ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 42/478

23.04.08

За позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця"

до Відкритого акціонерного товариства лізингова компанія "Укртранслізинг"

про стягнення 57 671 630, 00 грн.

За зустрічним позовом Відкритого акціонерного товариства лізингова компанія

"Укртранслізинг"

до Державного підприємства "Придніпровська залізниця"

про стягнення 6 832 452,41 грн.

Суддя Хрипун О.О.

Представники:

від позивача Пащук В.В. –ю/к, Шевченко В.А. –ю/к, Романов Д.М. –нач.відд.

від відповідача Пхайко Ю.Л. –заст.нач.юр.упр., Зонтов Ю.В. –пров.юр.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

У серпні 2007 року Державне підприємство "Придніпровська залізниця" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Відкритого акціонерного товариства - лізингова компанія "Укртранслізинг" 66357000 грн. авансового платежу, 2720600 грн. суми індексу інфляції, 4348000 грн. витрат, понесених за рахунок користування кредитними коштами, а також 1172700 грн. штрафу за користування коштами лізингоодержувача у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем договору від 28.12.2006 № ПР/В-061742/НЮ про передачу майна в платне користування на умовах фінансового лізингу.

Заявою від 31.03.2008 Відкрите акціонерне товариство - лізингова компанія "Укртранслізинг" уточнило позовні вимоги та просить стягнути з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" 6144788,39 грн. основного боргу, 85976,66 грн. пені, 531626,70 грн. інфляційних нарахувань та 70060,66 грн. трьох відсотків річних.

24.04.2008 позивачем було подано до Господарського суду міста Києва уточнення позовних вимог, відповідно до яких позивач просить стягнути з відповідача 31 962 000,00 грн. авансового платежу з урахуванням ПДВ (розмір суми авансового платежу, що підлягає стягненню, зменшений у зв’язку з тим, що Відповідачем у відповідності до платіжного доручення № 106 від 04.09.2007 повернуто Позивачу частину авансового платежу у розмірі 28 754 700, 00 грн.), суму втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції у розмірі 9 006 980,00 грн., витрати, понесені за рахунок користування кредитними коштами у розмірі 897 900,00 грн., суму недоотриманого прибутку в розмірі 631 830,00 грн., штрафу за користування коштами лізингоодержувача у розмірі 3% річних від суми авансу, що складає 1 432 800,00 грн., пеню за несвоєчасну передачу майна у розмірі 8 225 300,00 грн., штраф за відмову передати майно у лізинг у розмірі 12 413 300,00 грн., сплачене державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відкрите акціонерне товариство - лізингова компанія "Укртранслізинг" проти позову заперечує у зв’язку з тим, що прострочення виконання зобов’язань за Договором зі сторони ВАТ "Укртранслізинг" щодо поставки наступних партій напіввагонів пов’язане із порушенням саме зі сторони ДП "Придніпровська залізниця" зобов’язання по оплаті лізингових платежів за Договором фінансового лізингу № Пр/В-061742/НЮ від 28.12.2006. Відповідач зазначив, що сума несплачених лізингових платежів складає понад 6 мільйонів гривень, що в свою чергу унеможливлює виконання взятих на себе зобов’язань за Договором зі сторони ВАТ "Укртранслізинг" з виготовлення та поставки наступних партій напіввагонів. Лізингова компанія жодного разу не відмовлялася від передачі напіввагонів і жодних підтверджень зі сторони Позивача про дані обставини в матеріалах справи не надано.

Відповідач зазначив, що враховуючи обставини, що призвели до прострочення графіку поставки, на підставі ч. 3 ст. 219 ГК України суд має право зменшити розмір відповідальності або звільнити відповідача від відповідальності.

З питання стягнення Позивачем недоотриманого прибутку Відповідачем було зазначено, що надана в якості доказів правомірності такої вимоги довідка за підписом Л.Г.Ніколаєнко лише може слугувати констатуванням факту того, який усереднений прибуток може принести наявність у вагонному парку напіввагонів подібного типу. Але жодного Договору з будь –якими фізичними або юридичними особами, які б могли свідчити про намір залучення для виконання умов таких договорів саме недопоставлених ВАТ „Укртранслізинг” напіввагонів в матеріалах справи немає. Крім того, представники Відповідача заперечували і проти вимог Позивача щодо нарахування 3 % річних та компенсації матеріальних втрат залізниці від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, оскільки зобов’язання відповідача не є грошовими зобов’язаннями.

Крім того, представниками Відповідача, зазначено, що у відповідності до умов спірного договору вартість майна, а саме 170 напіввагонів, що були за актами приймання - передачі від 02.04.2007, 31.05.2007 та 02.07.2007 передані у користуванні ДП "Придніпровська залізниця" становить: 170 од. Х 221 190 грн. = 37 961 955,00 грн.

Таким чином, враховуючи, що ДП "Придніпровська залізниця" всупереч умовам Договору після отримання частини залізничних напіввагонів, що були предметом Договору, лізингові платежі не сплачує, як вбачається з поданого позову, в подальшому сплачувати їх також не збирається, Відповідач вважає, що він вправі утримати з суми авансового платежу у розмірі 31 962 000, 00 грн., на поверненні якої настоює Позивач, вартість виготовлених та поставлених ДП "Придніпровська залізниця" залізничних напіввагонів у сумі 37 961 955,00 грн.

Під час розгляду справи 04.12.2007 Відповідачем по справі була подана зустрічна позовна заява про стягнення 3 199 025,51 грн., у тому числі: 2 999 562,84 грн. основного боргу, 28 948,09 грн. пені, 170 514,57 грн. втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції та 3 % річних.

Позивачем за зустрічним позовом в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України неодноразово, а саме: 19.02.2008, 27.02.2008, 07.03.2008 та 31.03.2008 надавались через канцелярію суду уточнення позовних вимог, мотивуючи це тим, що розрахунок суми позову було зроблено станом на день проведення судових засідань, а в подальшому за час розгляду справи розмір лізингових платежів за поставлену партію продукції, пеня та штрафні санкції, що підлягають стягненню, значно збільшилися.

За останнім уточненням позовних вимог за зустрічним позовом від 31.03.2008 заявлено вимоги про стягнення 6 832 452,41 грн., у тому числі: 6 144 788,39 грн. прострочених лізингових платежів за поставлену партію продукції, 85 976,66 грн. пені, 531 626,70 грн. втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції, 70 060,66 грн. нарахувань 3 % річних від суми несплачених лізингових платежів.

Дослідивши надані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2006 року між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (лізингоодержувач) та Відкритим акціонерним товариством –лізинговою компанією "Укртранслізинг" (лізингодавець) було укладено договір № ПР/В-061742/НЮ про передачу майна в платне користування на умовах фінансового лізингу (надалі –Договір).

Відповідно до умов п. 3.1 Договору майно передається Лізингодавцем і приймається у лізинг Лізингоодержувачем поетапно партіями не менше ніж 25 одиниць –від Виробника –вагоноремонтного заводу, на умовах сплати Лізингоодержувачем Лізингодавцю лізингової плати за користування майном шляхом перерахування лізингових платежів Лізингодавцю. Розмір партій майна, що передається в лізинг, обумовлюється графіком передачі майна в лізинг (додаток № 2 до Договору).

Пунктом 3.4 Договору визначено, що Лізингоодержувач зобов’язаний своєчасно сплачувати передбачені Договором лізингові платежі, п. 3.6 - Лізингоодержувач не має права затримувати лізингові платежі, строк сплати яких настав. Крім того, в п. 3.11 Договору також зазначено, що Лізингоодержувач здійснює лізингові платежі незалежно від фактичного користування майном.

Відповідно до п. 3.3.2 Договору та графіку лізингових платежів (додаток № 5 до Договору) 28.12.2006 Позивачем перераховано авансовий платіж у розмірі 66 357 000,00 грн. з урахуванням ПДВ, про що свідчить платіжне доручення № 2417 від 28.12.2006.

Згідно з графіком передачі майна у лізинг (додаток № 2 до Договору) Відповідач протягом квітня –червня 2007 року зобов’язався здійснити передачу Позивачеві 570 одиниць майна, а саме: в квітні –180 одиниць, в травні –190 одиниць, в червні –200 одиниць.

Станом на момент подання позову Держаному підприємству „Придніпровська залізниця” здійснено поставку 170 напіввагонів, що підтверджується актами приймання - передачі від 02.04.2007, 31.05.2007 та 02.07.2007.

Згідно з п. 3.2 Договору розмір, строки та порядок сплати Лізингоодержувачем лізингових платежів Лізингодавцю по кожній партії майна, що передається в лізинг, встановлюється Графіком лізингових платежів (Додаток № 5 до Договору), який є невід’ємною частиною Договору.

Згідно з Графіком лізингових платежів Державне підприємство „Придніпровська залізниця” повинно сплачувати щомісячно не пізніше 5 (п’ятого) числа кожного місяця, починаючи з квітня місяця, Лізингові платежі за майно, яке знаходиться в її користуванні. Вартість 170 напіввагонів, які перебувають у користуванні залізниці становить 37 961 955,00 грн.

У відповідності до акту приймання –передачі майна від 02.04.2007 Лізингоодержувач прийняв, а Лізингодавець передав першу партію майна у кількості 90 одиниць.

У відповідності до графіку лізингових платежів (додаток № 5 до Договору) за отриману партію майна Лізингоодержувач був зобов’язаний розрахуватися з Лізингодавцем в термін до 05.04 2007.

В порушення вимог п. 3.2 Договору та Графіку лізингових платежів, затверджених додатком № 5 до спірного Договору, від Лізингоодержувача жодних лізингових платежів не надходило, окрім авансового платежу в сумі 66 357 000,00 грн., який передбачений графіком сплати лізингових платежів та частину якого в сумі 28 754 700,00 грн. повернуто залізниці на підставі платіжного доручення від № 106 від 04.09.2007.

На час розгляду спору Договір фінансового лізингу № Пр/В-061742/НЮ від 28.12.2006 є чинним, зобов’язання за цим Договором є діючими та підлягають виконанню відповідно до його умов. У відповідності з п. 12.2 Договору № Пр/В-061742/НЮ цей договір набрав чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до моменту повного та належного виконання Сторонами всіх його умов.

Відповідно до п. 10.3 Договору за несвоєчасну передачу майна, Лізингодавець сплачує Лізингоодержувачу пеню в розмірі 0,01 % за кожен день прострочення від вартості несвоєчасно переданого Майна, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент нарахування пені.

На оплату пені Відповідачеві неодноразово було виставлено рахунки: № 5 від 31.05.2007 на суму 96 000,80 грн., № 2 від 02.07.2007 на суму 192 444,00 грн. Відповідач отримав рахунки, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, але Відповідачем рахунки не сплачено.

Відповідно до п. 10.11 Договору, якщо Лізингодавець протягом шести місяців з моменту перерахування Лізингоодержувачем авансового платежу не здійснив поставки принаймні 50 % передбаченого графіком передачі майна в лізинг (додаток № 2 до Договору) обсягу майна, Лізингодавець у перебігу 10 банківських днів повертає Лізингоодержувачу суму авансових платежів з урахуванням індексу інфляції, компенсує Лізингоодержувачу на його вимогу всі витрати, збитки, а також недоотриманий прибуток, що виникли внаслідок порушення Лізингодавцем своїх обов’язків за цим Договором, а також сплачує штраф за користування коштами Лізингоодержувача у розмірі 3 % річних від суми авансу. В цьому випадку Лізингоодержувач має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір.

Після неналежного виконання зі сторони Лізингоодержувача обов’язків за Договором в частині сплати лізингових платежів за поставлені партії майна Лізингодавець зі своєї сторони припинив поставку наступних партій майна, утримуючи у себе авансовий платіж у розмірі, що заявлений позивачем до стягнення (31 962 000, 00 грн.), який менше ніж вартість вже отриманого Лізингоодержувачем та поставленого Лізингодавцем майна (вартість 170 одиниць залізничних чотирьохвісних напіввагонів у відповідності до умов Договору складає: 170 од. Х 221 190 грн. = 37 961 955, 00 грн.).

Судом не може бути прийнято як довід посилання Позивача на те, що Відповідач, не отримавши вчасно лізинговий платіж за першу отриману партію майна міг скористатися правами, визначеними умовами п. 3.12 спірного Договору, оскільки в вищезазначеному пункті чітко визначено, що сума попередньої оплати, яка може бути зарахована до зменшення заборгованості Лізингоодержувача по графіку лізингових платежів формується з попередньо сплачених лізингових платежів. Отже сума попередньо отриманого авансового платежу не могла бути використана Лізингодавцем для покриття не отриманих лізингових платежів.

Таким чином, суд визнаються обґрунтованими доводи відповідача, що прострочення виконання зобов’язань за Договором зі сторони ВАТ "Укртранслізинг" в частині поставки наступних партій напіввагонів, насамперед, пов’язані із порушенням саме зі сторони ДП "Придніпровська залізниця" зобов’язання по оплаті лізингових платежів за Договором фінансового лізингу № Пр/В-061742/НЮ від 28.12.2006, оскільки сума несплачених лізингових платежів є значною, складає за вимогами зустрічного позову понад 6 мільйонів гривень, що в свою чергу унеможливлює виконання взятих на себе зобов’язань за Договором зі сторони ВАТ "Укртранслізинг" з виготовлення та поставки наступних партій напіввагонів.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та умов цього кодексу.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких умов позовні вимоги про стягнення пені за прострочення виконання термінів поставки предмету лізингу, штрафу за відмову передати майно у лізинг, суму втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції, 3 % річних від суми авансу, витрат, понесених за рахунок користування кредитними коштами, суми недоотриманого прибутку (передбачену п. 10.3 Договору), не можуть бути задоволені, оскільки прострочення зобов'язання стало наслідком неправомірних дій позивача щодо невиконання зобов'язань по сплаті лізингових платежів.

Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 219 ГК України, якщо правопорушенню сприяли неправомірні дії (бездіяльність) другої сторони, суд має право зменшити розмір відповідальності або звільнити відповідача від відповідальності.

За таких обстави, невиконання позивачем умов Договору в частині сплати лізингових платежів, є підставою для звільнення ВАТ "Укртранслізинг" від відповідальності по сплаті штрафних санкцій, передбачених умовами Договору та вимогами чинного законодавства за порушення графіку поставки предмету лізингу.

Позовні вимоги Позивача в частині повернення на підставі п. 10.11 Договору авансового платежу з урахуванням індексу інфляції, компенсації всіх витрат, збитків, недоотриманого прибутку, а також штрафу за користування коштами Лізингоодержувача у розмірі 3 % річних від суми авансу також не підлягають задоволенню виходячи з того, що таке право виникає у Позивача тільки в разі належного виконання умов Договору з його сторони.

Крім того, Відповідачем правомірно застосовано притримання на вартість 170 одиниць залізничних чотирьохвісних напіввагонів, що передані Позивачу у лізинг, відповідно до вимог ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України та ст. 594 ЦК України, якими передбачено, що кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові, має право притримати її у себе до виконання боржником зобов’язання.

В зв’язку з тим, що позов не містить вимоги Позивача щодо оспорювання правомірності притримання авансового платежу, а Відповідачем правомірно застосовано притримання авансового платежу, як забезпечення виконання графіку лізингових платежів, який за умовами договору розрахований на 10 років (до 2017 року), то підстав для задоволення вимоги щодо повернення авансового платежу у суду не має.

Проаналізувавши матеріали зустрічної позовної заяви, доводи сторін по справі, вимоги чинного законодавства в їх сукупності, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог Позивача за зустрічним позовом з огляду на наступне.

Відповідно до положень Закону України "Про фінансовий лізинг" (в редакції, чинній на момент виникнення оспорюваних правовідносин), а саме ч.ч. 1 та 2 ст. 1 фінансовий лізинг –це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов’язується набути у власність річ у продавця (постачальника) і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату(лізингові платежі).

Підпунктом 3 ч. 2 ст. 11 вищезазначеного Закону визначено, що лізингоодержувач зобов’язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому Договором.

На теперішній час Договір фінансового лізингу № Пр/В-061742/НЮ від 28.12.2006 є чинним, зобов’язання за цим Договором є діючими та підлягають виконанню відповідно до його умов.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього кодексу.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно правової норми, встановленої ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 3.2 Договору розмір, строки та порядок сплати Лізингоодержувачем лізингових платежів Лізингодавцю по кожній партії майна, що передається в лізинг, встановлюється Графіком лізингових платежів (Додаток № 5 до Договору), який є невід’ємною частиною Договору.

Враховуючи, що з моменту отримання за актами приймання - передачі 170 напіввагонів від 02.04.2007, 31.05.2007 та 02.07.2007 Лізингоодержувач жодного лізингового платежу відповідно до встановленого Договором графіку не здійснив, що ДП "Придніпровська залізниця" не оспорюється, позовні вимоги Позивача за зустрічним позовом про стягнення заборгованості по лізингових платежах відповідно до наданого розрахунку є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до Договору фінансового лізингу № Пр/В-061742/НЮ від 28.12.2006 за невиконання або неналежне виконання зобов’язань за цим Договором сторони несуть відповідальність у відповідності з положеннями цього Договору.

Засадами чинного Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 10.2 Договору фінансового лізингу передбачено, що Лізингоодержувач несе відповідальність перед Лізингоодавцем у разі прострочення оплати лізингового платежу у розмірі 0,01% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент нарахування пені, за кожен день прострочення.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача за зустрічним позовом суми штрафних санкцій (пені), яку зобов’язаний сплатити Лізингоодержувач відповідно до умов Договору фінансового лізингу станом на 11.03.2008 (дата проведення передостаннього судового засідання), що у відповідності до розрахунку складає 85 976,66 грн., також підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або Законом.

Оскільки ДП "Придніпровська залізниця" порушило свої зобов’язання щодо сплати лізингових платежів Відкритому акціонерному товариству –лізинговій компанії "Укртранслізинг" у розмірі 6 144 788,39 грн., позовні вимоги Позивача за зустрічним позовом, щодо стягнення з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" 3% річних від простроченої суми, що складає 70 060,66 грн. та втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції в сумі 531 626,70 грн. підлягають судом задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 49 ГПК України стороні, на користь якої відбулося рішення суд відшкодовує витрати, пов’язані зі сплатою державного мита, та витрати на оплату інформаційно –технічного забезпечення судового процесу за рахунок другої сторони.

За таких умов ДП "Придніпровська залізниця" зобов’язана сплатити Позивачу за зустрічним позовом (ВАТ "Укртранслізинг") державне мито у розмірі 25 500,00 грн. та витрати на оплату інформаційно –технічного забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44, 49, 82-84 ГПК України, ст. ст. 525, 546, 547, 549, 594, 625, 629 ЦК України, ст. 193, ч. 3 ст. 219 ГК України, законом України "Про фінансовий лізинг", Господарський суд міста Києва, –

В И Р І Ш И В:

У задоволенні первісного позову відмовити.

Зустрічний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (код 01074130; м. Дніпропетровськ, пр. К.Маркса, 108; р/р 3 в Дніпропетровській філії "Експрес-Банк", МФО 306964, або з будь-яких рахунків, виявлених під час виконавчого провадження) на користь Відкритого акціонерного товариства - лізингової компанії "Укртранслізинг" (код 30674235; м. Київ, вул. Драгомирова, 4 оф. 120; р/р 1919 у філії Залізничного відділення "Промінвестбанку", МФО 322153) 6 144 788 (шість мільйонів сто сорок чотири тисячі сімсот вісімдесят вісім) грн. 39 коп. основного боргу; 85 976 (вісімдесят п’ять тисяч дев’ятсот сімдесят шість) 66 коп. пені; 531 626 (п’ятсот тридцять одна тисяча шістсот двадцять шість) грн. 70 коп. втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції, 70 060 (сімдесят тисяч шістдесят) грн. 66 коп. нарахувань 3 % річних від суми несплачених лізингових платежів; 25 500 (двадцять п’ять тисяч п’ятсот) грн. 00 коп.; 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України, та може бути оскаржене у порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя О.О.Хрипун

Дата підписання рішення: 12.05.2008