ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2008 р.

№ 11/150-2801

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши касаційну скаргу приватного малого підприємства "Партнер", м. Тернопіль,

на рішення господарського суду Тернопільської області від 02.07.2008

зі справи № 11/150-2801

за позовом відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Центру телекомунікаційних послуг його Тернопільської філії (далі –Товариство), м. Тернопіль,

до приватного малого підприємства "Партнер" (далі –Підприємство)

про стягнення 5 188,81 грн.,

за участю представників сторін:

позивача –Казанської Н.Ю.,

відповідача –не з’явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом про стягнення з Підприємства 4 453,59 грн. боргу, 188,76 грн. пені, інфляційних втрат в сумі 395,61 грн. та 3 % річних у сумі 150,85 грн., а всього 5 188,81 грн.

Рішенням названого суду від 02.07.2008 (суддя Сидорук А.М.) позов задоволено. Судове рішення мотивовано невиконанням відповідачем договірних зобов'язань.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Підприємство просить рішення місцевого господарського суду зі справи скасувати внаслідок його прийняття з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення місцевим судом обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, заслухавши представника позивача, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Судом першої інстанції у справі встановлено, що:

- 17.10.2003 Українсько-Американсько-Голландсько-Німецьким закритим акціонерним товариством "Утел", правонаступником якого є Товариство, та Підприємством укладено договір № 466 про надання послуг бізнес-мережі (далі –Договір);

- відповідно до пунктів 3.1.1, 3.1.4 та 3.1.6 Договору Товариство зобов'язано: організувати Підприємству лінію зв'язку та надавати послуги зв’язку; надавати відповідачеві необхідні консультації з правильного використання лінії зв'язку; встановлювати тарифи на послуги, що надаються згідно з цим Договором та інформувати споживача про зміну тарифів;

- згідно з пунктами 2.2.3, 2.2.4 та 2.2.7 Договору Підприємство зобов’язалося: своєчасно сплачувати вартість наданих послуг; не підключати до лінії зв'язку обладнання, яке не має необхідного сертифікату; без погодження з Товариством не передавати лінію зв'язку в користування іншим юридичним чи фізичним особам та не використовувати її для надання третім особам будь-яких послуг телефонного зв'язку, передачі даних, ІР-телефонії, Інтернет тощо;

- відповідно до пунктів 3.1 та 3.2 Договору не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, Товариство виставляє Підприємству рахунок для оплати вартості наданих послуг, який Підприємство повинно оплатити протягом десяти календарних днів з моменту його отримання;

- згідно з додатком № 3 до Договору Підприємство користувалося послугами Інтернет шляхом некомутованого синхронного з'єднання на основі тарифного плану "Стандарт 128" з помегабайтною оплатою;

- відповідно до тарифів помегабайтні стандарт-тарифи передбачають некомутований доступ до мережі Інтернет з наданням фіксованої полоси пропускання на різних швидкостях з помегабайтною формою оплати. Абонент отримує виділений канал зв'язку з Інтернет та сплачує абонентську плату із визначенням певного ліміту трафіку. Обсяг трафіку, що перевищує встановлений ліміт, оплачується помегабайтно;

- відповідно до пункту 5 додатку А до Договору Підприємство несе повну відповідальність за зберігання та використання даних свого облікового запису (логінів та паролів);

- згідно з пунктом 8 додатку А до Договору Товариство не несе відповідальності за збитки, заподіяні Підприємству або інший особі при використанні або неможливості використання послуг за Договором;

- заборгованість Підприємства за надані Товариством за Договором послуги зв’язку в період з лютого по листопад 2006 року становить 4 453,59 грн., що підтверджується карткою обліку розрахунків та виставленими позивачем рахунками (а.с. 17, 60-70);

- Підприємство не визнає факт понадлімітного споживання ним трафіку на суму 4 430,26 грн. (за рахунками № 19-00466-005916 та № 19-00466-006397, а.с. 15);

- правильність визначення позивачем суми основного боргу, пені (пункт 4.2 договору), втрат від інфляції та 3% річних підтверджується наданим Товариством розрахунком заборгованості, карткою обліку розрахунків, рахунками на оплату та висновком судової експертизи комп'ютерної техніки та програмних продуктів від 21.04.2008 № 15298.

Причиною виникнення даного судового спору є питання щодо факту використання Підприємством за Договором трафіку в обсязі, що перевищує ліміт, передбачений абонентською платою.

Згідно з статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про телекомунікації" споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема, виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Частиною другою статті 36 Закону України "Про телекомунікації" у разі затримки плати за надані оператором, провайдером телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Згідно з частинами першою та другою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою статті 551 ЦК України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на наведене місцевий суд, встановивши факти невиконання відповідачем договірних зобов’язань та наявності у нього простроченої заборгованості, дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог Товариства.

Доводи ж касаційної скарги щодо помилковості оцінки судом першої інстанції фактичних обставин справи та наявних доказів не можуть бути підставами для задоволення вимог скаржника, оскільки касаційна інстанція відповідно до частини другої статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. Водночас відомостей стосовно порушень місцевим судом норм матеріального та процесуального права касаційна скарга не містить.

Отже, рішення місцевого господарського суду зі справи відповідає встановленим ним фактичним обставинам, прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права і передбачені законом підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119-11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Тернопільської області від 02.07.2008 зі справи № 11/150-2801 залишити без змін, а касаційну скаргу приватного малого підприємства "Партнер" –без задоволення.

Суддя В.Селіваненко

Суддя            І.Бенедисюк

Суддя Б.Львов