ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 6/559

25.09.08

За позовом                    Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго»

До відповідача           Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»

Про                              стягнення 40037,48 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

Від позивача           Герименко К.Г. (за дов.)

Від відповідача          Костяний І.С. (за дов.)

Обставини справи:

До господарського суду міста Києва звернулася з позовом акціонерна енергопостачальна компанія «Київенерго»до комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»про стягнення 40037,48 грн. за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 711287 від 01.07.2005, а саме: 36544,54 грн. основного боргу, 2473,63 грн. інфляційних, трьох процентів річних в сумі 1019,31 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов’язання щодо повноти та своєчасності внесення оплати за отриману за вказаним договором теплову енергію у гарячій воді за період з 01.02.2005 по 01.07.2006.

Ухвалою суду від 19.09.2006 було порушено провадження у справі № 6/559.

Під час розгляду справи відповідач заявив клопотання про призначення у справі судової експертизи, з покладенням витрат по сплаті судової експертизи на КП «Спецжитлофонд».

З огляду на викладене, оскільки для встановлення кількості (обсягів) теплової енергії у вигляді гарячої води та її вартості потрібні спеціальні знання, і, в силу статей 32, 34 Господарського процесуального кодексу України, ці обставини можуть бути встановлені виключно шляхом проведення судової експертизи, тобто допустимим доказом у даному випадку є висновок судових експертів, суд задовольнив клопотання відповідача та призначив судово-бухгалтерську експертизу, проведення якої доручив Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Провадження по справі, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, було зупинено.

Матеріали справи повернуто Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз без виконання експертних досліджень, оскільки відповідачем не було перераховано попередню оплату за проведення експертизи.

Ухвалою від 30.05.2008 провадження у справі було поновлено, розгляд останньої призначено на 07.07.2008.

07.07.2008 у судовому засіданні було оголошено перерву до 28.08.2008.

28.08.2008 позивач на виклик суду не з’явився, про причини неявки суд не повідомив.

У свою чергу, відповідач заявив клопотання про витребування додаткових доказів, потрібних для вирішення спору по суті.

Ухвалою суду від 28.08.2008 розгляд справи було відкладено на 25.09.2008, а також витребувано у позивача дані про стан заборгованості відповідача за спірний період на даний час та розрахунок вказаної суми.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

01.01.2005 між акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго»(постачальником) та комунальним підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»(споживачем) було укладено договір № 711287 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі –Договір).

Відповідно до умов Договору (п. 1.1) постачальник зобов’язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов’язується отримати та оплатити останню відповідно до умов, викладених в Договорі.

Згідно з п. 2.1 Договору сторони зобов’язуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською державною адміністрацією, чинним законодавством України, Правилами користування тепловою енергією, нормативними актами з питань користування, обліку та взаєморозрахунків за енергоносії.

Постачальник зобов’язується безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із споживачем для потреб опалення в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання –протягом року згідно із заявленим споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в додатку 1 (п. 2.2.1 Договору).

Відповідно до п. 2.3 Договору споживач зобов’язався дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у додатку 1, не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у додатку 2.

Згідно з додатком 2 до Договору споживач до початку розрахункового період сплачує постачальнику вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця. Різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією сплачується відповідачем не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідач належним чином умови Договору не виконував, внаслідок чого у нього станом на 01.07.2006 утворилась заборгованість у розмірі 36544,54 грн.

Таким чином, відповідач порушив вимоги ст. 526 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У той же час, відповідачем було надано суду розрахунок основного боргу за теплову енергію за Договором, відповідно до якого заборгованість була сплачена. Позивач факт погашення боргу не заперечив.

Оскільки заборгованість була погашена під час розгляду справи, суд вважає за необхідне припинити провадження у справі в частині стягнення основного боргу у зв’язку з відсутністю предмету спору на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Враховуючи прострочення боржника, останній на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, що передбачено ст. 625 Цивільного кодексу України.

Інфляційна складова боргу становить 2473,63 грн., а три проценти річних – 1019,31 грн.

Суд приймає розрахунок індексу інфляції та трьох процентів річних, наданий позивачем, як вірний.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення інфляційної складової та трьох процентів річних підлягають задоволенню, провадження у справі в частині стягнення основного боргу припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій останнього.

Зокрема, з останнього підлягає стягненню 400,37 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»(м. Київ, вул. Оболонська, 34, рахунок 1101 у Київський міській філії АКБ «Укрсоцбанк», МФО 322012, код 31454734) на користь акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго»(м. Київ пл. І. Франка, 5, рахунок 0005 у Старокиївському відділенні Промінвестбанку України у м. Києві, МФО 322227, код 00131305) 2473,63 грн. індексу інфляції, три проценти річних в сумі 1093,31 грн., 400,37 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Провадження в частині стягнення 36544,54 грн. основного боргу припинити.

Суддя С.А. Ковтун

Рішення підписано 14.10.2008