ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2008 Справа № 35/123-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді –Тищик І.В.- доповідач,

суддів –Сизько І.А., Чоха Л.В.

при секретарі –Врона С.В.

за участю представників:

позивача: Шишак В.О.

відповідача: Підуст О.М.

розглянувши апеляційну скаргу дочірнього підприємства Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств „Ринок Ювілейний” в Саксаганському районі м. Кривого рогу на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2008 року у справі № 35/123-08

за позовом дочірнього підприємства Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств „Ринок Ювілейний” в Саксаганському районі м. Кривого рогу, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго”, м. Дніпропетровськ

про визнання незаконними розрахунків,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2008р. ДП „Ринок Ювілейний” звернувся до суду з позовом до ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго” про визнання незаконними розрахунків суми заборгованості за актами про порушення Правил користування електричною енергією, які були складені представниками відповідача при перевірці об’єктів ДП „Ринок Ювілейний” 11.01.08р. на загальну суму 77780,63 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2008 року у справі № 35/123-08 (суддя Широбокова Л.П.) в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Вмотивовуючи рішення, господарський суд дійшов висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права (визнання незаконними розрахунків) не відповідає способу його захисту, визначеного чинним законодавством.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду та направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції. При цьому скаржник посилається на порушення господарським судом норм процесуального права, оскільки: способи захисту цивільних прав, вказані у ст.16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу, не є вичерпними; законодавець вказує на можливість захисту прав і законних інтересів суб’єкта господарювання і іншими способами, передбаченими законом. На думку скаржника, вимога про визнання незаконним розрахунку і є іншим способом захисту порушеного права позивача.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу послався на обґрунтованість рішення господарського суду; необґрунтованість і безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 06.10.08р.

У судовому засіданні 06.10.08р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представників позивача та відповідача, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як убачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 25.02.2003р. був укладений договір за №602315 на постачання електричної енергії, на підставі якого відповідач постачав, а позивач отримував та споживав електричну енергію.

22.11.07р. працівниками відповідача, було здійснено перевірку заготівельного пункту та службових приміщень ринку; при проведенні вказаної перевірки було виявлено порушення п.3.19 та п. 6.40 Правил користування електричною енергією (надалі ПКЕЕ), а саме, безоблікове споживання електричної енергії токоприймачами вказаних приміщень.

За результатами перевірки у відповідності до п. 6.41 ПКЕЕ було складено акти за №№А007278, А007279, в яких зафіксовано факт самовільного безоблікового споживання електричної енергії позивачем.

На підставі зазначеного акту перевірки комісією з розгляду актів порушень споживачем ПКЕЕ прийнято рішення, оформлене протоколом №1/п-2 від 11.01.08р., про нарахування позивачу вартості недорахованої електроенергії. Відповідно до вказаного рішення нарахування належало провести згідно з пунктом №2.9 та за формулою №2.7 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ за 6 календарних місяців, що передували дню виявлення порушення.

На підставі вказаного рішення позивачем було здійснено розрахунок штрафних санкцій за період з 22.05.07р. по 22.11.07р. відповідно у сумі 51 221,46грн. (а.с.59) та 26 559,17грн. (а.с.61) та надіслано на адресу позивача відповідні рахунки.

Позивач фактів безоблікового споживання електроенергії не заперечує, але не погоджується з періодом, за який здійснено нарахування заборгованості. На думку скаржника, період, за який належало здійснювати нарахування, становить з 29.10.07р. (дати останнього контрольного огляду засобів обліку) по 22.11.07р. (дату встановлення правопорушення). Правомірність нарахування вартості недорахованої електроенергії у загальній сумі 77780,63 грн. позивач оскаржив до господарського суду.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права й обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

У відповідності до ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб’єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав та законних інтересів, які захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб’єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб’єкта господарювання або споживачів.

В даному випадку, позивач, як суб’єкт господарювання та споживач послуг, що надаються відповідачем, який визнаний монополістом на ринку з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, має право звертатись до суду шляхом пред’явлення позову про визнання недійсним актів відповідача, які суперечать законодавству, ущемляють права та законні майнові інтереси позивача.

Відповідно до приписів Правил користування електричною енергією, які регламентують спірні правовідносини, таким актом являється рішення комісії з розгляду актів порушень; вказане рішення набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу; разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків.

Зазначеним рішенням надається кваліфікація правопорушення, допущеного споживачем, визначається період нарахування, встановлюється порядок здійснення розрахунку не облікованої електроенергії; рішення породжує як обов’язок споживача щодо сплати суми нарахованої вартості недооблікованої електроенергії, так і наслідки несплати нарахованої суми у вигляді припинення подачі електричної енергії споживачу (повідомлення про що, як убачається з матеріалів справи, неодноразово надсилалися на адресу позивача).

Натомість розрахунок суми заборгованості документальною формою рішення постачальника електричної енергії щодо споживача не являється і не встановлює для позивача будь-яких обов’язків; визнання розрахунку незаконним не скасовує і не змінює приписів протоколу щодо періоду, за який належить здійснити нарахування (а саме, за 6 календарних місяців, що передували дню виявлення порушення). Таким чином, оскарження розрахунку заборгованості не являється способом захисту прав позивача.

Як обґрунтовано зазначено господарським судом, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Спірні правовідносини регламентуються, як зазначено вище, Правилами користування електричною енергією; даними Правилами споживачу надано право на оскарження до суду рішення комісії протягом 10 робочих днів з дня вручення протоколу споживачу; таким чином, спосіб захисту свого порушеного права, обраний позивачем, не відповідає способу захисту, встановленому чинним законодавством.

За вказаних обставин висновок суду щодо відсутності підстав для задоволення позову є правомірним.

З огляду на відповідність висновків, викладених в рішенні господарського суду, обставинам справи та чинному законодавству, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність вимог скаржника щодо скасування останнього. Доводи позивача не приймаються в силу вищевикладеного.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2008р. у справі № 35/123-08 залишити без змін, а апеляційну скаргу дочірнього підприємства Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств „Ринок Ювілейний” в Сакса ганському районі м. Кривого Рогу –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого господарського суду України.

Головуючий І.В.Тищик

Судді: І.А.Сизько

Л.В.Чоха