ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 29/415

10.11.08

За позовом Закритого акціонерного товариства «Полтавський лікеро –горілчаний завод»

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Винодел Молдови Компані”

про стягнення заборгованості у розмірі 8077,37 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача: не з"явились;

від відповідача: не з’явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВ “Винодел Молдови Компані” на користь позивача заборгованості у розмірі 5052,00 грн., 450,35 грн. –3% річних, 2575,02 грн. –індексу інфляції.

Позовні вимоги мотивовано тим, що згідно видаткової накладної № 08198 від 04.08.2006р. відповідачем отримано товар на суму 11052,00 грн., 16.07.2007р. відповідач частково перерахував позивачу грошові кошти за отриманий товар у розмірі 6000,00 грн. Заборгованість відповідача перед позивачем становить 5052,00 грн.. З огляду на не належне виконання грошових зобов’язань позивач просить стягнути суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

Відповідач відзив на позов не надав, в судові засідання не з’являвся, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Ухвали суду надсилались на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (довідка наявна у матеріалах справи).

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.08.2006р. позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 11052,00 грн. згідно видаткової накладної № 08198.

Товар отримано відповідачем, що підтверджується довіреністю від 03.08.2006р. Серія ЯМГ № 955602.

16.07.2008р. відповідач перерахував на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 6000,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача.

03.06.2008р. позивач на адресу відповідача направив вимогу про сплату суми заборгованості у розмірі 5052,00 грн., яка залишена відповідачем без відповіді та виконання.

Відповідач належних доказів в спростування доводів позивача не надав.

Судом встановлено не належне виконання відповідачем своїх грошових зобов’язань, взятих на себе за видатковою накладною № 08198.

Відповідно до ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона –постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні –покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

В ст. 692 ЦК України зазначено, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.ст.14, 526 Цивільного кодексу України між сторонами у справі виникли цивільні права і обов’язки (зобов’язання), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а одностороння відмова від виконання зобов’язання в силу ст.525 ЦК України не допускається.

Відповідно до ч. 1,2, 7 ст. 193 ГК України Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Станом на день розгляду справи відповідач не виконав, взяті на себе зобов’язання по оплаті отриманого за видатковою накладною № 08198 товару, в зв’язку з чим у відпповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 5052,00 грн.

Суд вважає вимоги позивача щодо стягнення суми основного боргу обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Враховуючи те, що договір між сторонами не укладався, а доказів погодження між сторонами строку проведення розрахунку за отриманий товар, позивачем не надано, то строк настання платежу відповідної суми коштів (5052 грн.) обчислюється з 09.06.2006р. (03.06.2008р. –надіслана вимога, в якій відповідачу надано 5 денний строк для погашення заборгованості, 08.09.2008р. –неділя (вихідний)) та відповідно і є строком з якого починається обчислення штрафних санкцій.

Оскільки, позивачем розрахунок штрафних санкцій зроблено за період з 04.08.2006р. по 09.06.2008р., то судом такий розрахунок позивача визнається неправомірним, а позовні вимоги в частині стягнення 450,35 грн. –3% річних та 2585,02 грн. –індексу інфляції такими, що не підлягають задоволенню.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Державне мито, судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відшкодовуються сторонам пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 32-34, 44, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Винодел Молдови компані" (01000, м. Київ, вул. Тимошенко,19, р/р 9 в філії АКБ "Золоті Ворота" м. Київ, МФО 300238, код 32108133) а у випадку відсутності коштів –з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, - на користь Закритого акціонерного товариства „Полтавський лікеро –горілчаний завод” (36009, м. Полтава, вул. Зінківська,3, р/р 260063519 в АБ Полтава –Банк м. Полтава, МФО 331489, код 32174761 ) суму заборгованості у розмірі 5052,00 (п"ять тисяч п"ятдесят дві) гривні .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Винодел Молдови компані" (01000, м. Київ, вул. Тимошенко,19, р/р 9 в філії АКБ "Золоті Ворота" м. Київ, МФО 300238, код 32108133) а у випадку відсутності коштів –з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, - на користь Закритого акціонерного товариства „Полтавський лікеро –горілчаний завод” (36009, м. Полтава, вул. Зінківська,3, р/р 260063519 в АБ Полтава –Банк м. Полтава, МФО 331489, код 32174761 ) 62,09 грн. державного мита та 71,84 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття .

Суддя І.В. Усатенко