КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

11.09.08 р.                                                                                          № 335/11-06

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Міщенко П. К. (доповідач по справі),

суддів:

Гаврилюк О.М

Ільєнок Т.В.

судді-доповідача Міщенко П. К.

при секретарі судового засідання: Салякіній М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного комерційного банку «Київ»особі Харківської філії АКБ «Київ»на рішення Господарського суду Київської області від 02.06.2008 року по справі № 335/11-06 (суддя Чорна Л.В.),

за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагросервіс»

до          Відкритого акціонерного товариства «Райагрохім»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фермерське господарство «Агрогранд-1»

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору

Акціонерний комерційний банку «Київ»в особі Харківської філії АКБ «Київ»

про          визнання договору недійсним з моменту його укладення та визнання права власності

за участю представників:

від позивача:                      Шаповалов І.В. (дов. від 06.03.2008 р.)

від відповідача:                      Ричка С.А. (дов. від 31.01.2007 р.)

від 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:           не з’явився

від 3-ої особи, яка заявляє самостійні вимоги на

предмет спору:                     Новицька В.І. (дов. № 5-06/94 від 25.04.2008р.)

Задвернюк М.І. (дов. № 5-06/42 від 10.01.2007р.)

Давиденко О.Л. (дов. № 5-06/115 від 10.06.2008р.)

Оніщенко М.С. (дов. № 5-06/115 від 10.06.2008р.)

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерагросервіс» (в особі ліквідатора) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Райагрохім»про визнання правочину –Акту (Договору) від 15.04.2006 року про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11.12.2003 року недійсним з моменту його укладення та визнання за позивачем права власності на будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Героїв Дніпра, 38-А, а саме диспетчерську –35,8 кв.м., майстерню з цехами –554,1 кв.м., обмінний пункт –484,6 кв.м., реммайстерню –594,6 кв.м., склад запасних частин –134,4 кв.м., будівлю з боксами –825 кв.м.

12.12.2006 року Відкрите акціонерне товариство «Райагрохім»в особі голови правління Марковича О.П. звернулося до Господарського суду Київської області з зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагросервіс»про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 11.12.2003 року про продаж диспетчерської –35,8 кв.м., майстерні з цехами –554,1 кв.м., обмінного пункту –484,6 кв.м., реммайстерні –594,6 кв.м., складу запасних частин –134,4 кв.м., будівлі з боксами ВАТ „Райагрохім”, які знаходяться за адресою Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Героїв Дніпра, 38-А (т. 1 а.с.26-28).

15.10.2007 року ВАТ „Райагрохім” в особі голови правління Макарчука В.П. подано до Господарського суду Київської області заяву про відмову від зустрічного позову (т. 1 а.с.275).

Рішенням Господарського суду Київської області від 17.10.2007 року позовні вимоги ТОВ «Інтерагросервіс» задоволено повністю; провадження у справі по зустрічному позову припинено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції Акціонерний комерційний банк «Київ»в особі Харківської філії в м. Києві звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду Київської області від 17.10.2007 року, а справу передати на новий розгляд до господарського суду першої інстанції, мотивуючи скаргу тим, що прийняте судом рішення стосується прав і обов'язків АКБ «Київ», проте його не залучено до участі в справі.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.02.2008 року касаційну скаргу АКБ «Київ»в особі Харківської філії задоволено. Рішення Господарського суду Київської області від 17.10.2007 року у справі № 335/11-06 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Під час нового розгляду справи, ухвалою Господарського суду Київської області від 06.05.2008 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Фермерське господарство «Агрогранд-1».

До Господарського суду Київської області звернувся Акціонерний комерційний банк «Київ»в особі Харківської філії АКБ «Київ»із заявою про вступ у справу № 335/11-06/8 в якості третьої особи із самостійними вимогами в порядку ст. 26 ГПК України (т. 2 а.с.77-78) та позовною заявою про визнання недійсним договір купівлі-продажу від 11.12.2003 року з моменту його укладення (т. 2 а.с.80-82).

02.06.2008 року рішенням Господарського суду Київської області у даній справі визнано акт (договір) від 15.04.2006 року про розірвання договору купівлі –продажу нерухомого майна від 11.12.2003 року недійсним з моменту укладання; визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерагросервіс»право власності на будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Героїв Дніпра, 38-А, а саме: диспетчерську –35,8 кв.м., майстерню з цехами –554,1 кв.м., обмінний пункт –484,6 кв.м., реммайстерню –594,6 кв.м., склад запасних частин –134,4 кв.м., будівлю з боксами –825 кв.м.; стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Райагрохім»на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагросервіс»170, 00 грн. витрат по миту та 118, 00 грн. інформаційних; по зустрічному позову –припинено; по позову третьої особи 2 –відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням Господарського суду Київської області, Акціонерний комерційний банк «Київ»в особі Харківської філії АКБ «Київ»звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду першої інстанції від 02.06.2008 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ТОВ «Інтерагросервіс»до ВАТ «Райагрохім»про визнання недійсним акту від 15.04.2006 року про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11.12.2003 року з моменту його укладення та визнання за ТОВ «Інтерагросервіс»права власності на нерухоме майно, а саме диспетчерську –35,8 кв.м, майстерню з цехами –554,1 кв.м, обмінний пункт –484,6 кв.м, реммайстерню –594,6 кв.м, склад запасних частин –134,4 кв.м, будівлі з боксами –825 кв.м відмовити.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 01.07.2008 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимог на предмет спору –Акціонерний комерційний банк «Київ»в особі Харківської філії АКБ «Київ», порушено апеляційне провадження по розгляду апеляційної скарги Акціонерного комерційного банку «Київ»в особі Харківської філії АКБ «Київ»у даній справі, розгляд якої призначено на 24.07.2008 року.

В ході судового засідання 24.07.2008 року виникла необхідність витребувати у сторін та третіх осіб додаткових пояснень по суті спірних правовідносин та більш детального вивчення матеріалів справи і поданих сторонами у засіданні суду відзивів на апеляційну скаргу, у зв’язку з чим розгляд апеляційної скарги відкладено на 11.09.2008 року.

Крім того, ухвалою апеляційного господарського суду від 24.07.2008 року, відповідно до приписів ст. 69 ГПК України, продовжено строк розгляду апеляційної скарги Акціонерного комерційного банку «Київ»в особі Харківської філії АКБ «Київ»на рішення Господарського суду Київської області від 02.06.2008 року по справі № 335/11-06/8.

Відповідно до Розпорядження Першого заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 09.09.2008 року змінено склад колегії суддів по розгляду апеляційної скарги у справі № 335/11-06/8, здійснено заміну судді Тарасенко К.В. на суддю Гаврилюка О.М.

В судовому засіданні 11.09.2008 року представники Акціонерного комерційного банку «Київ»в особі Харківської філії АКБ «Київ»підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити її в повному обсязі.

Представники позивача та відповідача у засіданнях суду апеляційної інстанції заперечили проти вимог апеляційної скарги та пояснень представників заявника апеляційної скарги, посилаючись на доводи викладені у відзивах на апеляційну скаргу, просили апеляційний господарський суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення Господарського суду Київської області від 02.06.2008 року залишити без змін, оскільки вважають його законним, обґрунтованим, прийнятим відповідно до вимог чинного законодавства.

Представником відповідача 11.09.2008 року подано через канцелярію апеляційного господарського суду доповнення до відзиву на апеляційну скаргу, які колегія суддів, оглянувши, з’ясувавши думку представників учасників провадження, залучила до матеріалів справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, повноважних представників у засідання апеляційного господарського суду призначені на 24.07.2008 року та 11.09.2008 року не направила, про поважність причин їх неявки суд не повідомила, хоча про час, дату і місце засідання суду повідомлялася направленими за відомими суду адресами її місцезнаходження ухвалами суду.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представників заявника апеляційної скарги, позивача та відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, апеляційний господарський суд встановив, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 11.12.2003 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерагросервіс»та Відкритим акціонерним товариством «Райагрохім»укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерагросервіс»придбало у власність будівлі та споруди, а саме: диспетчерську –35 кв.м, майстерню з цехами –554,1 кв.м; обмінний пункт –484,6 кв.м, реммайстерню –594,6 кв.м, склад запасних частин –134,4 кв.м, будівлю з боксами –825 кв.м, які знаходяться за адресою: Київська область, м. Переяслав –Хмельницький, вул. Героїв Дніпра, 38а. На виконання умов п. 4.2 договору між сторонами підписаний акт прийому-передачі нерухомого майна.

12.03.2004 року Переяслав –Хмельницьким БТІ зареєстровано право власності на нерухоме майно за ТОВ «Інтерагросервіс».

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.08.2005 року (№ 250/3б-05) порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Інтерагросервіс».

Актом від 15.04.2006 року зазначений вище договір купівлі-продажу розірвано зважаючи на невиконання ТОВ «Інтерагросервіс»п. 3.1 договору, а також визначено, що власником даного нерухомого майна стає ВАТ «Райагрохім».

05.05.2006 року Переяслав –Хмельницьким БТІ право власності на зазначене вище нерухоме майно зареєстровано за ВАТ «Райагрохім».

19.05.2006 року між АКБ «Київ»(кредитодавець) та Фермерським господарством «Агрогранд-1»(позичальник) укладено кредитний договір № 3 про надання позичальнику кредиту в сумі 5700000 гривень.

22.05.2006 р. з метою забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному вище кредитному договору, між АКБ «Київ»в особі Харківської філії в м. Києві (Іпотекодержатель) та майновим поручителем Фермерського господарства «Агрогранд-1»–ВАТ «Райагрохім»(Іпотекодавець) укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно: комплекс, розташований за адресою: Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Героїв Дніпра, 38а, загальною площею 2617,50 кв.м, що складається з будівлі з боксами, цегляної (літ. 1А), площею 825 кв.м; диспетчерської, цегляної (літ. 2Б), площею 35,8 кв.м; майстерні з цехами, цегляної (літ. 3В), площею 554,10 кв.м; обмінного пункту, цегляної (літ. 4Г), площею 484,60 кв.м; реммайстерні, цегляної (літ. 5Д), площею 594,6 кв.м; складу запчастин, цегляного (літ. 6Е), площею 123,40 кв.м.

24.05.2006 року кредитодавцем (АКБ «Київ») на виконання умов кредитного договору перераховано на поточний рахунок Фермерського господарства «Агрогранд-1»5700000 гривень.

Доказів погашення заборгованості за кредитним договором Фермерським господарством «Агрогранд-1»або ВАТ «Райагрохім»суду не надано.

Як вбачається з інформації третьої особи 2, яка не спростовується іншими учасниками спору, станом на момент розгляду справи судом першої інстанції заборгованість Фермерського господарства «Агрогранд-1» перед АКБ «Київ» по основному боргу становить 4954026,05 грн., по сплаті відсотків 471921,87 грн., а всього 5425947,92 грн.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року N 11 «Про судове рішення»рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно до ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Зі змісту Постанови Вищого господарського суду України від 26.02.2008 року вбачається, що рішення суду першої інстанції, яке було прийняте у справі стосується прав і обов'язків АКБ «Київ», якого не було залучено до участі в справі, а тому рішення підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд місцевому господарському суду. При цьому при новому розгляді справи місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, залучити до участі в справі АКБ «Київ», всебічно і повно з’ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, витребувати та надати об’єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, вирішити спір із дотриманням норм процесуального законодавства на підставі норм матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних відносин сторін.

Проаналізувавши обставини справи, апеляційний господарський суд приходить до висновку про те, що всупереч вимогам ст. 111-12 ГПК України та вказівкам, які містились в постанові суду касаційної інстанції, місцевий господарський суд при новому розгляді справи однобічно розглянув спір, порушив норми матеріального права та фактично проігнорував права та інтереси АКБ «Київ», як іпотекодержателя. При цьому, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Спір виник внаслідок того, що одна із сторін договору купівлі-продажу від 11.12.2003 року звернулася до суду із вимогою про визнання недійсним акту розірвання зазначеного договору. Акт про розірвання договору укладений сторонами 15.04.2006 року.

У відповідності до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що акт про розірвання договору від 11.12.2003 року було підписано 15.04.2006 року при вирішенні питання щодо його недійсності слід застосовувати положення ЦК України.

Відповідно до положень ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зважаючи на положення ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Як вбачається з обставин справи, після того, як між позивачем та відповідачем укладено акт розірвання договору купівлі-продажу від 11.12.2003 року та реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ВАТ «Райагрохім», останнє, зважаючи на положення Закону України «Про власність»(який був чинним на той момент) набуло права на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном (в тому числі і надавати майно в іпотеку).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку»іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про іпотеку»предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов:

- нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація;

- нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення;

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку»у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право в разі невиконання основного зобов'язання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Проаналізувавши обставини справи, судова колегія приходить до висновку, що внаслідок набуття чинності оскаржуваним рішенням господарського суду Київської області про визнання недійсним акту розірвання договору купівлі-продажу від 15.04.2006 року нерухоме майно, що передане ВАТ «Райагрохім», як іпотекодавцем відповідно до умов договору іпотеки від 22.05.2006 року, в іпотеку АКБ «Київ»в особі Харківської філії в м. Києві, як іпотекодержателю, повинно повернутися у власність ТОВ «Інтерагросервіс».

Отже, внаслідок позбавлення Відкритого акціонерного товариства «Райагрохім»права власності на спірне нерухоме майно, на це майно також не може бути звернено стягнення за договором іпотеки, укладеним між відповідачем та третьою особою -2.

Таким чином, позбавлення ВАТ «Райагрохім»прав власності на спірне майно внаслідок визнання недійсним акту розірвання договору купівлі-продажу від 15.04.2006 роеку призведе до фактичного припинення дії договору іпотеки та неможливості його виконання.

Водночас, ст. 17 Закону України «Про іпотеку»визначено виключний перелік підстав припинення іпотеки до яких зокрема віднесено: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору, реалізація предмета іпотеки, набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, визнання іпотечного договору недійсним, знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її, а також з інших підстав, передбачених цим Законом.

Аналіз зазначеної норми дає змогу дійти висновку про те, що позбавлення іпотекодавця права власності на майно, яке було передане останнім в іпотеку, не є підставою для припинення іпотеки.

Таким чином, судова колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що визнання недійсним акту розірвання договору купівлі - продажу від 15.04.2006 року, без визнання недійсним іпотечного договору, призведе до фактичного припинення дії іпотеки у спосіб не передбачений положеннями ст. 17 Закону України «Про іпотеку», що призведе до порушення прав іпотекодержателя.

Крім того, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про безпідставність визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем за первісним позовом не надано доказів того, що його право власності на згадане вище нерухоме майно не визнається, чи оспорюється відповідачем за первісним позовом.

Крім того, позивачем за первісним позовом не надано доказів того, що на момент звернення до суду за ним, у встановленому порядку зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно, що є необхідною передумовою для звернення до суду із подібним позовом.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що позивач на момент звернення до суду із вимогою про визнання права власності на спірне майно не довів права власності на таке майно, що унеможливлює захист його права власності шляхом його визнання.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд повторно розглядає справу та перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Виходячи з повноважень, наданих чинним процесуальним законодавством суду апеляційної інстанції, а також враховуючи порушення норм матеріального права при ухваленні рішення місцевим господарським судом, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу третьої особи - 2, а рішення місцевого господарського суду скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання акту від 15.04.2006 року про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11.12.2003 року недійсним з моменту укладення, а також визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно. Водночас в частині припинення провадження у справі по зустрічному позову, а також відмови в задоволенні позову третьої особи - 2 рішення є законним та обґрунтованим і скасуванню не підлягає виходячи з наступного.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом. Враховуючи, що під час провадження у справі в місцевому господарському суді позивач за зустрічним позовом відмовився від позову, зазначена відмова законодавству України не суперечить, будь-чиї права та охоронювані законом інтереси не порушує, Господарський суд Київської області дійшов обґрунтованого висновку про можливість прийняття відмови від позову та припинення провадження у справі за п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

У відповідності до п. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання .

Згідно п. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином з наведених вище імперативних приписів ЦК України вбачається, що необхідною передумовою захисту цивільного права особи є його порушення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Враховуючи, що АКБ «Київ»в особі Харківської філії не був і не є стороною договору купівлі-продажу від 11.12.2003 року, доказів порушення свого цивільного права суду не надав, місцевий господарський суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в позові третьої особи - 2 в повному обсязі. Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на обґрунтованість висновків Господарського суду Київської області стосовно відсутності взаємозв’язку між невиконанням умов договору щодо оплати придбаного нерухомого майна та визнання договору недійсним. Правильною є оцінка судом доказів повноважень керівника ВАТ «Райагрохім»Герасименка О.В. на підписання спірного договору купівлі-продажу виходячи з доданих до матеріалів справи листа державного реєстратора Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації та реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу, а також протоколу засідання Спостережної Ради ВАТ «Райагрохім»від 19.01.2004 року.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 105 ГПК України при скасуванні або зміни рішення місцевого господарського суду в постанові суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат. Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги третьої особи 2 з позивача на користь АКБ «Київ»в особі Харківської філії підлягає стягненню державне мито за подачу апеляційної скарги в розмірі 42,50 грн.

Керуючись п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, ст.ст. 4-2, 4-3, 4-5, 4-7, 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного банку «Київ»в особі Харківської філії АКБ «Київ»на рішення Господарського суду Київської області від 02.06.2008 р. по справі № 335/11-06/8 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Київської області від 02.06.2008 року скасувати в частині визнання недійсним з моменту укладення акту (договору) від 15.04.2006 року про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11.12.2003 року, а також визнання за товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерагросервіс»права власності на будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Переяслав –Хмельницький, вул. Героїв Дніпра, 38а, а саме: диспетчерську –35м2, майстерню з цехами –554,1 м2; обмінний пункт –484,6 м2, реммайстерню –594,6 м2, склад запасних частин –134,4 м2, будівлю з боксами –825 м2.

Постановити у справі нове рішення.

В позові Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтерагросервіс»(м. Київ, вул. Л. Українки, 19, кім 138 8) відмовити повністю.

В іншій частині рішення Господарського суду Київської області від 02.06.2008 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагросервіс»(м. Київ, вул. Л. Українки, 19, кім 138, 8) на користь Акціонерного банку «Київ»в особі Харківської філії (м. Київ, вул. Декабристів, 9, ) 42,50,00 грн. витрат за розгляд апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області.

Справу № 335/11-06/08 повернути до Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя:                                                                      Міщенко П. К.

Судді:

Гаврилюк О.М

Ільєнок Т.В.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15.09.2008 року

Дата відправки 16.09.08