м. Києва з позовом до Приватного підприємства «Експо реклама»про стягнення 86146,49грн. –основного боргу, 1585,96 грн. - пені за Актом ревізії №29-23/28 від 25.09.2007р., 5800,17грн. –пені, 1068,69грн.-3% річних, 9514,31грн.-збитків від інфляції за договором на право тимчасового користування місцем (-ями) для розміщення об’єкту (-ів) зовнішньої реклами від 07.06.2007р. № 2061/ТК (далі –Договір).

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно із пунктом 4.5 Договору плата за право тимчасового користування місцем (-ями) сплачується Розповсюджувачем зовнішньої реклами (відповідачем) щомісячно, не пізніше 20 (двадцятого) числа поточного місяця, шляхом перерахування суми коштів, зазначеної в рахунку-фактурі наданої Робочим органом (позивачем по справі), на поточний рахунок останньої.

Пунктом 6.3 Договору встановлено, що за несвоєчасну та/або неповну сплату платежів за право тимчасового користування місцем (-ями) Розповсюджувач зовнішньої реклами сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у термін, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Крім того, позивач вказує, що згідно із статтею 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 549 ЦК України відповідач повинен сплатити позивачу пеню за порушення свої зобов’язань за Договором. Згідно ст. 625 ЦК України відповідач повинен сплатити позивачу збитки від інфляції та 3 %річних.

Відповідач письмових заперечень проти позову не подав, в судове засідання не з’явився, хоча про час розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана у довідці про включення до ЄДРПОУ відповідача.

У судовому засіданні 01.07.2008р. представник позивача надав суду письмові пояснення в частині розрахунку штрафних санкцій та просить суд стягнути з відповідача 86146,49грн.-основного боргу, 1585,96 грн. - пені за Актом ревізії №29-23/28 від 25.09.2007р., 5800,17грн. –пені, 1068,69грн.-3% річних, 9514,31грн.-збитків від інфляції.

01.07.2008р. розгляд справи відкладено.

У судовому засіданні 20.08.2008р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги (з урахуванням додаткових письмових пояснень).

Згідно ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи документи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.06.2007р. між сторонами був укладений Договір, відповідно до умов якого Робочий орган надає Розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування місця для розміщення об’єктів зовнішньої реклами на підставі дозволів, а Розповсюджувач зобов’язаний здійснити оплату за користування цими місцями.

07.06.2007р. між сторонами був укладений Додаток № 1 до Договору на підставі якого, відповідачу було передано право тимчасового користування 1 місце для розміщення об’єкту зовнішньої реклами, а також була визначена базова плата та строк користування (в матеріалах справи).

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України “Про рекламу” розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах провадиться на підставі дозволів, що видаються виконавчими органами сільських, селищних міських рад, та в порядку, встановленими цими органами на підставі типових правил, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 5 Типових правил, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 “Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами”(далі –Правила) для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільською, селищною, міською радою може утворюватись відділ, управління або уповноважуватися установа, організація.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 15.07.2002 №1395 “Про затвердження Положення госпрозрахункової організації “Київреклама” встановлено, що позивачу надано право щодо надання платних послуг у сфері розміщення реклами.

Відповідно до пункту 32 Правил плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, —на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою). При цьому площа місця розташування рекламного засобу визначається як сума площі горизонтальної проекції рекламного засобу на це місце та прилеглої ділянки завширшки 0,5 метра за периметром горизонтальної проекції цього засобу. Для неназемного та недахового рекламного засобу площа місця дорівнює площі вертикальної проекції цього засобу на уявну паралельну їй площину.

Згідно із пунктом 5.2 Порядку розміщення об’єктів зовнішньої реклами у м. Києві, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 02.12.2002 № 2159 (зареєстровано в Київському міському управлінні юстиції 19.12.2002 за № 92/475) договори на право тимчасового користування місцями (для розташування ОЗР), які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва, його районів або повноваження щодо розпорядження якими здійснюють органи місцевого самоврядування м. Києва, укладаються між уповноваженим на це робочим органом та розповсюджувачами зовнішньої реклами, за умови погодження дозволу підприємствами, установами, організаціями комунальної власності м. Києва чи іншими користувачами (балансоутримувачами) цих місць розташування ОЗР.

Пунктом 1 Порядку визначення розміру плати за право тимчасового використання місць (для розташування об’єктів зовнішньої реклами), які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва, його районів або повноваження щодо розпорядження якими здійснюють органи місцевого самоврядування м. Києва, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31.05.2005 № 859 (зареєстровано в Київському міському управлінні юстиції 21.06.2005 за № 36/678) встановлено, що плата за право тимчасового використання місць (для розташування зовнішньої реклами), які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва, його районів або повноваження щодо розпорядження якими здійснюють органи місцевого самоврядування м. Києва, складається з базових тарифів та коефіцієнтів диференціації плати в залежності від зони розміщення зовнішньої реклами, на які послідовно перемножується базова плата.

З пояснень представник Позивача вбачається, що станом на час пред’явлення позивачем позову до суду Відповідач не розрахувався з Позивачем і його заборгованість перед Позивачем за Договором складає 86146,49грн.

Відповідно до пункту 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 86146,49грн. основного боргу.

Відповідно до пункту 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (пункт 1 статті 612 ЦК України).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (пункт 6 статті 232 ГК України).

Оскільки відповідачем було порушено виконання зобов’язання в частині сплати 86146,49грн. за тимчасове користування місцями для розміщення об’єктів зовнішньої реклами, суд задовольняє позов в частині стягнення пені за прострочення сплати заборгованості нарахованої за шість місяців прострочення в сумі 5800,17грн. за розрахунком позивача.

Щодо нарахованої позивачем суми пені у розмірі 1585,96грн. за Актом ревізії використання комунального майна та бюджетних коштів позивачем за період з 01.01.20065р. по 30.06.2007р., складеним Головним контрольно-ревізійним управлінням України, то необхідно зазначити, що позивачем у позові не зазначено та не надано суду договору, за неналежне виконання умов якого позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 1585,96грн. за період з 01.03.2007р. по 31.07.2007р. (доданий до позовної заяви договір №2061/ТК укладений 07.06.2007р., тобто нарахована сума пені стосується інших договірних зобов’язань, які не були предметом розгляду у даній справі). Акт ревізії Головного контрольно-ревізійного управління України не є первинним документом на підставі якого здійснено нарахування пені за неналежне виконання договірних зобов’язань. За наведених обставин, суд залишає без розгляду позов в частині вимоги про стягнення з відповідача 1585,96грн. пені.

Згідно п.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, стягнення 9514,31грн.-збитків від інфляції, 1068,69грн.-3% річних вважається обґрунтованим.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 49, 82-85, п. 5 ст. 81 ГПК України, суд, –

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Експо реклама»(м. Київ, вул. Володимирська, 22, ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» (м. Київ, вул. М. Коцюбинського,12-А, р/р № 122 у Києво - Святошинському відділенні Київської регіональної філії ВАТ КБ “Хрещатик”, МФО 300830, ідентифікаційний код 26199714) 86146,49грн. –основного боргу, 5800,17грн. - пені, 1068,69грн. -3% річних, 9514,31грн. –збитків від інфляції, 1025,30грн. - державного мита, 116,20грн.- витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Залишити без розгляду позов в частині вимоги про стягнення з відповідача 1585,96грн. пені.

Рішення набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                           В.В. Палій