ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2008 р. о 16:22 год. Справа № АС-38/265-06

вх. № 12009/6-38

Суддя господарського суду Харківської області Здоровко Л.М.

за участю секретаря судового засідання Волощук К.В.

представників сторін :

прокурор - Божко О.В., посвідчення №42 від 24.04.07р.;

позивача -Матофій Л.Я. доручення №1161 від 15.08.08. р.;

відповідача - Юрченко С.О., довіреність №863 від 18.01.08р.;

по справі за позовом Прокурора Червонозаводського району м.Харкова в інтересах держави в особіФонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі робочого органу Червонозаводського районного центру зайнятості, м. Харків

до АКІБ "УкрСиббанк", м. Харків

про стягнення 70399,45 грн. штрафу

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до господарського суду з позовом, просить суд стягнути з відповідача на користь Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі робочого органу Червонозаводського районного центру зайнятості 70399 грн. 45 коп. штрафу. Позов обґрунтовано невиконанням відповідачем п. 5 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про зайнятість населення.”

28.03.2007р. представник відповідача надав до канцелярії господарського суду заперечення, в якому позовні вимоги не визнає на тій підставі, що акт перевірки підприємства, установи, організації з питань додержання законодавства про зайнятість населення від 25.05.2006р., відповідно якого до відповідача застосовано штрафні санкції, та пропозиція №1 від 25.05.2006р. оформлені з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому не можуть бути підставою для стягнення з відповідача адміністративно-господарського штрафу.

30.03.2007р. позивач надав до канцелярії господарського суду обґрунтування позовних вимог, в якому вказує, що сума штрафу розрахована відповідно до довідок, що надав відповідач, а саме: заробіток Савицького В.А. за період з 03.11.2005р. по 17.04.2006 р. складає 5930,82 грн. - довідка №2375 від 25.05.2006р.; заробіток Глібка В.В. за період з 04.10.2005р. по 17.04.2006 р. складає 7957,63 грн. - довідка №2376 від 25.05.2006р.; заробіток Пердейчука Д.М. за період з 01.05.2005р. по 17.04.2006 р. складає 15261,50 грн. - довідка №2377 від 25.05.2006р.; заробіток Ємельянова В.М. за період з 05.10.2005р. по 17.04.2006 р. складає 13111,65 грн. - довідка №2378 від 25.05.2006р.; заробіток Черноус М.С. за період з 08.11.2005р. по 17.04.2006 р. складає 9713,53 грн. - довідка №2379 від 25.05.2006р.; довідки про розмір заробітної плати Павлова М.О. та Зубець О.О. відповідачем надані не були, в зв’язку з чим сума штрафу нараховувалась відповідно звіту форми №4- ПН про фактичне вивільнення працівників за станом на 04.04.2006р., наданий відповідачем в гр. 6 вищезазначеного звіту заробітна плата (дохід) Зубець О.О. складає 628,9Х12 = 7546,80 грн.; заробітна плата (дохід) Павлова М.С. складає 906,46Х12 = 10877,52 грн. Таким чином, сума штрафу складає: 5930,82 + 7957,63 + 15261,50 + 13111,65 + 9713,53 + 7546,80 + 10877,52 = 70399,45 грн.

Ухвалою заступника господарського суду Харківської області від 10.09.2008р. в зв’язку знаходженням судді Шарко Л.В. на лікарняному, до участі у справі залучено суддю Здоровко Л.М.

23.09.2008р. представник відповідача надав до канцелярії господарського суду Харківської області заперечення на позовну заяву, в якому вказує, що порядок штрафів за невиконання вимог статті 20 Закону України „Про зайнятість населення” діючим законодавством не встановлений, а тому позивач повинен був керуватись іншими Законами України та підзаконними нормативними актами, що регулюють аналогічні правовідносини, а саме: Законом України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та „Інструкцією про порядок обчислення і сплати внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття їх надходження до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття”. Вважає, що рішення про стягнення штрафу повинно прийматися керівником органу або його заступником, а не юрисконсультом. В зв’язку з чим відповідач вважає, що акт перевірки №1 від 25.05.2006р. та пропозиція №1 від 25.05.2006р., що підписані юрисконсультом не можуть бути підставою для стягнення з відповідача штрафу за порушення положень п. 5 ст. 20 Закону України „Про зайнятість населення”.

15.10.2008р. позивач надав до канцелярії господарського суду пояснення, в якому зазначає, що відповідно до Положення про Червонозаводський районний центр зайнятості затвердженого 25.05.1998 р., Червонозаводський районний центр зайнятості є місцевим органом державної виконавчої влади та місцевим органом державної служби зайнятості і підпорядковується Харківському обласному центру зайнятості, Державному центру зайнятості, Міністерству праці та соціальної політики України та місцевим органам виконавчої влади. Одним з основних завдань Центру є реалізація державної політики у сфері зайнятості населення і забезпечення незайнятому населенню відповідних гарантій на території району. Червонозаводським РЦЗ було виявлено порушення п. 5 ст. 20 Закону України „Про зайнятість населення”, службова записка надана директору РЦЗ 15.05.2006р., на якій поставлено резолюція – „Матофій Л.Я. Для роботи, 15.05.2006р.” За результатами перевірки відповідача був складений акт №1 від 25.05.2006р. про порушення законодавства України про зайнятість населення головним спеціалістом-юрисконсультом Матофій Л.Я., затверджений директором центру зайнятості та видано пропозицію №1 від 25.05.2006р. щодо сплати штрафу.

28.10.2008р. прокурор надав до канцелярії господарського суду уточнення до позовної заяви, вказує, що відповідно до довідок, додатково наданих АКІБ „УкрСиббанк,” сума штрафу складає 67074,75 грн. у зв’язку з чим просить стягнути в примусовому порядку з АКІБ „УкрСиббанк” штраф за порушення п. 5 ст. 20 Закону України „Про зайнятість населення” в розмірі 67074,75 грн.

Суд приймає надані уточнення та продовжує розгляд справи з урахуванням наданих уточнень.

28.10.2008р. представник відповідача надав до канцелярії господарського суду пояснення по розрахунку суми штрафу, в якому вказує, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України „Про зайнятість населення”, у разі неподання або порушення строків подання цих даних стягується штраф у розмірі річної заробітної плати за кожного вивільненого працівника, а згідно п. 1.3. інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004р. №5, для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. Фонд оплати праці складається з фонду основної заробітної плати, фонду додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат, перелік яких дано в розділі 2 вказаної Інструкції. Вихідна допомога у вказаний перелік не включена. Розділом 3 вказаної Інструкції визначено інші виплати, що не належать до фонду оплати праці, при цьому суми вихідної допомоги при припиненні трудового договору передбачені п. 3.8. цього розділу. Вказує, що у наданих позивачем до суду довідках про доходи звільнених працівників у дохід останнього місяця перед звільненням кожного включена в тому числі і сума вихідної допомоги, що була виплачена згідно ст. 44 КЗпП України, яка на думку відповідача не має враховуватись при розрахунку суми штрафу. Також надав розрахунок суми штрафу за даними відповідача.

Відповідно п. 6 прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України ).

Дослідивши надані докази, вислухавши пояснення прокурора, представників сторін, судом встановлено наступне.

Відповідно пункту 2 Положення про державну службу зайнятості (затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 24 червня 1991 р. N 47 (далі – Положення №47)) – одним із основних завданнями державної служби зайнятості є контроль за дотриманням законодавства про зайнятість підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності.

Державна служба зайнятості має право відвідувати підприємства, установи і організації для контролю за дотриманням законодавства про зайнятість населення і вирішення питань, пов'язаних із соціальним захистом громадян (пп. „з” п. 8. Положення №47).

Згідно до Положення про Червонозаводський районний центр зайнятості затвердженого 25.05.1998 р. директором Харківського обласного центру зайнятості, Червонозаводський районний центр зайнятості є місцевим органом державної виконавчої влади та місцевим органом державної служби зайнятості і підпорядковується Харківському обласному центру зайнятості, Державному центру зайнятості, Міністерству праці та соціальної політики України та місцевим органам виконавчої влади.

Відділом взаємодії з роботодавцями Червонозаводського районного центру зайнятості було виявлено порушення з боку АКІБ «УкрСиббанк» п.5 ст. 20 Закону України “Про зайнятість населення”, у зв’язку з чим було складено службову записку (т.2 а.с. 41) та подано її директору Червонозаводського районного центру зайнятості. Директором Червонозаводського РЦЗ було винесено резолюцію: Матофій Л.Я. для роботи, 15.05.2006р.

25.05.2006р. при перевірці АКІБ «УкрСиббанк» представником державної служби зайнятості Матофій Л.Я. було встановлено порушення пункту 5 статті 20 Закону України “Про зайнятість населення”, яке виявилось у неподанні до Червонозаводського районного центру зайнятості м. Харків звіту про вивільнення працівників, згідно пункту 1 статті 40 Кодексу Законів про працю України, за формою № 4-ПН (план) «Звіт про заплановане вивільнення працівників», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.12.2005р. №420 звільнені: Павлов М.О.( наказ № 99 ВК від 15.03.2006 р.), Зубець О.О.( наказ № 109 від 22.03.2006 р.) – звіт по ф. 4-ПН (факт) наданий 004.04.2006р.; Глібка В.В., Черноус М.С., Савицький В.А., Ємельянов В.М., Пердейчук Д.М. (наказ №133-ВК від 07.04.2006р.) – звіт по ф.4-ПН (факт) наданий до центру 21.04.2006р.

Пункт 5 статті 20 Закону України “Про зайнятість населення” передбачає, що при звільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, повідомляють про це не пізніше як за два місяці у письмовій формі державну службу зайнятості, вказуючи підстави і строки звільнення, найменування професій, спеціальностей, кваліфікації, розмір оплати праці, а в десятиденний строк після звільнення - списки фактично звільнених працівників.

У разі неподання або порушення строків подання таких даних стягується штраф у розмірі річної заробітної плати за кожного звільненого працівника. Ці кошти зараховуються до державного Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття й використовуються для фінансування заходів щодо працевлаштування та соціального захисту звільнених працівників.

Порядок стягнення та розміри штрафів за невиконання вимог цієї статті підприємствами, установами й організаціями встановлюється законодавством України. Щодо пункту 5 ст. 20 зазначеного Закону , штраф визначений у розмірі - річна заробітна плата за кожного звільненого працівника.

Відповідно до підпункту "л" п. 8 Положення про державну службу зайнятості, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.07.91 р. N 47, державна служба зайнятості має право стягувати штрафи з підприємств, визначені п. 5 ст. 20 Закону України "Про зайнятість" .

За результатами перевірки АКІБ «УкрСиббанк» представником державної служби зайнятості Матофій Л.Я. був складений акт № 1 від 25.05.2006р. про порушення законодавства України про зайнятість населення, затверджений директором центру зайнятості та видана пропозиція № 1 від 25.05.2006р. в якій запропоновано сплатити штраф в розмірі річної заробітної плати за кожного вивільненого працівника на розрахунковий рахунок Червонозаводського районного центру зайнятості.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача, що акт перевірки та пропозиція № 1 складені не уповноваженою особою виходячи із наступного.

Відповідно до пп. „а” п. 8. Положення №47, Державна служба зайнятості має право одержувати від підприємств, установ і організацій усіх форм власності, статистичні дані про наявність вільних робочих місць і вакантних посад, характер і умови праці на них, про всіх вивільнюваних, прийнятих працівників та інформацію про передбачувані зміни в організації виробництва і праці, інші заходи, що можуть призвести до вивільнення працівників (теж саме право встановлено у п. 5.2. Положення про Червонозаводський районний центр зайнятості).

Підпункт „л” пункту 8 Положення №47 встановлює, що Державна служба зайнятості має право стягувати відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" штрафи з підприємств, установ та організацій усіх форм власності у разі неподання або порушення строків подання державній службі зайнятості письмового повідомлення про наступне вивільнення працівників, як це передбачено пунктом 5 статті 20 Закону України "Про зайнятість населення”.

Відповідно до пп. „к” п. 8. Положення №47 Державна служба зайнятості має право вносити в установленому порядку пропозиції про притягнення до відповідальності службових осіб, винних у порушенні законодавства про зайнятість населення.

Суд відхиляє доводи відповідача, що при стягненні штрафів за невиконання вимог статті 20 Закону України „Про зайнятість населення” позивач повинен був керуватись Законом України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та „Інструкцією про порядок обчислення і сплати внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття ”, як безпідставні.

Суд вважає обґрунтованими доводи відповідача, щодо розрахунку суми штрафу виходячи із наступного.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до п. 1.3. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики від 13.01.2004 р. N 5 (далі - Інструкція) до фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Розділ 2 Інструкції містить в собі перелік виплат які входять до фонду основної заробітної плати. Вихідна допомога в цей перелік не включена.

Інші виплати, що не належать до фонду оплати праці - суми вихідної допомоги при припиненні трудового договору (п.3.8. Інструкції).

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд позов задовольняє частково, позовні вимоги в частині стягнення штрафу за порушення п. 5 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення» в розмірі 59 399,45 грн. обґрунтовані, правомірні та підлягають задоволенню, в частині суми штрафу за порушення п.5 ст. 20 Закону України “Про зайнятість населення” в розмірі 7675,30 грн. суд відмовляє як не підлягаючу стягненню.

Керуючись статтею 20 Закону України “Про зайнятість населення”, статтями 1,2, 4,7 -12, 14 17, 50, 86, 138, 143. 160- 163 , п.1, 2-1, 7 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного комерційного банку „УкрСиббанк” м. Харків (61005, м. Харків, пр. Московський, 60, (у т.ч. р/р 0) АКІБ „УкрСиббанк”, МФО 351447) на користь Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі робочого органу Червнозаводського районного центру зайнятості, м. Харків (61050 м. Харків, майдан Руднєва, 33, (у т.ч. р/р 0011 в УДК у Харківській області, МФО 851011)) штраф за порушення п.5 ст. 20 Закону України “Про зайнятість населення” в розмірі 59 399,45 грн.

В частині стягнення суми штрафу за порушення п.5 ст. 20 Закону України “Про зайнятість населення” в розмірі 7675,30 грн. - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Здоровко Л.М.

Повний текст постанови підписано 14.11.2008 року.