ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2008 р.

№ 69/8-06/18 (02-03/2647/8)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Муравйов О. В. –головуючий

Полянський А. Г.

Фролова Г. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційне подання

Першого заступника військового прокурора Західного регіону України

на рішення

та

постанову

Господарського суду Київської області від 14-20.02.2008 року

Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 09.06.2008 року

у справі

№ 69/8-06/18 (02-03/3647/8) Господарського суду Київської області

за позовом

Заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі

1.          Міністерства оборони України

2.          Військової частини А 3641

до

1.          Національного університету державної податкової служби України

2.          Державної податкової адміністрації України

про

визнання недійсною додаткової угоди та стягнення штрафних санкцій

За участю представників сторін:

прокурор:

від позивача - 1:

від позивача - 2:

від відповідача - 1:

від відповідача - 2:

не з'явився

Скоробогатько І. В. – дов. від 10.01.2008р.

не з'явились

Камінська Р.А. –дов. від 10.01.2008р

Новошицький А. В. –дов. від. 10.01.2008р.

не з'явились

В С Т А Н О В И В:

Заступник військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Військової частини А 3641 звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Національного університету державної податкової служби України та Державної податкової адміністрації України про визнання недійсною додаткової угоди та стягнення штрафних санкцій.

Рішенням Господарського суду Київської області від 14-20.02.2008 року по справі № 69/8-06/18 (02-03/3647/8) (суддя Кошик А. Ю.), залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 09.06.2008 року по справі № 69/8-06/18 (02-03/3647/8) (головуючий суддя Жук Г. А., судді Агрикова О. В., Разіна Т. І.), в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Перший заступник військового прокурора Західного регіону України звернувся до Вищого господарського суду України з касаційним поданням на рішення Господарського суду Київської області від 14-20.02.2008 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 09.06.2008 року, в якому стверджує про порушення місцевим та апеляційним судами норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати оскаржені рішення та постанову.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач-1 проти вимог та доводів прокурора заперечує.

Представники відповідача-2 та прокурор в судове засідання касаційної інстанції не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені заздалегідь належним чином.

Враховуючи особливості розгляду справи в касаційній інстанції, передбачені ст. ст. 1115, 1117 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами без участі зазначених учасників процесу.

У зв'язку з виходом судді Фролової Г. М. з відпустки, справа розглядається у постійно діючому складі колегії суддів, утвореної відповідно до розпорядження Заступника Голови Вищого господарського суду України від 25.08.2005 року № 02-20/13.

Відводів складу суду не заявлено.

За згодою присутніх в судовому засіданні учасників процесу 23.09.2008року оголошена вступна та резолютивна частини постанови Вищого господарського суду України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні у даній справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Підставою для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судами встановлено, що 26.11.2002 року Міністерство оборони України, Державна податкова Адміністрація України та Академія Державної податкової служби України уклали договір № 9/1-2-7р на співробітництво у залученні інвестицій на будівництво та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України та осіб начальницького складу податкової міліції.

Згідно п. 2.1 умов даного договору Міністерство оборони України зобов'язалося укладати договори з інвесторами для залучення інвестицій для будівництва житлового будинку у м. Ірпінь по вул. Північна, 79б; забезпечувати будівництво житлового будинку у м. Ірпінь по вул. Північна, 79б матеріальними активами та коштами, отриманими від інвесторів; передати ДПА України 50% загальної площі квартир, побудованих за рахунок залучених інвестицій.

Академія Державної податкової служби України (замовник за договором) зобов’язалася здійснити будівництво житлового будинку у м. Ірпінь по вул. Північна, 79б за рахунок інвестиційних коштів.

На виконання абзацу першого п. 2.3. договору № 9/1-2-7р між Академією державної податкової служби України (Замовник) та Міністерством оборони України (пайовик) 26.11.2002 року було укладено договір № 9/1-2-33д на будівництво житла в порядку пайової участі, предметом якого є участь пайовика у будівництві 156 квартирного житлового будинку в м. Ірпінь, Київської області по вул. Північна, 79б.

Згідно умов даного договору відповідач 1, шляхом залучення коштів пайовиків, будує та передає Міністерству оборони України житло, а пайовик приймає і оплачує 9029 кв. м загальної площі житла, згідно адресного переліку, за ціною передбаченою умовами договору.

Пунктом 2.1 договору № 9/1-2-33-д сторони передбачили, що пайовик оплачує загальну площу житла, що передається замовником за ціною 1345 грн. за кв. м. При цьому, загальна вартість житла за договором № 9/1-2-33-д складає 12 145 000 грн.

Сторони передбачили можливість зміни вартості одного квадратного метра житла за погодженням сторін з урахуванням рівня інфляції, за умови що вартість не повинна перевищувати розміру опосередкованої вартості спорудження житла в розрахунку на один квадратний метр по Київській області, який встановлюється Державним комітетом будівництва та архітектури України на момент перерахування грошових коштів пайовика на розрахунковий рахунок замовника або передачі пайовиком замовнику інших передбачених чинних законодавством України засобів. Згідно п.2.3 договору розрахунки між сторонами здійснюються шляхом перерахування грошових коштів в строк не пізніше 31.12.2003 року, а передача квартир не пізніше 31.12.2004 року.

Згідно умов п. 3.1.1. договору № 9/1-2-33-д замовник зобов'язався після введення будинку в експлуатацію передати пайовику до 31.12.2004 року 9029 кв. м загальної площі житла, згідно адресного переліку та довідки БТІ, з попереднім підтвердженням фізичного стану відповідним підрозділом КЕЧ району, та в цей же термін оформити та передати пайовику документацію на право оперативного управління даними квартирами.

Відповідно до п. 6.3 договору всі зміни і доповнення до цього договору мають юридичну силу, якщо вони викладені в письмовій формі у вигляді додатків до договору і підписані повноважними представниками Сторін, підписи яких засвідчені печатками юридичних осіб сторін договору. Згідно п.6.6 всі додатки, укладені сторонами є невід'ємною частиною даного договору.

Судами також встановлено, що 03.01.2003 року сторонами укладена додаткова угода № 1 до договору № 9/1-2-33-д від 26.11.2002 року, відповідно до якої замовника по договору № 9/1-2-33-д від 26.11.2002 року перейменовано на замовника - генпідрядника, та пункт 3 договору № 9/1-2-33-д від 26.11.2002 року доповнено п. п. 3.1.7, згідно якого замовник-генпідрядник набув право укладати договори на здійснення будівництва з субпідрядниками.

Оскільки за період будівництва житлового будинку в м. Ірпінь, Київської області по вул. Північна, 79б вартість будівництва постійно зростала, (що підтверджується Актом Державної приймальній комісії № 33 від 07.04.2005 року, затверджений рішенням виконкому Ірпінської міської ради №71/9 від 19.04.2005 року, відповідно до якого вартість основних фондів прийнятих в експлуатацію перевищує суму інвестицій Пайовика за умовами Договору № 9/1-2-33д від 26.11.2002 року) 21.11.205 року сторонами договору № 9/1-2-7р на співробітництво у залучені інвестицій на будівництво та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України та осіб начальницького складу податкової міліції та договору № 9/1-2-33д на будівництво житла в порядку пайової участі, предметом якого є участь пайовика у будівництві 156 квартирного житлового будинку в м. Ірпінь, Київської області по вул. Північна, 79б, було проведено службову нараду, щодо погодження вартості будівництва одного кв. м. житла в будинку № 79б по вул. Північна у м. Ірпінь та розподілу житла між пайовиками. На цій нараді сторони погодили збільшення вартості будівництва 1 кв. м житла до 1 963 грн.

Судами встановлено, що на виконання рішення вищевказаної службової наради, 25.11.2005 року Національна академія державної податкової служби України (як правонаступник Академії державної податкової служби України) та Міністерство оборони України уклали додаткову угоду № 2 до договору № 9/1-2-33д від 26.11.2002 року про внесення змін в пункти 1.2; 2.1; 2.3; 3.1.1. договору, згідно яких: замовник-генпідрядник (Академія державної податкової служби України) приймає на себе зобов'язання збудувати та передати пайовику (Міністерству оборони України) 6186,96 кв. м, (а не 9029 кв. м, як було передбачено в попередній редакції) загальної площі житла, згідно адресного переліку (п. 1.2. додаткової угоди №2); пайовик оплачує та приймає загальну площу житла, що передається замовником-генпідрядником за опосередкованою ціною спорудження житла в Київській області станом на 01.11.2005 року в розмірі 1963 грн. за кв. м. Загальна сума за даним договором не змінена та складає 12 145 000,00 грн. (п. 2.1. додаткової угоди №2); розрахунки між сторонами здійснюються шляхом перерахування грошових коштів пайовика на розрахунковий рахунок замовника-генпідрядника, та/або передачі пайовиком замовнику-генпідряднику інших передбачених чинним законодавством України засобів по мірі надходження їх пайовику, але не пізніше 31.12.2005 року, (а не до 31.12.2004 року), та передачі житла замовником –генпідрядником пайовику в термін до 31.12.2005 року, (а не до 31.12.2004 року), як передбачалось договором № 9/1-2-33-д від 26.11.2002 року (п. 2.3. додаткової угоди №2).

Згідно п. 3.1.1 договору № 9/1-2-33д в редакції додаткової угоди № 2 після введення будинку до експлуатації, замовник–генпідрядник зобов’язався передати пайовику до 31.12.2005 року, (а не до 31.12.2004 року) 6 186,96 (шість тисяч сто вісімдесят цілих дев'яносто шість сотих ) кв. м (а не 9029 кв. м) загальної площі житла.

Суди дійшли висновку, що підписання додаткових угод до договорів не суперечить чинному законодавству, зокрема п. 2 ст. 638 ЦК України, згідно якого договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони та прийняття пропозиції другою стороною. Умовами п. п. 6.4, 6.6 договору № 9/1-2-ЗЗд від 26.10.2002 року передбачено можливість та порядок внесення змін до договору.

Оскільки згідно положень ст.ст. 11, 202, 205, 626, 627, 654 ЦК України, ст.ст. 179-188 ГК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, колегія суддів з висновками місцевого та апеляційного судів, що додаткові угоди № 1 та № 2 до договору № 9/1-2-33-д від 26.10.2002 року укладено сторонами на основі вільного волевиявлення, що підтверджено представленими в матеріалах справи доказами, не заперечується як позивачем так і відповідачами, отже є чинними оскільки узгоджені сторонами, підписані та завірені печатками обох сторін, не порушують прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Доводи прокурора про недійсність умов додаткової угоди грунтуються на їх невідповідності умовам договору № 9/1-2-33д від 26.11.2002 року, а саме положенням п. 2.4. Про це зазначено як в заяві від 23.10.2007 року № 3/2190 про доповнення підстав позовом і позовних вимог, наданою на вимогу суду першої інстанції, так і в касаційній скарзі.

Однак питання недійсності правочину Цивільний кодекс України (ст. 215) пов'язує з недодержанням в момент вчинення правочину вимог, передбачених ч.ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України.

В обгрунтування позовних вимоги позивачем та прокурором не наведено посилань на норми матеріального права, які б були порушені в момент укладення спірної угоди, що виключає обгрунтованість твердження про її недійсність відповідно до ст. 215 ЦК України та ст. 207 ГК України.

Крім того, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що в момент укладення спірної угоди сторонами не було допущено порушень законодавства України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого та апеляційного господарських судів про відмову у визнанні недійсними п. п. 1.2, 2.1, 3.1.1 додаткової угоди № 2 від 23.11.2005 року до договору № 9/1-2-33д.

Посилання прокурора на неправомірне прийняття місцевим господарським судом до уваги при вирішенні спору Договору № 9/1-2-7р від 26.11.2002 року на співробітництво у залученні інвестицій на будівництво та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України та осіб начальницького складу податкової міліції, який (як зазначає апелянт) не є предметом спору відхиляються, оскільки їм була надана належна правова оцінка апеляційним судом.

Судами встановлено, що на виконання п. 2.1. договору № 9/1-2-7р на будівництво та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України було залучено інвестицій на загальну суму 18000000 грн., що підтверджується актом від грудня 2002 року .

Відповідно до п. 2.1. договору № 9/1-2-33д пайовик оплачує загальну площу житла суму 12145000 грн.

Враховуючи положення п. 2.1 договору № 9/1-2-7р, акта про залучення інвестицій в сумі 18000000 грн. від 29.12.2002 року та п. 2.1 договору № 9/1-2-ЗЗд фактична пайова участь Міністерства оборони України, у будівництві житлового будинку в м. Ірпінь, Київської області по вул. Північна, 79б складає 12145000 грн., при цьому 5855000 грн. від суми залучених інвестицій за договором № 9/1-2-7р, Міністерство оборони України витратило на власні цілі:18 000 000 –12 145 000 = 5 855 000. Даний факт визнаний позивачем та підтверджений сторонами укладенням акту від 29.12.2002 року.

Судами встановлено, що відповідачу перераховані кошти на загальну суму 12145000 грн.

За умовами абзацу четвертого п. 2.1. договору № 9/1-2-7р Міністерство оборони України зобов'язувалось передати Державній податковій адміністрації України 50% загальної площі житла, побудованої за рахунок залучених інвестицій, тобто передати ДПА України загальної площі житла на суму 9000000 грн.

Житловий будинок у м. Ірпінь по вул. Північній 79б прийнятий в експлуатацію Державною приймальною комісією актом № 33, затвердженим рішенням Ірпінської міської ради від 19.04.2005 року за №71/9. Міністерством оборони України на виконання умов договорів № 9/1-2-7р та № 9/1-2-33д від 26.11.2002 року (з послідуючими змінами та доповненнями згідно додаткових угод № 1 та № 2) через виконавчий комітет Ірпіньскої міської ради отримано житло (44 квартири) загальною площею 3093,6 м. кв на суму 6072736 грн. в будинку по вул. Північній 79б у м. Ірпінь, видано ордери військовослужбовцям, що підтверджено представленими в матеріалах справи копіями рішень ВК Ірпіньскої міської ради від 07.03.2006 року за № 48/1, від 08.08.2006 року № 131/2, від 23.03.2006 року № 57/2, від 19.09. 2006 року № 81/9.

Отже, Міністерством оборони України на виконання умов вищезазначених інвестиційних договорів по будівництву та придбанню житла для військовослужбовців Збройних Сил України та осіб начальницького складу податкової міліції отримано 3093,6 м. кв загальної площі житла на суму 6072736 грн., що становить 50% загальної площі квартир, побудованих за рахунок залучених інвестицій у відповідності до умов п.2.1 договору № 9/1-2-7р від 26.11.2002 року.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого та апеляційного судів про відсутність у позивача, в силу вимог статей 613, 614 ЦК України, підстав застосування до відповідача відповідальності у вигляді неустойки та безпідставність застосування відповідальності за неналежне виконання умов договору № 9/1-2-33д, виходячи з висновку судів про належне виконання відповідачами умов за зазначеними вище договорами.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновки суду першої та апеляційної інстанції відповідають встановленим обставинам справи, доводи касаційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційне подання першого заступника військового прокурора Західного регіону України залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 09.06.2008 року по справі № 69/8-06/18 (02-03/3647/8) та рішення Господарського суду Київської області від 14-20.02.2008 року по справі № 69/8-06/18 (02-03/3647/8) залишити без змін.

Головуючий суддя О. В. Муравйов

Судді А. Г. Полянський

Г. М. Фролова