ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

03.10.2008

Справа №2-26/9335-2008

За позовом Приватного підприємства «Рекреаційний центр «Алушта-Сибир», м. Алушта, вул.. Піонерська, 49

До відповідачів 1. Маломаякської сільської ради, м. Алушта, с. Малий Маяк, вул.. Кооперативна, 8,

2. Виконавчого комітету Маломаякської сільської ради, м. Алушта, с. Малий Маяк, вул.. Кооперативна, 8

Про визнання права власності.

Суддя О.Л. Медведчук

Представники:

Від позивача : Столярова О.М., предст., дов. від 07.07.08р.

Від відповідачів : Бобришева Н.А., юр., дов. від 16.04.07р.

Суть спору:

Позивач - Приватне підприємство «Рекреаційний центр «Алушта-Сибир» звернувся до господарського суду АР Крим з позовною заявою до відповідачів про визнання права власності за позивачем на нерухоме майно: житлову споруду з господарськими будовами, розташоване за адресою: вул.. Виноградна, 52, с. Малий маяк, м. Алушта.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилався на те, що ним було здійснено будівництво будівлі з господарськими спорудами яке є розташованим на наданій згідно договору оренди від 02.08.2007р. в користування земельній ділянці. Як наслідок було створено нову річ – об’єкт нерухомості, право власності на яку згідно ст. 331 ЦК України має визнаватися за позивачем.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідачів у судове засідання з’явились, позовні вимоги не визнає по мотивах наведених у відзиві на позов.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

За договором оренди землі від 02.08.2007р. Маломаякська сільська Рада надала, а Приватне підприємство «Рекреаційний центр «Алушта-Сибир» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення яка знаходиться в с. Малий маяк, вул.. Виноградна, 52.

Договір зареєстрований в книзі записів державної реєстрації оренди землі № 5 Маломаякської сільської ради, номер запису 26 від 17.10.2007р.

Строк дії договору визначено у 49 років.

З матеріалів справи вбачається, що під час дії договору оренди господарським способом суб’єктом підприємницької діяльності на вказаній земельні ділянці було збудовано житлову споруду з господарськими будовами.

Той факт, що спірне майно є об'єктом нерухомості в розумінні чинного законодавства, можна зробити з будівельно-технічного висновку, згідно якого житлова споруда з господарськими будовами є капітальною спорудою з третьою групою капітальності, житлова споруда є нерозбірною конструкцією та має зв’язок з землею, перемістити яку в просторі без її суттєвого знецінення та зміни цільового призначення неможливо, що повністю відповідає вимогам ст. 181 Цивільного кодексу України.

У відповідності зі ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, що створена особою, здобувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. В цьому випадку перешкоди для придбання нами права власності на спірне майно відсутні.

Щодо відсутності дозвільної й проектної документації, то слід зазначити, що згідно ст. 376 ЦК України право власності на самовільно побудовану нерухомість може бути за рішенням суду визнано за особою, що здійснило самовільне будівництво на земельній ділянці, що не був їй відведений для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже побудовану нерухомість.

Земельна ділянка, на якій розташований спірний об'єкт нерухомості, надана селищною радою в орендне користування позивачу, цільове призначення земельної ділянки повністю відповідає характеру спірного об'єкта, а отже не має місця факту порушення прав власника землі й третіх осіб у зв'язку зі створенням нової речі, що також є підставою для правомірності визнання права власності.

Та обставина, що відомостей про прийняття об'єкту у встановленому порядку в експлуатацію, про що йдеться у ч. 2 ст. 331 ЦК України, не має, ще не свідчить про неможливість набуття права власності на зведений об’єкт. Так, згідно з абзацу 2 ч. 3 ст. 331 Цивільного кодексу України ( у редакції згідно закону від 15.12.05 р. № 3201) не виключається у разі необхідності реєстрація прав власності щодо об’єкта який не введено до експлуатації при наявності документів, які підтверджують права на землю, проектно-кошторисної документації, документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

З матеріалів справи не вбачається наявності спору стосовно майна по якому заявлено вимоги позивачем зі сторони третіх осіб, орендодавця земельної ділянки, що у відповідності зі ст. 49 Закону України "Про власність" свідчить про правомірність володіння майном.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, п. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, ст.1 Господарського процесуального кодексу України захист прав та інтересів суб’єктів господарювання може здійснюватися судом, у тому числі й шляхом визнання цих прав.

Згідно із п. 6.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухомість, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 р. N 7/5, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування: фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна.

Враховуючи викладені обставини позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати за Приватним підприємством «Рекреаційний центр «Алушта-Сибир» (м. Алушта, вул.. Піонерська, 49; ідент. код 33733030) право власності на нерухоме майно: житлову споруду з господарськими будовами, розташоване за адресою: вул.. Виноградна, 52, с. Малий маяк, м. Алушта.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Медведчук О.Л.