КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2008                                                                                           № 30/269

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Григоровича О.М.

суддів:           Гольцової Л.А.

Рябухи В.І.

за участю секретаря судового засідання           Терещенко Я.О.

представників сторін

- позивача: Коба О.М., дов.від 21.07.2008

- відповідача: Хасін І.Б., дов.від 23.04.2008 № 67/4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства закритого типу "Олвіта"

на рішення Господарського суду м. Києва від 27.05.2008

у справі № 30/269 (Ващенко Т.М.)

за позовом                               Акціонерного товариства закритого типу "Олвіта"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвесттехнологія"

про                                                  стягнення 3661376,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство закритого типу “Олвіта” (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвесттехнологія” (далі-відповідач) про стягнення з відповідача 3661376,00 грн. боргу за договором від 23.10.2002 № 4.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.05.2008 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати у зв’язку з неповним з’ясуванням і недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог АТЗТ “Олвіта”.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2008 № 30/269 апеляційну скаргу прийнято до провадження з призначенням розгляду справи на 08.09.2008.

08.09.2008 судове засідання не відбулося, оскільки Акціонерне товариство закритого типу “Олвіта” заявило відвід суддів.

Головою Київського апеляційного господарського суду заяву позивача про відвід суддів було відхилено (ухвала від 08.09.2008).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2008 розгляд апеляційної скарги призначений на 22.09.2008.

В зв’язку з нез’явленням в судове засідання представника позивача (апелянта) розгляд справи був відкладений на 06.10.2008 (ухвала Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2008).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні докази, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

23.10.2002 між Національним авіаційним університетом (по тексту договору “замовник”), позивачем (по тексту договору “інвестор-генпідрядник”) та відповідачем (по тексту договору “інвестор”) був укладений інвестиційно-підрядний договір № 4 на будівництво другої черги 17-ти поверхового житлового будинку (шестисекційного житлового корпусу) та підземної автостоянки у кварталі вул. Лебедєва-Кумача і Землячки (далі-Договір), предметом якого є інвестування коштів інвестором-генпідрядником та інвестором на будівництво шестисекційного корпусу 17-ти поверхового житлового будинку (другої черги) загальною житловою площею 27 440,40 кв.м. (далі – Об’єкт-1) та підземної автостоянки на 132 місця паркування (далі – Об’єкт-2), що знаходяться на розі вулиць Лебедєва-Кумача і Землячки.

Зазначена інвестиційна участь за договором відшкодовується шляхом передачі у власність інвестору-генпідряднику та інвестору частини збудованого будинку та автостоянки (п.1.2 договору).

Згідно п.1.4 договору інвестор-генпідрядник та інвестор здійснюють фінансування Об’єктів у межах коштів, визначених проектно-кошторисною документацією, шляхом залучення коштів фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до пп.пп.2.2.1, 2.2.2 договору відповідач зобов’язаний забезпечити фінансування будівництва частини загальної житлової площі “Об’єкту-1” в обсязі 6860,46 кв.м. згідно проектно-кошторисної документації та протоколу розподілу квартир (додаток 1); своєчасне фінансування будівництва частини вбудованих (офісних) приміщень площею 798,4 кв.м. “Об’єкту-1” та 25 місць паркування підземної автостоянки (“Об’єкту-2”) згідно проектно-кошторисної документації.

Також відповідач має право та зобов’язаний здійснювати розрахунки за виконані роботи відповідно до дольової участі у будівництві “Об’єкту-1” та “Об’єкту-2” згідно актів виконаних робіт, узгодженого кошторису та у строки, передбачені п.1.6. цього договору (пп.2.2.3 договору).

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що відповідачем не повністю оплачено виконані роботи, хоча обов’язок з їх оплати настав.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду (ст.36 ГПК України).

В матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують обставини, викладені позивачем, а саме: узгоджений сторонами договору кошторис, підписані акти виконаних робіт, оплати яких вимагає останній.

Надана позивачем Довідка про вартість виконаних підрядних робіт та акти виконаних робіт не погоджені ні замовником будівництва, ні інвестором (відповідачем).

Колегія суддів також погоджується з тим висновком місцевого господарського суду, що надані позивачем копії договорів з субпідрядниками на виконання додаткових робіт не можна приймати в якості доказів у справі, оскільки відповідач не є стороною по цим договорам. Крім того, позивачем не було надано ні суду 1-ої інстанції, ні апеляційному господарському суду доказів, які підтверджують внесення до проектно-кошторисної документації змін в порядку, визначеному п.3.1 договору та ст. 878 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), погоджених з замовником та інвестором, або інших документів, які б свідчили про погодження необхідності виконання цих робіт та їх вартості замовником та інвестором.

Як вбачається з матеріалів справи, замовником будівництва є Національний авіаційний університет. Відповідач є інвестором, якому не передавались ні функції замовника будівництва, ні права та обов’язки останнього.

З урахуванням викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновком місцевого господарського суду, не приймає посилання позивача на положення ст.ст. 853, 856, 882 ЦК України, оскільки вони стосуються взаємовідносин замовника та генпідрядника в процесі приймання робіт та не стосуються предмету даного спору.

Виходячи зі змісту ст. 878 ЦК України, право вносити до проектно-кошторисної документації зміни має виключно замовник будівництва, який у разі, якщо такі зміни потребують додаткових робіт, вартість яких перевищує десять відсотків визначеної у кошторисі ціни, повинен отримати згоду підрядника.

Отже, підрядник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків лише у разі зміни вартості робіт більше, ніж на 10 відсотків.

Таким чином, висновок місцевого суду, що позивач, як генпідрядник, не мав права самостійно змінювати проектно-кошторисну документацію, на думку колегії суддів, є правильним.

Частиною 3 ст. 877 ЦК України встановлено, що підрядник, який виявив у ході будівництва не враховані проектною документацією роботи, і необхідність у зв’язку з цим проведення додаткових робіт, і збільшення кошторису, зобов’язаний повідомити про це замовника.

У разі неодержання від замовника в розумний строк відповіді на своє повідомлення підрядник зобов’язаний зупинити відповідні роботи з віднесенням збитків, завданих цим зупиненням, на замовника. Замовник звільняється від відшкодування цих збитків, якщо доведе, що у проведенні додаткових робіт немає необхідності.

Якщо підрядник не виконав обов’язку, встановленого частиною третьою цієї статті, він позбавляється права вимагати від замовника плату за виконані додаткові роботи і права на відшкодування завданих цим збитків, якщо не доведе, що його негайні дії були необхідними в інтересах замовника, зокрема у зв’язку з тим, що зупинення роботи могло призвести до знищення або пошкодження об’єкта будівництва (ч.4 ст.877 ЦК України).

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивачем, як генпідрядником, замовника будівництва про необхідність внесення змін до проектно-кошторисної документації в частині виконання додаткових робіт та збільшення їх вартості, а також докази, які підтверджують, що зупинення роботи могло призвести до знищення або пошкодження об’єкта будівництва.

Додаткові роботи, відшкодування вартості яких вимагає позивач, стосувалися теплозабезпечення житлових будинків та школи, тобто не відносяться до предмету договору.

З огляду на зазначене колегія суддів також вважає, що у позивача станом на момент звернення з даним позовом та на час розгляду справи були відсутні правові підстави для вимоги щодо оплати відповідачем виконаних робіт, які є предметом спору.

До того ж доводи позивача щодо отримання відповідачем коштів від інвесторів за двосторонніми договорами, а також доводи про правову природу цих договорів та їх умови ґрунтуються виключно на припущеннях позивача.

Згідно ст. 876 ЦК України власником об’єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Умовами договору передбачено, що збудовані об’єкти є власністю замовника, генпідрядника та інвестора в частках, визначених договором. Висновок позивача про те, що він є власником Об’єктів суперечить змісту позову, яким останній вимагає стягнути з відповідача вартість робіт з будівництва Об’єктів.

Таким чином, суд позбавлений можливості встановити факт існування заборгованості відповідача перед позивачем за договором.

Статтею 1 ГПК України встановлено, що підприємства та організації мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів (ст. 2 ГПК України).

Позивачем належними засобами доказування не було доведено ні місцевому суду, ні суду апеляційної інстанції порушення з боку відповідача прав та охоронюваних законом інтересів АТЗТ “Олвіта”. З урахуванням чого, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Твердження позивача у скарзі про те, що відмовивши у задоволенні клопотання АТЗТ “Олвіта” про витребування у відповідача додаткових доказів, не встановивши обставин справи, місцевий суд порушив норми процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки додаткові документи, а саме: договори, укладені між відповідачем та третіми особами про продаж чи інші види відчуження третім особам майнових прав на місця паркування, квартири за адресою: м. Київ, вул. Лебедєва-Кумача, 5, банківські виписки про операції (рух коштів на рахунках ТОВ “Інвесттехнологія”), квитанції про сплату покупцями місць паркування, квартир коштів за вказаними вище договорами, які позивач просив суд додатково витребувати у відповідача, не стосуються спірних правовідносин.

Також не приймається до уваги твердження позивача, що оскаржуване рішення прийнято судом за відсутності у судовому засіданні його представника, без надання останньому можливості висловити свою думку з приводу позовних вимог, надати будь-які пояснення, обґрунтування, докази чи використати своє право про зміну позовних вимог, оскільки позивач був своєчасно повідомлений про час і місце проведення судового засідання, однак не скористався своїм правом направити повноважного представника в судове засідання, та не виконав вимог ухвал суду про порушення провадження у справі, а також про відкладення розгляду справи від 15.05.2008.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевим судом повно з’ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

Керуючись ст.ст.99, 101,103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2008 у справі № 30/269 залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства закритого типу “Олвіта” – без задоволення.

2. Матеріали справи № 30/269 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Григорович О.М.

Судді                                                                                          Гольцова Л.А.

Рябуха В.І.

10.10.08 (відправлено)