СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27.03.08
Справа №  20/119/08

Суддя

За позовом  Приватного підприємця ОСОБА_1,
Запорізька область, Приазовський район, с.Приазовське

до відповідача: Приазовської
селищної ради,  Запорізька область,
Приазовський район, с.Приазовське

про спонукання до пролонгації договору
оренди

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача -
ОСОБА_2, дор. б/н від 28.02.2008р.;

Від відповідача -Ковальов
Д.В., дор. б/н від 28.01.2008р.;

СУТНІСТЬ
СПОРУ:

Заявлений позов про спонукання  відповідача до пролонгації договору оренди
нежилового приміщення б/н від 01.02.2006р., розташованого за адресою:
с.Приазовське, вул.Фрунзе,3, на термін з 01.01.2008р. по 31.12.2008р. на тих же
умовах.

Ухвалою господарського суду від
04.02.2008р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі №
20/119/08,  судове засідання  призначено на 28.02.2008р. На підставі ст.77
ГПК України  розгляд справи  відкладався до 18.03.2008р. В судовому
засіданні оголошувалася перерва до 27.03.2008р.

27.03.2008р. за згодою сторін
оголошено вступну, резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги,
просить на підставі  ст. 188 ГК України,
ст.ст. 777,783 ЦК України, п. 3 ст. 26 Закону України “Про оренду державного та
комунального майна” позов задовольнити, спонукати позивача до пролонгації
договору оренди нежитлових приміщень б/н від 01.02.2006р., укладеного між
сторонами, відносно приміщення, розташованого за адресою с. Приазовське, вул.
Фрунзе,3, на термін з 01 січня 2008р. по 31 грудня 2008р. на тих же умовах.
Позивачем заявлялось клопотання про забезпечення позову, яке ухвалою суду від
04.02.2008р. відхилено.

Відповідач заперечив проти позовної
заяви, вважає її необґрунтованою та такою, що суперечить чинному законодавству.
Ст.777 ГПК України, на яку посилається позивач, передбачає не пролонгацію
раніше укладеного договору, а укладення договору на новий термін. Зазначає, що
на сьогоднішній день селищна рада не має наміру передавати  спірне приміщення в оренду третім особам, а
планує використовувати його у власних цілях. Під час дії договору позивачем
порушені вимоги п.п.5.2,5.5,5.6,5.8 договору оренди. Він не є добросовісним
орендарем та взагалі не має переважного права щодо укладання нового договору
оренди перед третіми особами.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2006р. між Приазовською
селищною радою (орендодавець, відповідач) та приватним підприємцем  ОСОБА_1 (орендар, позивач) було укладено
договір оренди нежилих приміщень (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору
орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування  з правом викупу нежиле приміщення,
розташоване за адресою с. Приазовське, вул. Фрунзе,3 Приазовського району,
Запорізької області, площею 43,73 кв.м., що знаходиться на балансі Приазовської
селищної ради.

Термін дії Договору  з 01.02.2006 р. по 31.12.2006 р. (п. 10.1.
Договору).

Рішенням Приазовського районного
суду по справі № 2-116/2007 від 03.10.2007р. задоволено позов ОСОБА_1, суд
спонукав Приазовську селищну раду  до
пролонгації договору оренди нежитлового приміщення, укладеного  між сторонами 01.02.2006р., заборонено робити
будь-які дії, котрі пов'язані з розірванням вказаного договору. Таким чином,
строк дії Договору продовжено до 31.12.2007р.

10.01.2008р. відповідач направив
позивачу лист № 17 від 10.01.2008р., яким повідомив позивача про те, що у
зв'язку з закінченням терміну, на який було укладено договір, даний договір
розривається в односторонньому порядку з ініціативи орендодавця з 31.12.2007р.
і  пролонгуватися в наступному 2008р. не
буде.

У відповідь на даний лист позивач
направив відповідачу лист б/н від 16.01.2008р., яким заперечив, вказав, що він
не згоден з одностороннім розірванням договору, оскільки він старанно виконував
свої обовязки за договором, попросив пролонгувати даний договір на термін з
01.01.2008р. по 31.12.2008р.

29.01.2008р. позивач звернувся з
позовом до суду про спонукання
Приазовської селищної ради до пролонгації договору оренди нежилового
приміщення б/н від 01.02.2006р., розташованого за адресою: с.Приазовське,
вул.Фрунзе,3, на термін з 01.01.2008р. по 31.12.2008р. на тих же умовах.
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він старанно виконував  обовязки за договором найму. Вважає, що
розірвання договору в односторонньому порядку суперечить чинному законодавству
України.

Проаналізувавши норми
законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не
підлягають  задоволенню на наступних
підставах.

Згідно з ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 759 ЦК України встановлено,
що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується  передати наймачеві майно у користування за
плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та
виконання договору найму (оренди).

Оскільки правовідносини сторін
врегульовано договором оренди комунального майна, суд застосовує  також спеціальні норми, які регулюють оренду,
а саме: Закон України “Про оренду державного та комунального майна”.

Відповідно до ст. 26 цього Закону
договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено;   приватизації об'єкта оренди орендарем (за
участю орендаря);   банкрутства
орендаря;    загибелі об'єкта оренди;  ліквідації
юридичної   особи,   яка
була   орендарем  або орендодавцем.

Згідно з  ч.2 ст.291 ГК України договір оренди припиняється
у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом  10.8 договору сторони також встановили, що
його чинність припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було
укладено.

У пункті 10.6 договору сторони
обумовили, що  у разі відсутності  заяви однієї із сторін про припинення або
зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного
місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих
умовах, які були передбачені цим договором.

Відповідно до ч.1 ст.285 ГК України
орендар має переважне право перед іншими суб'єктами  господарювання на продовження строку дії
договору оренди.

Згідно з ст.17 Закону України “Про
оренду державного та комунального майна” після
закінчення  терміну  договору оренди орендар,  який належним чином виконував свої
обов'язки,  має переважне право,  за інших рівних умов, на продовження договору
оренди на новий термін. Умови
договору   оренди   на
новий   строк  встановлюються  за домовленістю  сторін.
У  разі недосягнення домовленості
щодо умов договору   переважне   право
орендаря   на   укладення
договору припиняється.

Статтею 777 ЦК України передбачено,
що наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу
строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору
найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на
укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це
наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а
якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на
новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення
домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на
укладення договору припиняється.

Згідно з ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Із наведених вище норм законодавства
слідує, що головною умовою  визнання за
орендарем переважного права на продовження договору оренди на новий термін є
належне виконання ним своїх обов'язків за договором найму. Із змісту позовних
вимог вбачається, що підставою для спонукання відповідача до пролонгації
договору оренди нежитлового приміщення №б/н від 01.02.2006р. на термін з
01.01.2008р. по 31.12.2008р. на тих же умовах і є, на думку позивача, його
переважне право на продовження договору у зв'язку з належним виконанням умов
договору.  У ст.777 ЦК України йдеться
про укладення договору найму на новий строк, тобто фактично про укладення
нового договору (ст.638 ЦК). Саме через це у цій нормі, а також ст.17   Закону України “Про оренду державного та
комунального майна” передбачено, що умови такого договору мають знову
обговорюватися сторонами -“встановлюються за домовленістю сторін”. Із
змісту  ст.17   Закону також вбачається, що орендар може
реалізувати надане йому переважне право на продовження строку дії договору  тільки в тому разі, коли після його
закінчення орендодавець має намір передати об'єкт оренди іншій особі.

Як
слідує  із  наданих доказів, відповідач повідомив
позивача про те, що договір продовжуватися не буде, і отримання цього
повідомлення позивачем визнано. Таким чином, із досліджених судом доказів
слідує, що договір оренди припинив свою дію і наміру передачі в оренду цього ж
приміщення відповідач не має. Крім того, суд звертає увагу, що на підтвердження
факту належного виконання договору позивачем надано лише квитанцію №568 від
03.08.2007р., відповідно до якої у цей день сплачено суму 1748,24грн. з
призначенням платежу оренда приміщення за 2007 згідно з рахунком (перерахунок
за оренду приміщення). Між тим, договором передбачено сплату орендної плати у
сумі 349,84грн. щомісяця не пізніше 12 числа з урахуванням індексу інфляції,
інших доказів належного виконання договору позивачем не надано (розділ 5
договору).

Посилання позивача на ст. 188 ГК
України, ст.783 ЦК України  також не
приймається судом до уваги, оскільки предметом спору є спонукання до
пролонгації договору оренди, а не спір щодо розірвання договору. Із змісту  листа відповідача № 17 від 10.01.2008р.
слідує,  що саме закінчення строку, на
який був укладений договір, є підставою для припинення договору, та чітко
повідомлено, що у 2008р. договір пролонгуватися не буде. Таким чином,
твердження позивача, що договір достроково розірвано відповідачем в
односторонньому порядку необґрунтоване, оскільки договір припинив свою дію у
звязку з закінченням строку, на який його було укладено.

На підставі викладеного, у позові
відмовляється повністю.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові
витрати  покладаються на позивача.

Керуючись  ст. ст.
49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні  позову  відмовити повністю.

Суддя
Л.П.Гандюкова

Рішення господарського суду набирає
законної сили  після  закінчення
десятиденного  строку  з дня
його  підпису. Рішення  підписано у повному обсязі 06.06. 2008 р.