КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19.06.2008
№ 34/645

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Коротун  О.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Кур'ят І.В. - представник за
дов. № 806 від 05.11.2007;

від відповідача -ОСОБА_2 - представник за дов.
№ б/н від 02.02.2007;

Уколов
О.Л. - представник за дов. № б/н від 02.02.2007;

ОСОБА_3
- представник за дов. НОМЕР_1 від 11.06.2008

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ЗАТ "Страхова компанія "Інкомстрах"

на рішення Господарського суду м.Києва від
24.03.2008

у справі № 34/645

за позовом                               ЗАТ "Страхова
компанія "Інкомстрах"

до                                                   Суб"єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1

третя особа відповідача

третя особа позивача

про
стягнення 66500 грн.

Закрите акціонерне товариство
„Страхова компанія „Інкомстрах” у грудні 2007 року звернулося до господарського
суду міста Києва з позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 про стягнення з останнього на користь Закритого акціонерного
товариства „Страхова компанія „Інкомстрах” 66 500 грн., які набуті без
достатньої правової підстави, та просило стягнути судові витрати з відповідача
на користь позивача.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 24.03.2008 у справі № 34/645 в задоволенні позову відмовлено
повністю.

Рішення суду першої інстанції
ґрунтується на недоведеності позивачем викладених у позові обставин.

Крім того, суд першої інстанції в
своєму рішенні зазначив, що відповідач правомірно набув комісійну винагороду в
сумі 66 500 грн., оскільки ця винагорода була набута відповідачем правомірно на
підставі актів здачі-приймання робіт на надання посередницьких послуг у сфері
страхування, які, як вбачається з матеріалів справи, не були визнані в судовому
порядку недійсними.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду міста Києва від 24.03.2008 у справі №
34/645 і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Закритого акціонерного
товариства „Страхова компанія „Інкомстрах” до Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення 66 500 грн. безпідставно
набутих коштів, задовольнити повністю, судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою
Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2008 у справі № 34/645
скарга прийнята до розгляду та порушено апеляційне провадження.

Підстави
апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
господарський суд міста Києва, ухвалюючи оскаржуване рішення, не повно з'ясував
та не довів обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач посилається на те, що суд першої інстанції дійшов неправильного
висновку, що роботи, вказані в актах, виконувалися, а винагорода була набута
відповідачем на підставі актів здачі-приймання робіт на надання посередницьких
послуг у сфері страхування, що, в свою чергу, призвело до прийняття
неправильного рішення, а відповідно до ст. 104 ГПК України є підставою для
зміни рішення.

Крім того, апелянт зазначив, що
оскільки відповідач посилався на акти здачі-приймання робіт, як на доказ про
надання послуг саме за договором        №
022/СПД, в актах здачі-приймання робіт є посилання на договір № 022/СПД      (тобто, в актах здачі-приймання робіт вказується,
що роботи виконувалися за договором № 022/СПД) , а той факт, що передбачені
договором № 022/СПД від 01.07.2005 послуги СПД ОСОБА_1 не надавалися
встановлено постановою Київського апеляційного господарського суду по справі №
18/242, то з цього випливає, що зазначені у вищевказаних актах № 002-06/БЯЛ, №
003-06/БЯЛ, № 007-06/БЯЛ, № 008-06/БЯЛ роботи СПД ОСОБА_1 не надавалися.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 20.05.2008 на підставі п. 3 ст. 77 ГПК України розгляд
апеляційної скарги було відкладено.

Представник відповідача в судовому
засіданні Київського апеляційного господарського суду надав пояснення до
апеляційної скарги, в якому зазначив, що на даний момент акти здачі-приймання
виконаних робіт , як і договір № 022/СПД від 01.07.2005, не були визнані в
судовому порядку недійсними, а тому, на думку відповідача, в силу приписів ч. 1
ст. 193 ГК України, ст.ст. 204,526 ЦК України є правомірними та породжують
зобов'язання щодо оплати винагороди згідно вказаного договору.

Розпорядженням
Голови Київського апеляційного господарського суду   № 01-23/1/7 від 11.06.2008 „Про зміну складу
колегії суддів” в зв'язку з виходом судді Смірнової Л.Г. в щорічну відпустку
доручено розгляд апеляційної скарги у справі № 34/645 колегії суддів у складі:
Коротун О.М. -головуючий суддя, суддів Алданової С.О., Пашкіної С.А.

В судовому засіданні Київського
апеляційного господарського суду 12.06.2008 від представника відповідача
надійшло письмове клопотання про витребування додаткових доказів у іншої
сторони, яке задоволено судом.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.06.2008 на підставі п. 3 ст. 77 ГПК України розгляд
апеляційної скарги відкладався та було зобов'язано позивача надати суду
(оригінали - на огляд, належним чином засвідчені копії - для долучення до
матеріалів справи): договору № 03/11/04-К-ВПВ, акту здачі - приймання робіт: №№
34/04ЦО від 2312.2004, 35/04-ЦО від 23.12.2004, 07-БЯЛ-05/ЦО від 25.08.2005,
35/04-К-ВПВ від 23.12.2004, 08-БЯЛ - 05/ЦО від 25.08.2005, 05-БЯЛ-05/ЦО від
23.08.2005, 03-БЯЛ-05/ЦО від 23.08.2005, 02-БЯЛ -05/ЦО від 23.08.2005, 13-БЯЛ -
05/ЦО від 30.10.2005, 01-БЯЛ - 05/ЦО від 22.08.2005, 02-БЯЛ/06 від 03.04.2006,
01-БЯЛ/06 від 03.04.2006, 22-БЯЛ-05/ЦО від 22.11.2005, 03-БЯЛ/06 від
03.04.2006,36/04-ЦО від 23.12.2004, 14-БЯЛ-05/ЦО від 30.10.2005, 15-БЯЛ - 05/ЦО
від 31.10.2005, 16-БЯЛ - 05/ЦО від 31.10.2005, 17-БЯЛ - 05/ЦО від 10.11.2005,
18-БЯЛ -05/ЦО від 12.11.2005, 19-БЯЛ - 05/ЦО від 15.11.2005, 20-БЯЛ - 05/ЦО від
21.11.2005, 21-БЯЛ - 05/ЦО від 21.11.2005, 07-Б/05-ЦО від 22.02.2005; платіжних
доручень, згідно яких Закрите акціонерне товариство „Страхова компанія
„Інкомстрах” здійснювало оплату по вищезазначеним актам здачі - приймання робіт
Суб'єкту підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1; положення
Закритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Інкомстрах” по агентській
винагороді.

Представник позивача в судовому
засіданні 19.06.2008 на виконання вимог ухвали Київського апеляційного
господарського суду від 12.06.2008 надав лише Положення про умови оплати
комісійної винагороди страховим агентам ЗАТ „Страхова компанія „Інкомстрах” від
11.10.2006.

Крім того, представник позивача в
даному судовому засіданні надав пояснення, в якому зазначив, що на вимогу суду
інших документів (крім Положення про умови оплати комісійної винагороди
страховим агентам ЗАТ „Страхова компанія „Інкомстрах” від 11.10.2006) надати не
має змоги за відсутністю таких.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні 19.06.2008 надав письмові додаткові пояснення на апеляційну
скаргу, в яких зазначив, що позовні вимоги ЗАТ „Страхова компанія „Інкомстрах”
не підлягають задоволенню, оскільки спірні акти здачі-приймання робіт є
дійсними, містять достовірну інформацію і є достатніми правовими підставами для
отримання грошових коштів.

Розглянувши
апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2005
Закрите акціонерне товариство „Страхова компанія „Інкомстрах” та Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 підписали договір      № 022 СПД на надання посередницьких
послуг (аркуш справи 13), за умовами якого позивач доручає, а відповідач бере
на себе зобов'язання надати послуги по встановленню договірних відносин між
відповідачем та іншими особами (юридичними та/або фізичними).

Відповідно
до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду
справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково
поданими доказами повторно розглядає справу, також, апеляційний господарський
суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Відповідно
до підпункту 1.1 пункту 1 договору позивач доручає, а відповідач зобов'язувався
надати йому у відповідності до умов цього договору послуги, а саме: з виконання
фактичних дій, а саме встановлення договірних відносин між позивачем та іншими
особами (юридичними та/або фізичними), а позивач зобов'язується прийняти
зазначені послуги та оплатити їх. Предметом послуг, які надаються відповідачем,
є проведення заходів, що сприяють укладенню договорів страхування, пропонування
страхувальникам страхові продукти позивача, проведення роботи, пов'язаної з
укладанням договорів страхування, повідомлення клієнтів про всі вимоги до
договорів страхування (підпункт 2.1 пункту 2 договору).

Порядок,
форма та терміни розрахунків, передбачені розділом 5 договору, згідно з яким
винагорода, яку сплачує позивач відповідачеві, залежить від конкретних обсягів
наданих послуг відповідачем і встановлюється в акті здачі-приймання робіт.
Термін оплати винагороди встановлюється актом здачі-приймання робіт з надання
послуг, але не може бути пізнішим останнього робочого дня кварталу, в якому
складений відповідний акт. Підставою для оплати є акт здачі-приймання
виконаних, а у випадку їх доопрацювання - відповідний акт.

Згідно
з розділом 6 договору цей договір набуває чинності з 03.11.2004 і діє до
02.11.2005.

Як
вбачається з матеріалів справи, та правомірно встановлено судом першої
інстанції, відповідач за замовленням позивача виконав роботи, що
підтверджується актами здачі-приймання (аркуші справи 71-82), так 05.06.2006
між позивачем та відповідачем було складено акт здачі-приймання робіт на
надання посередницьких послуг у сфері страхування № 002-06/БЯЛ, відповідно до
якого винагорода відповідача за цим актом становить 16 661 грн.

05.06.2006
між позивачем та відповідачем було складено акт здачі-приймання робіт на
надання посередницьких послуг у сфері страхування          № 003-06/БЯЛ, відповідно до якого
винагорода відповідача за цим актом становить 26 280 грн.

03.07.2006
між позивачем та відповідачем було складено акт здачі-приймання робіт на
надання посередницьких послуг у сфері страхування № 007-06/БЯЛ, відповідно до
якого винагорода відповідача за цим актом становить 17 953 грн.

05.07.2006
між позивачем та відповідачем було складено акт здачі-приймання робіт на
надання посередницьких послуг у сфері страхування №008-06/БЯЛ, відповідно до
якого винагорода відповідача за цим актом становить 34615 грн.

Як
правильно з'ясовано судом першої інстанції та підтверджується матеріалами
справи, 23.06.2006 позивач платіжним дорученням № 3114 перерахував відповідачу
комісійну винагороду за виконану роботу в сумі 12 100 грн., як зазначено в
графі „призначення платежу” згідно з договором № 022/ СПД від 01.07.2005 та
актом здачі-приймання робіт на надання посередницьких послуг у сфері
страхування №002-06/БЯЛ від 05.06.2006.

30.08.2006
позивач платіжним дорученням № 793 перерахував відповідачу комісійну винагороду
за виконану роботу в сумі 17 953 грн., як зазначено в графі „призначення
платежу” згідно з договором № 022/ СПД від 01.07.2005 та актом здачі-приймання
робіт на надання посередницьких послуг у сфері страхування № 007-06/БЯЛ від
03.07.2006.

30.08.2006
позивач платіжним дорученням № 794 перерахував відповідачу комісійну винагороду
за виконану роботу в сумі 26 447 грн., як зазначено в графі „призначення
платежу” згідно з договором № 022/ СПД від 01.07.2005 та актом здачі-приймання
робіт на надання посередницьких послуг у сфері страхування № 008-06/БЯЛ від
05.07.2006.

02.11.2006
позивач платіжним дорученням № 5332 перерахував відповідачу комісійну
винагороду за виконану роботу в сумі 10 000 грн., як зазначено в графі
„призначення платежу” згідно з договором № 022/ СПД від 01.07.2005 та актом
здачі-приймання робіт на надання посередницьких послуг у сфері страхування №
003-06/БЯЛ від 05.06.2006.

Отже,
як правильно встановлено судом першої інстанції, позивач на підставі вказаних
платіжних доручень (аркуші справи 39-42) перерахував відповідачу 66 500 грн.,
як комісійну винагороду за виконані роботи, зокрема, за вищевказаними актами
здачі-приймання робіт(за якими загальна сума становила 96 049 грн.).

Відповідно
до ч. 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти,
встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Постановою
Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2007 у справі № 18/242 за
позовом відповідача до позивача про стягнення 260 965,6 грн. скасовано рішення
господарського суду м. Києва від 29.05.2007 про задоволення позову та прийнято
нове рішення, яким у позові відмовлено повністю.

Київським
апеляційним господарським судом у зазначеній справі №18/242, зокрема, було
встановлено, що відповідачем не доведено того факту, що ним виконувались роботи
(в т.ч. і за вищевказаними актами здачі-приймання робіт) саме на підставі
вищенаведеного договору.

Крім
того, Київський апеляційний господарський суд зазначив, що договір датований
01.07.2005, а відповідно до пункту 6.1 даного договору: “Цей договір набуває
чинності з 03.11.2004р.”, у зв'язку із чим суд дійшов висновку про те, що строк
дії договору сторони не узгодили, а тому це може бути підставою для визнання
договору неукладеним. При цьому судом апеляційної інстанції не встановлювалося
факту його неукладеності.

Також,
Київським апеляційним господарським судом у справі №18/242 було встановлено, що
за актами здачі-приймання робіт № 002-06/БЯЛ від 05.06.2006, № 003-06/БЯЛ від
05.06.2006, № 007-06/БЯЛ від 03.07.2006, № 008-06/БЯЛ від 05.07.2006 зазначено
лише суму винагороди позивача, однак при цьому не зазначено, які саме роботи
виконано позивачем: не вказано кількості укладених за сприяння позивача
договорів, їх сум, номерів, тощо.

Крім
того, Київським апеляційним господарським судом в наведеній справі, зазначено,
що доказів надання позивачем відповідачу звітів в матеріалах вищенаведеної
справи не міститься.

Тоді
як матеріали даної справи № 34/645 містять звіти укладених договорів
страхування СПД ОСОБА_1. за спірними актами здачі-приймання робіт. Відповідно
до п.п. 4.1., 4.3. договору виконавець (відповідач) надає замовникові
(позивачу) звіти про хід переговорів щодо укладання договорів у письмовому
вигляді. При здачі результатів виконаної виконавцем роботи сторони складають у
2-х примірниках Акт здачі-приймання робіт, по одному примірнику якого
зберігаються у сторін.

З огляду
на викладене, Київський апеляційний господарський суд при повному і
об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи та оцінки доказів
в їх сукупності дійшов висновку, що оскільки складанню Актів здачі-приймання
робіт передує надання виконавцем звітів про хід переговорів щодо укладання
договорів, та наявністю в матеріалах справи складених та підписаних спірних
Актів здачі-приймання робіт, підтверджується факт надання відповідних звітів
(копії яких наявні в матеріалах справи).

Відповідно
до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також
інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно
до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Постановою
Вищого господарського суду України від 27.11.2007, якою вказана постанова
Київського апеляційного господарського суду залишена без змін, а касаційна
скаргу без задоволення, зазначено, що посилання скаржника, по вищенаведеній
справі, підставою позову по якій був саме договір №022/СПД, на те що акти є
самостійними правочинами до уваги не можуть бути прийняті, оскільки в такому
випадку підстава стягнення заборгованості змінюється, а умови надання послуг та
їх оплата будуть регулюватися не договором, а загальними цивільно-правовими
нормами.

Відповідно
до ст. ст. 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс
набирає чинності з 1 січня 2004 року, новий Цивільний кодекс України
застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Згідно
з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші правочини.

Частинами
1, 2 статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть
бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).

Відповідно
до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше
сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно
з частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за
загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до
виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та
порядку укладення даного виду договорів.

Згідно
з частиною першої статті 894 ЦК України виконавець зобов'язаний передати, а
замовник прийняти та оплатити повністю завершені роботи. Договором можуть бути
передбачені прийняття та оплата окремих етапів робіт або інший спосіб оплати.

Відповідно
до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не визнаний в судовому порядку не дійсним.

Згідно
з частиною 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частиною
2 статті 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

З
огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку,
що спірні акти здачі-приймання робіт є належними доказами виконання робіт, вони
не були визнані в судовому порядку недійсними.

Обов'язок
доказування, відповідно до приписів статті 33 ГПК України, розподіляється між
сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини як на підставу
своїх вимог та заперечень. Це стосується і позивача, який, звертаючись до суду
з вимогою про повернення коштів, які набуті без достатньої правової підстави,
повинен був довести факт, що послуги, які передбачені договором, СПД ОСОБА_1.
не надавались.

12.06.2008 в судовому засіданні
представник відповідача на часткове виконання вимог ухвали Київського апеляційного
господарського суду надав лист від 11.06.2008 ТОВ „Г.К. ХАН і Ко. Київ”, в
якому останній зазначив, що Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа
ОСОБА_1, як агент Страхової компанії „Інкомстрах”, сприяла, в т. ч. надавала
пропозиції щодо страхових продуктів ЗАТ „Страхова компанія Інкомстрах”,
здійснювала переговори, повідомляла про вимоги до договорів страхування, в
результаті ТОВ „Г.К. ХАН і Ко. Київ” було укладено з ЗАТ „Страхова компанія
Інкомстах” договори страхування: - договір добровільного медичного страхування
№ 0334/2-016/06 від 06.03.2006, страхова сума згідно даного договору склала 840
000грн. та договір страхування майна № 0335/2-006-007/06 від 06.04.2006,
страхова сума згідно даного договору склала 1 850 000 грн.

Крім
того, в судовому засіданні представник відповідача надав довідку від 13.06.2008
ОСОБА_4, який відповідно до довідки від 12.06.2008 ДП „Міратех” в період з
03.01.2003 по 24.01.2008 займав посаду Генерального директора ДП „Міратех”, що  при укладанні договорів страхування із ЗАТ
„Страхова компанія ”Інкомстрах” зі сторони страхової компанії „Інкомстах”
виступала ОСОБА_1, в результаті чого між ДП „Міратех та ЗАТ „Страхова компанія
„Інкомстрах” було укладено наступні договори страхування: додаток № 7 від
14.01.2005 до Генерального договору МС № 0612/1-016/04 від 25.08.2004. Страхова
сума згідно даного додатку склала договір добровільного медичного страхування
186 550,00 грн.;  додаток № 21 від
23.01.2006 до Генерального договору МС № 0612/1-016/04 від 25.08.2004. Страхова
сума згідно даного додатку склала 266 500,00 грн.; додаток № 22 від 27.02.2006
до Генерального договору МС № 0612/1-016/04 від 25.08.2004. Страхова сума
згідно даного додатку склала 258 505,00 грн.; додаток № 23 від 24.03.2006 до
Генерального договору МС № 0612/1-016/04 від 25.08.2004. Страхова сума згідно
даного додатку склала 159 900,00 грн.; додаток № 24 від 26.04.2006 до
Генерального договору МС № 0612/1-016/04 від 25.08.2004. Страхова сума згідно
даного додатку склала 501 020,00 грн.; додаток № 25 від 29.05.2006 до
Генерального договору МС № 0612/1-016/04 від 25.08.2004. Страхова сума згідно
даного додатку склала 59 163,00 грн.; договір добровільного страхування майна №
0108/2-006/06 від 03.02.2006. Страхова сума згідно даного договору склала 241 004,4
грн.; договір добровільного страхування майна № 0107/2-006/06 від 03.02.2006.
Страхова сума згідно даного договору склала 737 204,00 грн.; договір
добровільного страхування майна № 0306/2-006/06 від 11.05.2006. Страхова сума
згідно даного договору склала 3 013 262,02 грн.

З
огляду на викладене, вбачається, що СПД ОСОБА_1. певні послуги надавались.

Відповідно
до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Разом з цим, Київський апеляційний
господарський суд не приймає пояснення представника відповідача ОСОБА_3, як
належний доказ в розумінні ст. ст. 34, 43 ГПК України.

Отже, як правильно встановлено судом
першої інстанції, відповідач правомірно набув комісійну винагороду в сумі 66
500 грн., оскільки ця винагорода була набута відповідачем на підставі актів
здачі-приймання робіт на надання посередницьких послуг у сфері страхування,
які, як вбачається з  матеріалів справи,
не були визнані в судовому порядку недійсними та приймаються судом апеляційної
інстанції в якості належних доказів.

За результатом перегляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими
доказами погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не
доведено, що спірні гроші були отримані відповідачем без достатньої правової
підстави або що підстава, на якій вони були набуті, згодом відпала.

З огляду на встановлене, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду
першої інстанції в розумінні      ст. 104
ГПК України. Судові витати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в
її задоволенні на підставі ст. 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись
ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний
господарський суд  -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Закритого акціонерного
товариства „Страхова компанія „Інкомстрах” залишити без задоволення.

2.  Рішення господарського суду міста Києва від
24.03.2008 у справі № 34/645 залишити без змін.

3.  Матеріали справи № 34/645 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом місяця.

Головуючий суддя

Судді

27.06.08 (відправлено)