ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" жовтня 2008 р. справа № 10/85/б

За заявою відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Чернівціобленерго”, м. Чернівці

до дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії “Хліб України” “Чернівецький комбінат хлібопродуктів”, м. Чернівці

про визнання банкрутом

Суддя Т.І. Ковальчук

За участю представників:

Від кредиторів:

ДАК “Хліб України” –Бурлак О.Д., дов. від 14.08.2008 р. № 02-14/184

Від боржника –Федорюк О.Д., дов. від 14.04.2008 р. № 01-14/1

Розпорядник майна боржника –Бурма С.В.

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 08.04.2008 р. за заявою ВАТ “ЕК “Чернівціобленерго” порушено справу про банкрутство ДП ДАК “Хліб України” “Чернівецький комбінат хлібопродуктів”, ухвалою підготовчого засідання від 02.06.2008 р. введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Бурму С.В.

Оголошення про порушення справи про банкрутство боржника опубліковано в газеті “Голос України” від 20.06.2008 р. № 116.

Ухвалою від 22.07.2008 р. до розгляду в судовому засіданні на 01.08.2008 р. призначено заяву кредитора Державної акціонерної компанії “Хліб України”, ухвалою від 01.08.2008 р. розгляд заяви відкладено на 03.10.2008 р., ухвалою від 03.10.2008 р. - на 27.10.2008 р.

Заява кредитора обґрунтована тим, що станом на день порушення справи про банкрутство борг ДП “Чернівецький комбінат хлібопродуктів” перед ДАК “Хліб України складає 3667625,61 грн., у тому числі 139698,28 грн. за трьома простими векселями, 1897339 грн. згідно з договором уступки права вимоги за кредитним договором з Промінвестбанком, 684881,71 грн. за договорами купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей, 56408 грн. за договорами з надання юридичних, інформаційно-консалтингових та маркетингових послуг, 634631,66 грн. за договором позики, 3356,46 грн. за договором складського зберігання та 55500 грн. за біржовим контрактом Київської агропромислової біржі, а також 239938,12 грн. штрафу, нарахованого у відповідності до ст. 231 ГК України в розмірі 7% від суми основного боргу.

Боржник надав відзив, у якому вимоги кредитора визнав у сумі 3136371,35 грн., до вимог за векселями на суму 139698,28 грн., договорами купівлі-продажу № 5920 від 26.09.2002 р. та № 8852 від 27.01.2005 р. і договору інформаційно-консультативних та маркетингових послуг № 8086/4 від 01.03.2004 р. на загальну суму 148261,52 грн. просив застосувати позовну давність, вимоги за договором складського зберігання зерна у сумі 3356,46 грн. відхилив як такі, що є речовими, окрім того, не підтверджені документально, щодо штрафних санкцій також просить застосувати строк позовної давності.

У судовому засіданні 27.10.2008 р. представник позивача заявлені вимоги підтримав, представник боржника і розпорядник майна боржника визнали частково, посилаючись на викладене у відзиві, просили відхилити не підтверджені документально вимоги та застосувати позовну давність до прострочених вимог.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, розглянувши заяву і додані до неї документи та подані додатково докази, відзив боржника, суд встановив, що частину вимог кредитора належить відхилити.

Так, щодо вимог у сумі 139698,28 грн., що виникли з емітованих боржником простих векселів від 27.06.2001 р. № 74, № 75 та № 77, кожний на суму 50000 грн., зі строком оплати за пред’явленням не раніше 23.03.2004 р., закінчилися строки позовної давності. На час видачі боржником векселів набув чинності Закон України “Про обіг векселів в Україні”, ст. 1 якого встановлено, що законодавство України про обіг векселів складається із Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (далі - Уніфікований закон), з урахуванням застережень, обумовлених додатком II до цієї Конвенції, та із Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, інших зазначених законів та прийнятих відповідно до них актів.

Згідно ст. 77 Уніфікованого закону до простих векселів застосовуються ті ж положення, що стосуються й переказних векселів, зокрема, щодо строків платежу, встановлених ст. 34 Конвенції про переказний та простий вексель, відповідно до якої переказний вексель повинен бути пред’явлений до платежу протягом одного року з дня його складання, тобто в даному випадку не раніше 23.03.2004 р. На підставі ч. 1 ст. 78 Уніфікованого закону векселедавець простого векселя зобов’язаний так само, як акцептант за переказним векселем, а згідно ч. 1 ст. 70 Уніфікованого закону позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються з дати настання строку платежу. Відповідно до ст. 70 Уніфікованого закону позовні вимоги з платежу за векселем погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються з дати настання строку платежу. Стосовно виданих боржником векселів такий строк закінчився 23.03.2007 р.

Вимоги кредитора до боржника, що пред’являються в межах справи про банкрутство в порядку ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” повинні бути дійсні, зокрема, не обтяжені пропуском строку позовної давності. З урахуванням викладеного вимоги кредитора, що випливають з векселів від 27.06.2001 р., відхиляються судом як такі, щодо яких сплив строк позовної давності.

Щодо вимог за договором купівлі-продажу № 5920 від 26.09.2008 р. на суму 92295,24 грн., за договором інформаційно-консалтингових та маркетингових послуг № 8086/4 від 01.03.2004 р. на суму 4508 грн., договору купівлі-продажу № 8852 від 27.01.2005 р. на суму 51458,28 грн. судом установлено, що на день звернення кредитора з заявою з вимогами до боржника також закінчився трирічний строк позовної давності і боржник просить застосувати положення ст. 267 ЦК України і відхилити вимоги кредитора за спливом позовної давності. Клопотання про поновлення строків кредитором не подавалося, з наданих документів суд не вбачає, що строк пропущено кредитором з поважних причин, або мали місце переривання чи зупинення перебігу строку позовної давності. Підписання боржником акту звірки розрахунків з кредитором, у якому станом на 07.07.2008 р. відображено сальдо на користь кредитора за вказаними договорами, суд не вважає дією, яка свідчить про визнання боржником свого боргу перед кредитором і яка перериває перебіг строку позовної давності (ч. 2 ст. 264 ЦК України). Акт звірки розрахунків є бухгалтерським документом, який фіксує дані бухгалтерського обліку господарюючих суб’єктів, у розумінні ж ЦК України під дією, яка свідчить про визнання особою боргу, може розумітися часткове погашення боргу, сплата процентів, визнання претензії тощо. Враховуючи викладене, суд застосовує до вказаних вимог позовну давність і відхиляє ці вимоги.

Підлягають відхиленню також вимоги кредитора за договором складського зберігання № 9858 від 19.03.2007 р. на суму 3356,46 грн., оскільки кредитором не надано доказів існування грошового зобов’язання боржника за цим договором на зазначену суму.

Щодо вимог зі штрафу в сумі 239938,12 грн., нарахованого відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України, суд зазначає, що такий штраф нараховується не за порушення грошового зобов’язання (ч. 6 ст. 231 ГК України), а за порушення зобов’язання з передачі товарів, виконання робіт, надання послуг, відтак, нарахування кредитором штрафу в розмірі 7% від суми грошових зобов’язань боржника є безпідставним.

Решта вимог кредитора в сумі 3136371,23 грн. визнаються боржником, підтверджуються документально копіями укладених з боржником договорами купівлі-продажу, позики, інформаційно-консультативних, юридичних та маркетингових послуг, біржовим контрактом, договором про відступлення права вимоги, актами виконаних робіт та наданих послуг, видатковими накладними на відпуск товарно-матеріальними цінностей, тому підлягають визнанню і включенню до реєстру вимог кредиторів.

У відповідності до ч. 1 ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов’язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

На боржника також належить віднести судові витрати кредитора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, суд

У Х В А Л И В:

1. Визнати вимоги Державної акціонерної компанії “Хліб України” до ДП “Чернівецький комбінат хлібопродуктів” на суму 3136371,23 грн. основного боргу та 125 грн. судових витрат. Решту вимог відхилити.

Суддя Т.І. Ковальчук