СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20.06.08
Справа № 26/62

За позовом: Акціонерного
комерційного банку „Східно-Європейський банк”, м. Київ

до відповідача:
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, м. Трускавець Львівської області

про стягнення
1 582 129,26 грн.

Суддя Деркач
Ю.Б.

при секретарі
Боровець Я.

Представники:

від позивача
Мироненко О.М. -юрист (довіреність № 198 від 22.01.2007 р.)

від відповідача не
з'явився

Представнику позивача роз'яснено
його права та обов'язки

передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України

Суть спору: Акціонерного
комерційний банк „Східно-Європейський банк”, м. Київ звернувся до
господарського суду з позовом до Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, м.
Трускавець Львівської області про стягнення 1 582 129,26 грн.

Ухвалою суду від 05.05.2008 р.
порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні
на 20.05.2008 р. Ухвалою суду від 20.05.2008 р. розгляд справи відкладався до
03.06.2008 р. В судовому засіданні 03.06.2008 р. оголошувалась перерва до
17.06.2008 р. В судовому засіданні 17.06.2008 р. оголошувалась перерва до
20.06.2008 р.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, просив задоволити позов повністю.

Представник відповідача в судове
засідання після оголошеної перерви до 20.06.2008 р. не з'явився. В попередніх
судових засіданнях відповідач проти позовних вимог заперечив з підстав
викладений у відзиві від 10.06.2008 р. Відповідач вважає, що дія кредитного
договору закінчилась, а тому нарахування відсотків за користування кредитом
суперечить ст. 1054 ЦК України. Також безпідставною є вимога позивача щодо
нарахування пені за несвоєчасне повернення кредиту та пені за несвоєчасну
сплату відсотків, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності
встановлений ч. 2 ст. 258 ЦК України. Крім цього, зазначає  відповідач, що нарахування пені на
прострочені відсотки за користування кредитними коштами після закінчення дії
кредитного договору є безпідставним та здійснено з порушенням шестимісячного
строку, як це передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України. Тому просив у задоволені
позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд встановив наступне:

23.12.2005 року між сторонами
укладено кредитний договір № 229/2005 (далі -по тексту кредитний договір),
відповідно до умов якого позивач відкриває відповідачу відкличну відновлювальну
лінію на поповнення обігових коштів з загальним лімітом 3 350 000,00 грн.  строком з 23.12.2005 р. до 22.12.2006 р. зі
сплатою 22% відсотка річних (п. 1.1 кредитного договору).

Згідно п. 3.3.1. кредитного
договору відповідач зобов`язувався використовувати кредит на цілі, зазначені в
цьому договорі і забезпечити повернення усіх траншів, наданих в межах кредитної
лінії, не пізніше 22 грудня 2006 р. та сплату відсотків за користування
кредитом по 25 число кожного місяця зі свого поточного рахунку.

У зв'язку з допущенням відповідачем
прострочення сплати відсотків по договору позивач в 2006 р. звернувся до нього
з позовом про стягнення  3 198 347,66
грн.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 01.12.2006 р. у справі № 1/501-26/153 позов задоволено
частково та стягнено з відповідача 491 578 грн. 65 коп. заборгованості по
відсотках, 26 403 грн. 30 коп. пені за прострочення сплати відсотків, 3 335
грн. 73 коп. штрафу за прострочення сплати відсотків.

Постановою Вищого господарського
суду України від 27.02.2007 р. вказане рішення господарського суду змінено та
постановлено позов в частині стягнення 2 968 719,31 грн. заборгованості по
кредиту задоволити.

Доказів виконання цих рішень
відповідачем не надано.

У відповідності до ч. 7 ст. 180 ГК
України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують
господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачем не виконані зобов'язання по поверненню суми кредиту та відсотків
за користування цим кредитом. Отже, зобов'язання відповідача по кредитному
договору на даний час існують. Тому враховуючи вимоги вказаної норми права та
невиконання відповідачем зобов'язань, кредитний договір є чинним до дати повної
сплати відповідачем заборгованості за цим договором (п. 7.10 кредитного
договору).

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та  вимог -відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 3 ст. 198 ГК України
передбачено, що відсотки за грошовими зобов'язаннями учасників господарських
відносин застосовуються у випадках, розмірах та порядку, визначених законом або
договором.

Аналогічне передбачено ч. 1 ст.
1048 ЦК України.

У ст. 629 ЦК України зазначено, що
договір є обов”язковим до виконання сторонами.

Так, п. 1.2. кредитного договору
передбачено, що відсотки сплачуються за фактичний час користування кредитом
виходячи з розрахунку фактичної кількості днів у році, враховуючи день надання
та не враховуючи день погашення кредиту.

Період нарахування відсотків
-означає початковий період, що розпочинається з дати виникнення заборгованості
за кредитом на позичковому рахунку і закінчується останнім днем поточного
місяця, за який нараховуються відсотки. Будь-який наступний період нарахування
відсотків в подальшому є період з першого по останній день місяця включно до
дати повного погашення заборгованості за кредитом (терміни для цілей кредитного
договору).

Оскільки зобов'язання відповідача
по сплаті кредиту у розмірі 2 968 719,31 грн. не виконано, розрахунок
заборгованості по несплачених відсотках та штрафним санкціям здійснено
відповідачем станом на 01.10.2006 р., то враховуючи умови кредитного договору
та вимоги норм права, відповідач заборгував позивачу 1 003 325,69 грн.
відсотків за користування кредитними коштами. Наведене підтверджується
розрахунком, який знаходиться в матеріалах справи.

Статтею 610 ЦК України передбачено,
що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК
України).

Згідно п. 4.1. кредитного договору
відповідач, при несвоєчасному поверненні кредиту та відсотків за користування
кредитом, сплачує банку пеню в розмірі 0,5% від несплаченої суми процентів та
від несплаченої суми кредиту за кожний день прострочки (але не більше подвійної
облікової ставки НБУ), а тому за наданим суду розрахунком заборгованості, сума
нарахованої пені за несплачені по кредиту відсотки складає -57 421,87 грн.,
сума нарахованої пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів -521 381,69
грн.

Твердження відповідача про те, що
дія кредитного договору закінчилась спростовуються ч. 7 ст. 180 ГК України та
п. 7.10 кредитного договору. У зв'язку з цим судом не приймаються до уваги
твердження відповідача щодо безпідставності нарахування відсотків за
користування кредитними коштами.

Також, судом не приймаються до уваги
покликання відповідача на пропущення річного строку позовної давності по
стягненню пені, оскільки згідно поданого позивачем розрахунку пеня за
несвоєчасну сплату відсотків та повернення кредиту нарахована у відповідності
до ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Частиною 6 ст. 232 ГК України
передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Умовами кредитного договору
встановлено, що відповідач сплачує позивачу пеня за несвоєчасне повернення
кредиту та відсотків за користування кредитом за кожний день прострочки (п.
4.1. Договору). Оскільки кредитним договором передбачено нарахування пені за
кожний день прострочки, а на дату пред'явлення позову відповідачем сума кредиту
не повернута, відсотки за його користування не сплачено, тому твердження
відповідача про припинення нарахування штрафних санкцій через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути виконано не заслуговує на увагу.

Також слід зазначити, що
відповідачем не подано суду докази про розірвання договору, визнання його
недійсним або визнання недійсним деяких його пунктів.

Відповідно до ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позовні вимоги обгрунтовані, підставні та такі, що підлягають до задоволення
повністю.

З огляду на викладене, керуючись
Конституцією України, ст.ст. 258, 525, 526, 610, 611, 629, 1048 ЦК України,
ст.ст. 180, 198, 232 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 82, 83,
84, 85, 115, 116 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов
задоволити повністю.

2.          Стягнути з
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (р/р НОМЕР_1 в АКБ
„Східно-Європейський банк”, м. Київ, МФО 322658, ідентифікаційний номер
платника податків) на користь Акціонерного комерційного банку „Східно-Європейський
банк”, м. Київ, бул. Дружби Народів, 17/5 (р/р 0002 в АКБ
„Східно-Європейський банк”, МФО 322658, ) 1 003 325 грн. 59
коп. відсотків за користування кредитом, 578 803 грн. 56 коп. пені, 15 821 грн.
30 коп. державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

3.   Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Суддя