ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.08                                                                                 Справа № 15/123

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Південьтрак», м. Одеса

до товариства з обмеженою відповідальністю «Едікт», м. Луганськ

про стягнення 8 750, 00 грн.

Суддя Пономаренко Є.Ю.

За участю представників сторін:

від позивача – Попескул О.Ф., представник за довіреністю № ДР-12-09/08 від 12.09.08;від відповідача - не прибув.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв’язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: позивачем за позовною заявою заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу 8 750 грн. 00 коп.

Заявою від 16.09.2008р. позивач зменшив розмір позовних вимог та просить стягнути борг у сумі 8150 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач до прийняття рішення у справі вправі зменшити розмір позовних вимог.

Тому, вказана заява прийнята судом до провадження.

Відтак, предметом позову є стягнення боргу у сумі 8150 грн. 00 коп.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у зменшеному розмірі повністю.

Відповідач відзив на позовну заяву та інші витребувані судом документи не представив, участь свого представника у судовому засіданні не забезпечив, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Ухвали суду направлялися за належним місцем державної реєстрації відповідача, підтвердженого довідкою державного реєстратора, та не поверталися підприємством поштового зв’язку.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи та вислухавши представника позивача суд встановив наступне.

Між сторонами у справі складено заявки на перевезення вантажу: №ОЭ-0039180, №ОЭ-0038632, №ОЭ-0038618, №ОЭ-0039235.

Згідно даних заявок відповідач доручив, а позивач зобов’язався здійснити перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Заявками визначено, зокрема, марку автомобіля, яким має бути здійснено перевезення, його державний номер, прізвище, ім’я та по-батькові водія, а також вартість перевезення, яку зобов’язався сплатити відповідач.

На виконання заявки на перевезення вантажу №ОЭ-0039180 позивачем здійснено перевезення вантажу, що підтверджується товарно-транспортною накладною №4045237. Вартість перевезення згідно заявки 1700 грн.

На виконання заявки на перевезення вантажу №ОЭ-0038632 позивачем здійснено перевезення вантажу, що підтверджується товарно-транспортною накладною №3924993. Вартість перевезення згідно заявки 3600 грн.

На виконання заявки на перевезення вантажу №ОЭ-0038618 позивачем здійснено перевезення вантажу, що підтверджується товарно-транспортною накладною серії 01ААТ №255308. Вартість перевезення згідно заявки 1900 грн.

На виконання заявки на перевезення вантажу №ОЭ-0039235 позивачем здійснено перевезення вантажу, що підтверджується товарно-транспортною накладною ПО-0000241 №1695. Вартість перевезення згідно заявки 1550 грн.

Загальна вартість перевезень складає 8750 грн.

Позивач звернувся до відповідача з вимогами про сплату боргу за наведеними перевезеннями вміщеними в претензіях направлених відповідачу.

Відповідач грошові зобов’язання виконав частково, сплативши 600 грн.

Так, розмір боргу при вирішенні спору у судовому порядку складає 8150 грн. 00 коп.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Так, між сторонами укладено письмові правочини, зміст яких зафіксований у заявках на перевезення вантажу, товарно-транспортних накладних, з урахуванням письмових вимог про сплату за здійснені перевезення.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Належним доказом перевезення вантажу є вантажна товарно-транспортна накладна.

Згідно ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно п. 1 ст. 9 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, ратифікованою Україною згідно із Законом України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів»вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Виходячи з не встановлення строку виконання зобов’язання по оплаті вартості перевезення застосовуються положення ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи пред’явлення вимог по виконанню зобов’язань по оплаті, строки виконання даних зобов’язань на момент прийняття судового рішення наступив, проте не був виконаний відповідачем.

Згідно п.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 43, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем доводи позивача не спростовано, належних доказів виконання зобов’язань, на підставі яких заявлено позовні вимоги не надано.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, оцінивши доводи позивача та надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з відповідача підлягає стягненню борг у сумі 8150 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України на відповідача покладаються судові витрати у складі: 102 грн. 00 коп. державного мита, а також 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Едікт», м. Луганськ, вул. Лутугинськая, б. 121Б, ідентифікаційний код за , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Південьтрак», м. Одеса, вул. Композитора Нищинського, б. 28, ідентифікаційний код за , борг у сумі 8150 грн. 00 коп., витрати зі сплати державного мита у сумі 102 грн. 00 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп. Наказ видати позивачу.

В судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення. Рішення, оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України, підписано 17.09.2008 р.

На підставі ч. 3 ст. 85 ГПК України дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко