ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 11/20

18.07.08

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "КТК-буд"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтел Україна"

про

стягнення 568 780,80 грн.

Представники:

від позивача

Корбеляк А.В. –представник

від відповідача

не з’явились

В судовому засіданні 18.07.2008 р. на підставі ч. 2 ст. 85 ГПК України за згодою представника позивача було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 568 780,80 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення умов укладеного між позивачем та відповідачем Договору поставки № К-23/01/08, відповідач не виконав свої зобов’язання по поставці товару.

Відповідач відзиву на позов не подав, явку своїх представників в судове засідання не забезпечив. У зв’язку з нез’явленням представників відповідача та ненаданням витребуваних доказів розгляд справи відкладався, ухвали про призначення розгляду справи та про її відкладення направлялися відповідачу за всіма наявними у матеріалах справи адресами. Доказів на підтвердження поважних причин невиконання вимог ухвали суду та нез’явлення в судове засідання відповідач суду не надав. Заявлені позовні вимоги не заперечив.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається судом за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

23.01.2008 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “КТК-буд” (далі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Грінтел Україна” (далі - Відповідач) укладено договір поставки № К -23/08/-01 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору відповідач зобов’язався передати у встановлений договором термін у власність позивача арматуру діаметром 12 мм, А400/500С в кількості 132 тони (далі по тексту-товар), а позивач - оплатити вартість товару та прийняти його відповідно до умов договору.

В пункті 1.2. Договору визначено, що ціна товару, яка поставляється за договором, визначається у рахунках-фактурах відповідача. В ціну товару включені послуги по навантаженню товару на відкритий транспортний засіб та постачання на склад позивача за адресою: с. В. Олександрівка Бориспільського району Київської області.

Відповідно до п. 2.3 Договору поставка товару здійснюється відповідачем протягом 3-х банківських днів від дати зарахування на поточний рахунок відповідача попередньої оплати в розмірі 100% вартості товару.

Датою поставки товару вважається дата підписаної видаткової накладної відповідача або товарно-транспортної накладної (п. 2.4. договору).

Відповідно п. 3.1. Договору сума Договору складає 510 048,00 грн.

Оплата товару здійснюється позивачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача, вказаний у Договорі або рахунках-фактурах (п. 3.2. Договору).

Пунктом 3.4. Договору передбачено, що оплата товару здійснюється позивачем шляхом передплати 100% вартості товару в терміни, які вказані у рахунках-факторах відповідача.

Позивач свої зобов’язання за договором виконав належним чином. На виконання умов договору позивачем перераховано відповідачу 100% аванс у розмірі 510 048,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 85 від 23.01.2008 р., належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи.

Зобов’язання щодо поставки товарів відповідач виконав неналежним чином, оскільки

28.01.2008 р. поставив позивачу лише 40 тон товару загальною вартістю 154560,00 грн. та передав видаткову накладну № GL-0000005 від 28.01.2008 р. на поставку 20 тон товару.

У відповідь на претензію позивача № 29 від 12.03.2008 р. відповідач гарантував постачання металу за Договором в кількості 75 тон в строк до 21.03.2008 р. та останні 17 тон до 17 квітня 2008 р., що підтверджується гарантійним листом відповідача № 30/11 від 17.03.2008 р.(належним чином засвідчена копія знаходиться в матеріалах справи).

Відповідно до розрахунку суми заборгованості, поданого позивачем, заборгованість відповідача становить 355 488,00 грн.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькі діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 712 ЦК України).

Відповідно до п. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов‘язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач свої зобов’язання щодо повної поставки товарів у встановлений Договором строк не виконав.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов‘язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов‘язань. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов‘язання.

Відповідно до ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання свої обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідач доказів на спростування факту порушення ним договірних зобов’язань щодо поставки товарів за договором № К -23/08/-01 від 23.01.2008 р. суду не надав.

За таких обставин позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "КТК-буд" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтел Україна" суми основного боргу в розмірі 355 488,00 грн. суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 213 292,80 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 ЦК України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов’язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов’язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом п. 5.3. Договору сторони погодили, що за прострочення строків поставки товару, встановлених у договорі та додатках до нього, відповідач, на вимогу позивача, сплачує позивачу пеню у розмірі 0,5% від вартості недопоставленого товару за кожен день прострочення.

Згідно зі ст. 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань" встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки передбачений умовами договору розмір пені перевищує розмір пені, встановлений законом, стягненню в примусовому порядку підлягає сума, обмежена законодавством. В свою чергу, умови договору, зокрема і в частині сплати штрафних санкцій у більшому розмірі, є обов’язковими для сторін та можуть бути виконані в добровільному порядку.

В зв’язку з тим, що взяті на себе зобов’язання щодо поставки товарів відповідач виконав неналежним чином, він повинен сплатити позивачу, крім суми основного боргу, пеню відповідно до п. 5.3 Договору, ст. 611 ЦК України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань", розмір якої, за розрахунком суду становить 24 465,36 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач відзиву, пояснень та доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Витрати по оплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Грінтел Україна” (юридична адреса: м. Київ, вул. Спаська, 9-А; фактична адреса: 04080, м. Київ, вул. В. Хвойки, 10 р/р 78 в ЗАТ “Прокредитбанк”, МФО 320984, , або з будь-якого іншого рахунку, виявленого під час виконавчого провадження) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “КТК-буд” (юридична адреса: 01021, м. Київ, вул. М. Грушевського, 28/2, Н/П, № 43; фактична адреса: 03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-Б р/р в ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” м. Києва, МФО 300335, ) заборгованість за договором поставки № К -23/08/-01 від 23.01.2008 р у розмірі 355 488 (триста п’ятдесят п’ять тисяч чотириста вісімдесят вісім ) грн. 00 коп., пеню в сумі 24 465 (двадцять чотири тисячі чотириста шістдесят п’ять) грн. 36 коп., державне мито у розмір 3 799 (три тисячі сімсот дев’яносто дев’ять) грн. 53 коп. та 78 (сімдесят вісім) грн. 83 коп. витрат на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу.

3. В інший частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України, та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені ГПК України.

Суддя Ю.М. Смирнова

Дата підписання рішення: 29.07.2008 р.