ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.08                                                                                 Справа № 16/149пн.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Юркомцентр”, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Луганське енергетичне об’єднання”, м. Луганськ

про зобов’язання вчинити певні дії

Суддя Шеліхіна Р.М.

секретар судового засідання Маценко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача –не прибув;

від відповідача –Лапка В.М., довіреність від 01.01.08. №42,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про зобов’язання відповідача виставити рахунок позивачу по сплаті вартості за перевищення позивачем договірної величини споживання електричної енергії на розрахунковий період листопад 2007 на суму 42414 грн. 10 коп.

Позивач надав заяву про зміну предмету позову, якою просить зобов’язати відповідача здійснити позивачеві розрахунок по сплаті вартості за перевищення договірної величини споживання електричної енергії на розрахунковий період листопад 2007 відповідно до вимог законодавства та на суму 42414 грн. 10 коп.

Відповідач надав відзив на позовну заяву від 14.08.08. № 487, яким заперечив проти позову, у зв’язку з тим, що твердження позивача про завищення суми двократної вартості являються безпідставними, оскільки відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми(неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Між сторонами у справі укладено договір на постачання електроенергії від 02.10.07. №72 (з додатковими угодами), на підставі якого постачальник електроенергії (відповідач) зобов’язався забезпечувати передачу електроенергії в межах величин, дозволених споживачу (позивачу) до використання, а споживач зобов’язався оплачувати використання електромереж позивача на підставі пред’явленого останнім рахунку протягом 5 днів, як встановлено в додатку до договору «Порядок розрахунків», пункт 9.

За своєю правовою природою вказаний договір є договором про надання послуг і відповідає інституту правових норм глави 63 Цивільного кодексу України (ст.ст.901-903).

На виконання умов вказаного договору позивач забезпечив передачу електроенергії відповідачеві в період листопада 2007 року в обсязі 203730кВт, що перевищує межі величин, дозволених споживачу (позивачу) до використання за умовами вказаного договору 50000кВТ, про що відповідачу надіслано рахунки на оплату використаної електроенергії за вказаний період у відповідності до умов договору та на оплату вартості за перевищення договірної величини споживання електроенергії за листопад 2007 року на суму 84843,59грн. Вказані факти підтверджено матеріалами справи та визнано відповідачем.

Позивач, не погоджуючись з розрахуванням позивачем вартості за перевищення договірної величини споживання електроенергії в рахунку від 01.12.07. №72-2/11/4, звернувся з даним позовом до суду і просить зобов’язати відповідача пред’явити до оплати інший рахунок – на суму 42414 грн. 10 коп., тобто, на суму у двічі меншу, оскільки позивач вважає, що перевищений об’єм електроенергії за рахунком відповідача від 01.12.07. №72-2/11/4 він зобов’язаний сплачувати за потрійним тарифом (тобто, три рази).

Відповідач проти позову заперечив і вказав, що розрахунок штрафних санкцій за перевищення договірної величини споживання електроенергії, пред’явлених до оплати рахунком від 01.12.07. №72-2/11/4, здійснено у відповідності до вимог ст.26 Закону України «Про електроенергетику», п.6.17 Правил користування електроенергією.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані позивачем докази своїх вимог до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за таких підстав.

Відповідно до норми ст.19 Основного Закону держави –Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 16 Цивільного кодексу України - захист цивільних прав та інтересів судом кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Даною нормою встановлено способи захисту прав, які повинні бути дотримані особою, що звертається до суду за захистом, а саме: способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З матеріалів позову вбачається, що позивач фактично не визнає вимог відповідача про оплату вартості за перевищення договірної величини споживання електроенергії на суму 84843,59грн., які відповідач вимагає сплатити на підставі рахунку від 01.12.07. №72-2/11/4, а намагається оскаржити пред’явлений відповідачем до оплати рахунок і зобов’язати відповідача пред’явити рахунок про оплату вартості за перевищення договірної величини споживання електроенергії на суму у двічі меншу, ніж двократна вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Предметом позову є матеріально-правова вимога, яка випливає із спірного правовідношення і з приводу якого суд повинен винести рішення по справі. Отже, зважаючи на правила ст. 11,16,22,509 ЦК України та правила правового інституту послуг в ЦК України, вимога про зобов’язання відповідача здійснити позивачеві розрахунок по сплаті вартості за перевищення договірної величини споживання електричної енергії на розрахунковий період листопад 2007 на суму 42414 грн. 10 коп., заявлена без дотримання правил закону і позивач намагається захистити своє право у спосіб, не передбачений законом.

При цьому слід вказати, що рахунок на оплату вартості за перевищення договірної величини споживання електроенергії від 01.12.07. №72-2/11/4 на суму 84843,59грн. не носить характеру обов’язкових до виконання ненормативних актів і може бути використаний в якості доказу у разі звернення з позовом до суду Товариства з обмеженою відповідальністю “Луганське енергетичне об’єднання”, м. Луганськ про стягнення санкцій за перевищення договірної величини і підлягає оцінці судом у відповідності з вимогами ст.43 ГПК України.

Таким чином, вимоги позову слід залишити без задоволення, оскільки спосіб захисту порушеного права обрано позивачем не у відповідності до вимог закону.

Відповідно до правил ст.49 ГПК України судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, ст.ст.11,16,204 ЦК України, керуючись ст.ст.22,33,34,43,49,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Відмовити у позові.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення підписане 06.10.08.

Суддя                                                                                 Р. Шеліхіна