ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

07.10.2008

Справа №2-14/8596-2008

За позовом Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі філії «Дирекція первинної мережі ВАТ «Укртелеком», (03110 м. Київ, вул. Солом’янського, 3)

До відповідача Військової частини А-2320, (АР Крим, м. Сімферополь, вул. Карла Маркса, 52; 97578 АР Крим, Сімферопольський район, с. Перевальне, вул. Октябрська; ідентифікаційний код 24980339)

Про стягнення 8509,64 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А.Іщенко

представники:

Від позивача – Бабенко Н.Г., довіреність б.н. від 01.07.2008 р. у справі

Від відповідача - Андросенко А.В., довіреність № 0104 від 01.09.2008 р. у справі

Обставини справи: Відкрите акціонерне товариство „Укртелеком” звернулось в особі філії «Дирекція первинної мережі ВАТ «Укртелеком» до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Військової частини А-2320 про стягнення 8509,64 грн., в тому числі 7941,29 грн. заборгованості, 110,74 грн. пені, 31,89 грн. річних, 425,72 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов’язань по оплаті наданих послуг за договором № 426-8 від 18.01.2007 р. на суму 7941,29 грн., що стало приводом для звернення позивача з позовом до суду для стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 425,72 грн., проценти за користування грошовими коштами у розмірі 31,89 грн., а також штрафні санкції - пені у розмірі 110,74 грн.

У судовому засіданні представник позивача надав заяву в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України про відмову від позову в частині стягнення пені у розмірі 110,74 грн.

Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Представник відповідача проти суми основного боргу у розмірі 7941,29 грн. не заперечує, однак просить суд відмовити від стягнення річних, пені та індексу інфляції, з мотивів, викладених у відзиві на позов.

Розгляд справи відкладався, у судовому зсіданні оголошувалась перерва в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Строк розгляду справи був продовжений за заявою сторін в порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

18.01.2007 р. між ВАТ «Укртелеком» в особі філії «Дирекція первинної мережі ВАТ «Укртелеком» (Виконавець) та Військовою частиною А 2320 (Споживач) був укладений договір № 426-8 на експлуатаційно – технічне обслуговування засобів зв’язку (а.с.7-10).

Згідно розділу 1 вказаного Договору Споживач доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання здійснювати експлуатаційно – технічне обслуговування засобів та спору зв’язку Споживача, зазначених у Додатку № 1 до Договору.

Вартість технічного обслуговування засобів зв’язку сторонніх організацій визначається згідно з тарифами на додаткові послуги електрозв’язку (п. 3.1 Договору).

Споживач зобов’язаний щомісячно до 20 числа місяця, наступного за поточним, вносити плату за надані послуги на розрахунковий рахунок Виконавця на підставі рахунку, виставленого до 5 числа згідно з вимогами законодавства (п. 3.2 Договору).

Відповідно до додатку № 3 до Договору, вартість наданих послуг за місяць складає 1351,33 грн. (а.с.13).

Відповідно до п. 8 Договору, даний договір діє до 31.12.2007 р., після закінчення терміну дії Договору, при відсутності заперечень з боку однієї із сторін, договір вважається продовженим на кожний наступний рік на тих же умовах.

Доказів розірвання Договору сторонами не представлено, послуги за договором надавались позивачем після строку дії договору, що не заперечується відповідачем, отже суд робить висновок, що договір № 426-8 від 18.01.2007 р. станом на день розгляду справи є продовженим на тих же умовах.

Згідно умов договору, відповідач своєчасно не провів оплату наданих послуг, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість за період з 21.01.2008 р. по 21.06.2008 р. у розмірі 7941,29 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи рахунками надані послуги експлуатаційно – технічного обслуговування обладнання згідно Договору № 426-8 від 18.01.2007 р. за спірний період, що стало підставою для звернення з позовом до суду й нарахуванню штрафних санкцій.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За такими обставинами, матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті 7941,29 грн. заборгованості за договором на експлуатаційно – технічне обслуговування засобів зв’язку № 426-8 від 18.01.2007 р., яка у творилась у період з 21.01.2008 р. по 21.06.2008 р., через що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 7941,29 підлягають задоволенню.

Позивач просить стягнути з відповідача суму інфляційних втрат у зв’язку з невиконанням відповідачем своїх зобов’язань у розмірі 425,72 грн. та 31,89 грн. 3% річних.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з Військової частини А-2320 інфляційних втрат у розмірі 425,72 грн. за період з січня 2008 р. по червень 2008 р суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо встановлення обов’язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі статтею 536 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Так, відповідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги позивача про стягнення з Військової частини А-2320 3% річних у розмірі 31,89 грн. за період з 21.01.2008 р. по 20.05.2008 р. підтверджуються матеріалами справи та підлягають стягненню з відповідача.

Суд не приймає заперечення відповідача щодо відсутності підстав для нарахування інфляції та відсотків, оскільки факт прострочення сплати наданих послуг встановлено судом, а нарахування відповідних відсотків та індексу інфляції встановлено законом, крім того обов’язок відповідача щодо сплати наданих послуг щомісячно до 20 числа місяця, наступного за поточним, встановлений договором, який підписаний сторонами та на день розгляду справи є дійсним.

У судовому засіданні представник позивача надав заяву в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України про відмову від позову в частині стягнення пені у розмірі 110,74 грн.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 80 Господарського процесуального Кодексу України провадження по справі підлягає припиненню у випадку відмови позивача від позову та якщо відмова прийнята господарським судом.

Суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позовних вимог в частині стягнення з відповідача 110,74 грн. пені, оскільки це не порушує чиї-небудь законні права та охоронювані законом інтереси, а тому провадження у справі в цій частині підлягає припиненню.

Витрати по оплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відносяться на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 33, 34, 49, 75, пунктом 4 частини 1 статті 80, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Військової частини А-2320, (АР Крим, м. Сімферополь, вул. Карла Маркса, 52; 97578 АР Крим, Сімферопольський район, с. Перевальне, вул. Октябрська; ідентифікаційний код 24980339) на користь Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі філії «Дирекція первинної мережі ВАТ «Укртелеком», (03110 м. Київ, вул. Солом’янського, 3; р/р 2891 в Київської регіональної дирекції ВАТ «Райффайзен банк Аваль», МФО 322904, ідентифікаційний код 16479714) 7941,29 грн. заборгованості, 425,72 грн. інфляційних втрат, 31,89 грн. річних, 100,67 грн. державного мита та 116,46 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині провадження у справі припинити.

4.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.