СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08.04.08
Справа №  20/90/08

Суддя   Гандюкова
Л.П.

м. Запоріжжя

За позовом Відкритого
акціонерного товариства “Весна”, м. Запоріжжя

до Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя

про стягнення
суми 24599,55грн.

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача  -      Мельников
Д.О.  (довіреність б/н від 10.12.2007р.);

Від відповідача  -
ОСОБА_1 (приватний підприємець)

ОСОБА_2
(довіреність №б/н  від 05.04.2008р.);

СУТНІСТЬ
СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з
відповідача на підставі договору оренди №41/06 від 11.10.2006р. суми 6
555,60грн. основного боргу, суми 18,95грн. пені, суми 9 450грн. неустойки, суми
8 575грн. збитків.

Ухвалою господарського суду від
21.01.2008р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі №
20/90/08,  судове засідання  призначено на 14.02.2008р. На підставі ст.77
ГПК України розгляд справи відкладено на 13.03.2008р., у засіданні 13.03.2008р.
оголошено перерву до 17.03.2008р., потім розгляд справи відкладено на
08.04.2008р. Ухвалою голови господарського суду від 17.03.2008р. строк
вирішення спору продовжено до 17.04.2008р.

У судовому засіданні 08.04.2008р.
за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримує позовні вимоги,
викладені у позовній заяві, та просить суд на підставі договору,
ст.ст.526,624,785 ЦК України, ст.224 ГК України позов задовольнити. Позовні
вимоги мотивовані наступними обставинами. Відповідно до умов укладеного між
сторонами 11.10.2006р. договору оренди нерухомого майна №41/06 відповідач
повинен щомісяця до 15 числа місяця, що передує звітному, сплатити суму
1575грн. орендної плати. В порушення умов договору відповідач вносив орендну
плату не в повному обсязі, у зв'язку  з
чим виникла заборгованість у сумі 6555,60грн. за період 10 місяців (з
11.10.2006р. по 10.08.2007р.).
Листом-повідомленням від 10.08.2007р. за вих.№241 позивач повідомив
відповідача про відмову від договору оренди, його розірвання, вимагав повернення
орендованого майна та сплати заборгованості.
На підставі ст.ст.526,610,624,782 ЦК України позивач просить стягнути з
відповідача суму 18,95грн. пені за 211днів (за період з 15.05.2007р. по
11.12.2007р.), суму 9450грн. неустойки (прострочення 3 місяці з моменту
припинення договору оренди 11.09.2007р. до моменту подання позову). Крім того,
на підставі п.4.1.11 договору ,ст.224 ГК України просить стягнути суму 8575грн.
збитків за здійснення ремонту: так як
відповідач не здійснив поточного ремонту, позивач уклав договір №12/6
від 16.10.2007р. з ТОВ “Балтремстрой” на виконання поточного ремонту
приміщення, яке було об'єктом  оренди, і
згідно з кошторисом вартість по ремонту приміщення складає вказану суму.

Відповідач проти задоволення позову
заперечив, мотивуючи наступним. У спірному договорі не визначено, яке
приміщення було здано в оренду. Згідно з договором та актом приймання-передачі
в оренду передано приміщення загальною площею 105 кв.м. Однак, фактично було
передано в оренду два приміщення площею 87 кв.м. та 18 кв.м. з окремими
входами. Пунктом 3.1.2 договору було передбачено зобов'язання  орендаря забезпечити орендарю безперешкодний
доступ на об'єкт  оренди протягом строку
оренди з 8 до 16 год. 30 хв., крім суботи і неділі, оскільки підприємство
позивача режимне. 14.03.2007р. у зв'язку
з невиконанням позивачем цих умов договору було направлено заяву з
проханням зменшити орендуєму площу до 18 кв.м. Був складений та підписаний акт
приймання-передачі приміщення площею 87 кв.м. відповідачем та працівниками
позивача, однак відповідачу стало відомо через декілька днів, що директор
відмовився підписати акт. Не дивлячись на це, приміщення площею 87 кв.м. було
повністю звільнено відповідачем 30.03.2007р., а приміщення площею 18 кв.м. було
повністю звільнено 10.04.2007р. Пропуски повернені у квітні 2007р. 18.04.2007р.
відповідач написала заяву на ім'я
генерального директора ВАТ “Весна”, в якій повідомила, у тому числі і що
приміщення звільнені. Ця заява була здана в канцелярію 18.04.2007р. У наданій
позивачем поштовій  квитанції неможливо
встановити, що конкретно відправлено позивачем. У кінці вересня 2007р.
відповідачем отримана копія повідомлення від 10.09.2007р. за №276, яка є копією
повідомлення від 10.08.2007р., яка додана до позову. Оскільки приміщення
відповідач звільнив у квітні 2007р., вважає необгрунтованим вимоги про
стягнення суми 6555,60 грн.  орендної
плати за травень, червень, липень, серпень та пені. Відповідач вважає
необгрунтованим вимоги про стягнення 8575грн. збитків, так як всупереч
ст.ст.22,623 ЦК України позивач не надав доказів що діями відповідача спрчинені
збитки і не обгрунтував розмір збитків. Факт проведення ремонту підтверджує і
факт того, що відповідача як орендаря у приміщенні не було. Просить у позові
відмовити.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників сторін,
суд

ВСТАНОВИВ:

11.10.2006р. між Відкритим
акціонерним товариством  “Весна”
(орендодавець, позивач), фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1 (орендар,
відповідач) був укладений договір №41/06 оренди нерухомого майна,  згідно з яким орендодавець передав, а орендар
прийняв у тимчасове платне користування нежитлове приміщення загальною площею
105 кв.м., яке розташоване в корпусі 4 на 1 поверсі за адресою: м.Запоріжжя,
вул.Новобудов,3. Схема розташування об'єкта
оренди є додатком до цього договору (п.1.1).

Прийом -передача об'єкта  оренди згідно умов договору здійснюється
сторонами із складанням відповідного акта в строки, визначені цим договором
(п.1.4).

Відповідно до
п.п.4.1.2,4.1.6,4.1.11  орендар
зобов'язався  своєчасно та в повному
обсязі сплачувати орендну плату, інші платежі, передбачені договором; після
закінчення строку дії договору повернути орендодавцю об'єкт  оренди в стані, придатному для його
експлуатації протягом  двох робочих днів
з моменту закінчення строку дії цього договору згідно акту прийому-передачі;
провести поточний ремонт об'єкта  оренди
не менше, ніж 1 раз протягом строку дії цього договору, або відшкодувати
орендодавцю витрати, необхідні для здійснення такого ремонту.

Згідно з п.п.5.1,5.2 орендна плата
становить 1575грн. за календарний місяць, сплачується орендарем з урахуванням
індексації щомісячно авансом   до 15
числа місяця, що передує звітному.

Відповідно до п.6.3 за прострочення
сплати орендної плати, оплати інших платежів за цим договором орендар сплачує
орендодавцю пеню у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день
прострочення.

Згідно з п.8.1 договору він набирає
чинності з моменту підписання сторонами і діє до 11 вересня 2007р.

Пунктом 8.3 передбачено, що після
закінчення строку дії цього договору або його припинення  орендар зобов'язаний повернути  орендодавцю об'єкт оренди в стані, придатному
для його експлуатації ( з урахуванням нормального зносу), протягом двох робочих
днів з моменту закінчення  строку дії
цього договору або його припинення згідно з актом прийому-передачі об'єкта
оренди.

Згідно з актом прийому -передачі
відповідач прийняла в оренду приміщення 105 метрів, розташоване в корпусі №4 на
1 поверсі.

У вересні 2007р. відповідачем
отримано від позивача лист №276 від 10.09.2007р., відповідно до якого
орендодавець вказує, зокрема,  що
заборгованість з орендної плати за травень, червень, липень, серпень 2007р.
становить 6555,60грн., тому він відмовляється від договору, та вимагає
повернення приміщення за актом прийому-передачі.

Проаналізувавши норми чинного
законодавства, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, суд
вважає позовні вимоги  такими, що
підлягають частковому задоволенню  на
наступних підставах.

Правовідносини сторін врегульовано
договором оренди (найму).

Статтею 759 ЦК України встановлено,
що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується  передати наймачеві майно у користування за
плату на певний строк. Відповідно до ст.763 цього Кодексу договір найму
укладається на строк, встановлений договором. Статтею 762 цього Кодексу
визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до
вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не
допускається, крім випадків, передбачених законом.  Аналогічний припис містять п.п.1, 7 ст.193
Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Статтями 11,509 ЦК України
встановлено, що підставою виникнення зобов'язань (цивільних прав та
обов'язків), які згідно з ст.ст.525,526,530 цього Кодексу повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк, є, зокрема, договір.

Із матеріалів справи (розрахунку
позивача, прибуткових касових ордерів) слідує, що за час оренди відповідач
неналежно виконував свої зобов'язання  за
договором щодо сплати орендної плати, у тому числі сплачував її несвоєчасно та
не в повному обсязі, у зв'язку з чим має заборгованість у сумі 6555,60грн.

Відповідач не надав суду доказів
належного виконання договірних зобов'язань і погашення суми 6555,60грн. боргу з
орендної плати за період з 11.10.2006р. по 10.08.2007р..

За таких обставин, позовні вимоги
про стягнення суми 6555,60грн.
заборгованості з орендної плати
згідно з наданим розрахунком позивача основані на договорі, відповідають
вимогам чинного законодавства України та підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути з
відповідача суму  9 450 грн. 00 коп.
неустойки з моменту припинення договору оренди 11.09.2007р. до моменту подання
позову 11.12.2007р. у розмірі подвійної орендної плати (1575 х 2 х 3 місяці) у
зв'язку з тим, що відповідач не повернув позивачу об'єкт оренди, до цього часу
не підписав акт прийому-передачі майна.

Згідно з ст.291 ГК України
закінчення строку, на який було укладено договір оренди, є підставою для
припинення договору. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються
відповідно до умов регулювання договору Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст.782 ЦК України
наймодавець має право відмовитись від договору найму і вимагати повернення
речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців
підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з
моменту одержання наймачем повідомлення про відмову від договору.

Згідно з  ст. 785 ЦК України у разі  припинення договору  найму наймач зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального
зносу, або у стані, який було  обумовлено
в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець
має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за
користування річчю за час прострочення.

Як свідчать матеріали справи, на час
звернення позивача до суду  строк дії
договору, що був визначений до 11.09.2007р., закінчився. Відповідачем після
отримання від позивача повідомлення №276 від 10.09.2007р. про відмову від
договору і вимоги повернути орендоване майно, а також після закінчення
11.09.2007р. строку дії договору оренди обов'язок покладений на нього п.п.
4.1.6, 8.8.3 договору щодо складення акту приймання-передачі та повернення
майна орендодавцеві виконаний не був. Відповідач до теперішнього часу
орендоване майно за актом приймання-передачі позивачу не повернув, доказів
повернення і підписання акту-прийому передачі не надав.

При цьому суд бере до уваги, що із
пояснень позивача в судовому засіданні слідує, що направлене ним 10.08.2007р.
повідомлення про відмову від договору (яке долучене до матеріалів справи) було
повернено позивачу, тому він повторно направив повідомлення  10.09.2007р. і саме це повідомлення отримано
відповідачем і оригінал якого  надано
відповідачем  для огляду в судовому
засідання. Таким чином, отримання повідомлення про відмову від договору
співпало з закінченням строку договору, і оскільки орендодавець фактично
відмовився від договору, тому договір є припиненим.   Отже, слід визнати, що оскільки правовим
наслідком припинення оренди є обов`язок орендаря повернути майно, що перебувало
в оренді, передати за актом прийому -передачі, відповідач порушив
зобов'язання.

Розрахунок вимог в частині
стягнення неустойки  судом перевірено,
визнано обґрунтованим, тому позовні вимоги щодо стягнення неустойки  у сумі
9 450 грн. 00 коп. задовольняються.

Позивач просить стягнути також суму
18грн. 95 коп. пені за 211 днів (з 15.05.2007р. до 11.12.2007р.) у розмірі 0,5%
від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до п.6.3 за прострочення
сплати орендної плати, оплати інших платежів за цим договором орендар сплачує
орендодавцю пеню у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день
прострочення.

Згідно з ст.ст.610,611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором
або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст.549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею)  є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен  передати  кредиторові
у  разі  порушення боржником зобов'язання.

Згідно з вимогами Закону України
“Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” платники
грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені
обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який
сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше
не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня,
коли зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки  відповідно до умов договору та вимог закону
орендна плата є періодичним платежем, сторонами договору встановлено строк
виконання зобов'язання щодо її сплати, то з урахуванням вимог ч.6 ст.232 ГК
України позивач мав право нараховувати пеню щомісячно з моменту порушення
зобов'язання, тому він не доказав вимоги в частині стягнення пені. Із наданого
розрахунку вбачається, що позивач нараховував пеню за 211 днів з 15.05.2007р.
на суму боргу 6555,60грн. Однак, станом на 15.05.2007р. основний борг
відповідача по орендній платі не становив 6555,60 грн., оскільки такий борг був
станом на 10.08.2007р.

На підставі викладеного, позовні
вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають.

Позивачем також заявлено вимоги про
стягнення суми 8575,00грн. збитків за здійснення ремонту на підставі ст.224 ГК
України.

Згідно з ст.22  ЦК України
особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права,
має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право
не було порушено (упущена вигода).

Порядок відшкодування збитків
встановлений також главою 25 Господарського кодексу України. Так, відповідно до
ст. 224 цього Кодексу учасник господарських відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності,
повинен відшкодувати завдані цим  збитки
суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під  збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею
доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання
зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою
стороною.

Аналогічні приписи встановлені ст.
623 Цивільного кодексу України.

Із змісту цих норм, а також
ст.ст.610,611 ЦК України слідує, що відшкодування збитків є одним із правових
наслідків порушення зобов'язання, мірою відповідальності.

Притягнення до відповідальності можливо
лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад  правопорушення, який є підставою  правової
відповідальності. Склад правопорушення, визначний законом для настання
відповідальності у формі відшкодування збитків, утворюють наступні елементи:
суб'єкт, об'єкт, об'єктивна та суб'єктивна сторона. Суб'єктом є боржник,
об'єктом -правовідношення по зобов'язаннях; об'єктивною стороною -наявність
збитків у майновій сфері кредитора, противоправна  поведінка у вигляді невиконання або неналежного
виконання боржником свого зобов'язання, причинний зв'язок між
противоправною  поведінкою боржника і
збитками; суб'єктивну сторону
правопорушення складає вина.

Відсутність хоча б одного із вище
перелічених елементів, утворюючих склад  правопорушення, звільняє боржника від
відповідальності за невиконання чи неналежне виконання взятих на себе
зобов'язань. Оскільки, в даному випадку, його поведінка не може бути
кваліфікована як правопорушення.

На кредитора покладений обов'язок доведення
факту невиконання або неналежного виконання зобов'язання, прямого причинного
зв'язку між порушенням зобов'язанням і завданими збитками і їх розмір, на
боржника -відсутність вини (ст.ст.614,623 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини
справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними
засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У підтвердження факту наявності
збитків позивач посилається на п.4.1.11.договору оренди щодо обов'язку орендаря
провести поточний ремонт об'єкта оренди не менше, ніж один раз протягом строку
дії цього договору або відшкодувати орендодавцю витрати, необхідні для
здійснення такого ремонту, а також на укладений ВАТ “Весна” (замовником)
договір підряду №12/6 від 16.10.2007р. на виконання поточного ремонту.
Стверджує, що згідно з кошторисом вартість робіт складає 8575грн., які
підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Таким чином, фактично позивач
заявляє про стягнення реальних збитків. Згідно з договором підряду №12/6 від
16.10.2007р. (а.с.21) підрядник зобов'язався виконати будівельні роботи в
приміщенні загальною площею 105 кв.м. за адресою: м.Запоріжжя, вул.Новобудов,3,
відповідно до кошторису  загальна
вартість робіт і матеріалів становить 8575грн. у приміщенні загальною площею  106,75 кв.м.    (15+13,75+60+18) (а.с.22). У підтвердження
виконання робіт позивач посилається також на акт здачі-приймання (без дати) та
платіжні доручення  №1003 від
05.11.2007р. на суму 3 897грн. з призначенням платежу: “Оплата за рем. работы
согл. Дог. №12/6  от 26.09.07.”, та  №914
від 08.10.2007р. на суму 7500грн. з
призначенням платежу: “Оплата за рем. работы согл. Дог. №12/6  от 26.10.07.”. Із наданих документів не
вбачається, що роботи підрядною організацією виконувалися саме в тому
приміщенні, яке було в оренді у відповідача,
оскільки як слідує із договору оренди приміщення знаходяться в
багатоповерховій будівлі, яка має декілька корпусів (4 корпус, 1 поверх), а
договір підряду містить лише визначення загальної площі 105 кв.м. Крім того,
кошторис розроблено відповідно до площі
106,75 кв.м., що перевищує площу, вказану як в договорі оренди, так і в
договорі підряду.  Суд також критично
ставиться до наданих у підтвердження оплати платіжних доручень, у тому
числі  №1003 від 05.11.2007р., оскільки
призначення платежу визначено інший договір №12/6 від 26.09.2007р. Як
вбачається із долученого до позовної заяви договору (як пояснив представник
позивача -помилково),  позивач укладав
інші договори підряду, у тому числі №12/6 /09-12 від  26.09.2007р.

Таким чином, суд вважає, що позивачем
не доведено склад правопорушення (наявність причинного зв'язку між
противоправною поведінкою відповідача і збитками, їх розмір) та відповідно те,
що відповідач повинен нести відповідальність за порушення  зобов'язань у вигляді збитків 85758грн. за
здійснення ремонту.

На підставі викладеного, суд не бере
до уваги заперечення відповідача. Із договору і акту приймання-передачі слідує,
що відповідач прийняв  в оренду
приміщення загальною площею 105 кв.м., при цьому сторони погодили, що схема
розташування об'єкта є додатком до договору
Ця схема підписана відповідачем, тому сторони погодили індивідуальні
ознаки приміщення, і договір містить істотну умову щодо складу орендованого
майна. Відповідач не надав доказів внесення змін до договору в порядку ст.188
ГК України, ст.ст.651,652 ЦК України,  у
тому числі щодо зменшення площі приміщення, дострокового розірвання договору і
тим самим припиненням зобов'язань. Належних доказів  повернення майна і передачі за актом
прийому-передачі також не надав. У зв'язку з цим суд не може визнати
належними  доказом припинення договору
оренди у квітні 2007р. та повернення майна, що було в оренді,  надану в судовому засіданні заяву від 18.04.2007р.,
яка містить до того ж підпис невстановленої особи, оскільки такими належними
доказами може бути угода  про дострокове
розірвання договору, внесення до нього змін та акт приймання-передачі об'єкта
оренди, підписані уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до ст.20 ЦК України право
на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідач не скористався своїм правом
і не звернувся з позовом про захист його прав з підстав, на які він посилається
у письмовому відзиві, зокрема, щодо усунення перешкод у користуванні майном.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати  покладаються на сторони пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись  ст. ст.
49,  82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний НОМЕР_1) на користь
Відкритого акціонерного  товариства
“Весна” (69076, м.Запоріжжя, вул.Новобудов,3, , р/р
1 в АБ “Металург”, МФО 313582) суму 6555грн. 60 коп. основного боргу,
суму 9450грн. неустойки, суму 160грн. 06 коп. витрат на сплату державного мита,
суму 76грн. 78 коп. витрат на сплату інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя
Л.П.Гандюкова

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення
оформлено і підписано у повному обсязі 19.06.2008р.