ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.09.08 Справа №8/312/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Колодій Н.А. судді Колодій Н.А. , Кричмаржевський В.А. , Шевченко Т. М.

при секретарі: Шерник О.В.

За участю представників:

позивача:          Хільченко С.С., довіреність № 10/008-70 від 06.05.2008р., юрисконсульт;

Світличний О.Ю., довіреність № 10/008-65 від 27.03.08г., юрисконсульт.

відповідача:          Щербина Є.Є., довіреність № 1048 від 03.06.08р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТОВ «Українська транспортна компанія» - «Укртранс», м. Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області від 15.07.2008р. у справі

№ 8/312/08

за позовом:          Акціонерного банку «Металург», м. Запоріжжя

до відповідача:          Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська транспортна компанія», м. Запоріжжя

про стягнення суми

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.07.2008 року (суддя Попова І.А.) позовні вимоги Акціонерного банку «Металург» до ТОВ «Українська транспортна компанія» задоволені, з відповідача на користь позивача, стягнуто 345000,00грн. заборгованості по кредиту, 32634,28 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 44483,32грн. пені, а також 3886,38грн. судових витрат.

ТОВ «Українська транспортна компанія», відповідач у справі не погоджуючись з рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу в якій зазначає, що рішення господарського суду Запорізької області прийняте з порушенням норм матеріального права.

Заявник не заперечує факту наявності заборгованості по кредиту та відсоткам за користування кредиту, але не погоджується з розміром пені, нарахованої позивачем та стягнутої судом, і вважає, що задоволенню підлягає сума у розмірі 10775,34грн. з урахуванням положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань».

Присутній у судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, наполягає на зміні оскаржуваного судового рішення в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 10775,34грн.

Представники позивача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечують, вважають оскаржуване рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим при повному досліджені усіх істотних обставин справи. Зазначають, що нарахування пені здійснено відповідно до умов укладеного між сторонами договору, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду без змін.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду №1746 від 16.09.2008р. справу призначено до розгляду у складі колегії: головуючого – Колодій Н.А. (доповідач), суддів: Кричмаржевський Н.А., Шевченко Т.М.

Скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні 17.09.2008р.

За клопотанням представників позивача та відповідача, розгляд справи вівся без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. За їх згодою оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи та апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, суд,-

В С Т А Н О В И В :

27.09.2007 р. між Акціонерним банком «Металург» (позивач за даною справою, банк за договором) та ТОВ "Українська транспортна компанія" (відповідач за даною справою, позичальник за договором) укладено кредитний договір № 32-24-07/0300-К. (далі Договір).

Згідно умов договору, відповідачу для ведення поточної підприємницької діяльності надано кредит у сумі 345 000 гри. 00 коп. на строк до 26.03.2008 р. включно.

Надання кредиту було здійснено позивачем відповідно п. 1.1., 4.1 кредитного договору шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок відповідача, що підтверджується меморіальним ордером від 27.09.2007р. та розпорядженням на встановлення ліміту кредитування.

Як встановлено матеріалами справи, в порушення п. п 3.1.2., 3.1.3. кредитного договору відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав та не сплатив своєчасно кредит і суми відсотків за користування кредитом.

Стягнення з ТОВ "Українська транспортна компанія" на користь Акціонерного банку «Металург» основної заборгованості по кредиту у розмірі 345000,00грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 32634,28грн., а також пені за прострочення сплати кредиту та простроченим відсоткам у розмірі 44 483 грн. 32 коп. стало предметом судового розгляду у даній справі.

Рішенням суду позов задоволено у повному обсязі.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

На момент подачі позову відповідач свої зобов’язання, щодо погашення кредиту, всупереч умов договору та вимог закону не виконав в повному обсязі.

Відповідно до п. 4.2 Договору, відповідач зобов’язався сплачувати позивачу 19,1% річних за весь час фактичного користування кредитом, тобто за період з 27.09.2007р. до 26.03.2008 року.

Згідно п.4.3. Договору відповідач повинен сплатити банку комісію за надання кредиту в розмірі 0,15 % від суми кредиту, протягом 3 робочих днів з моменту набуття чинності договору.

П.п. 5.3., 5.4. договору встановлено, що у разі порушення відповідачем строку погашення кредиту, зазначеного у п. 3.1.2. договору, а також строків сплати відсотків та комісійних, передбачених п. п. 4.2, 4.3 цього договору, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,2 % від прострочених сум за кожний день прострочення.

Представник апелянта у судовому засіданні підтвердив, що не заперечує проти факту наявності заборгованості по кредиту, заборгованості по відсотках за користування кредитом і пені, але заперечує проти розміру стягнутої пені. Зазначає, що з урахуванням положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань» розрахунок суми пені повинен бути обмежений подвійною ставкою НБУ і складати 10775, 34 грн.

Такі доводи апелянта колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, тому встановлена сторонами у договорі відповідальність за прострочення виконання зобов'язання у більшому розмірі не суперечить нормам чинного законодавства.

Сторонами безпосередньо в договорі, а саме пунктом 5.5., обумовлено, що розмір пені за договором не обмежується подвійною ставкою НБУ.

Договір, на підставі якого виникли спірні правовідносини, та зокрема п. 5.5., у встановленому законодавством порядку недійсними не визнані, а відтак його положення є обов’язковими для виконання обома сторонами.

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги та стягнув з відповідача на користь позивача суму заборгованості по кредиту у розмірі 345000,00грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 32634,28грн., а також пені за прострочення сплати кредиту та простроченим відсоткам у розмірі 44 483 грн. 32 коп.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку щодо законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, та вважає, що підстав для його скасування або зміни немає.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст. ст. 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська транспортна компанія», м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 15.07.2008р. у справі №8/312/08 залишити без змін.

Головуючий суддя Колодій Н.А.

судді Колодій Н.А.

Кричмаржевський В.А. Шевченко Т. М.