ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 12/178

10.09.08

За позовом                    Товариства з обмеженою відповідальністю «Формакс Паблікейшнс»

До                              Товариства з обмеженою відповідальністю «Кодкі»

Про                              стягнення 7 185,70 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача                    Целуйко О.І. –предст. (дов. б/н від 01.08.2008р.)

Від відповідача          не з’явився

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ "Кодкі" про стягнення заборгованості у розмірі 7185,70 грн. (7 031,07 грн. - основний борг, 154,63 грн. –3% річних), яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов домовленості про надання рекламних послуг.

Ухвалою суду від 10.07.2008 р. за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 12/178 та призначено розгляд справи на 20.08.2008 р.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, представника в судове засідання 20.08.2008 р. не направив.

Ухвалою суду від 20.08.08 р. відкладено розгляд справи на 10.09.2008 р.

В судове засідання 10.09.08 р. представник відповідача знову не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд не повідомлений про причини неявки в судове засідання представника відповідача, клопотань від представника відповідача про відкладення розгляду справи не надходило.

На підставі ст.75 ГПК України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 10.09.08 р. оголошено повний текст рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачем було надано відповідачу послуги по розміщенню рекламних оголошень продукції, дистриб’ютором якої є відповідач, в журналі "Интерьер магазин", а саме на сторінці 117 номеру 7 (27) за липень-серпень 2007 року та на сторонці 121 номеру 1 (31) за грудень-січень 2008 року.

Для оплати рекламних послуг відповідачу було виставлено рахунки, а саме: Рахунок №8139 від 25.06.07 року на розміщення реклами в №7 журналу за 2007 рік, на суму 2550,26 грн. та Рахунок №10240 від 09.11.07 року на розміщення реклами в №1 журналу за 2008 рік, на суму 4480,81 грн.

На підтвердження заборгованості по рахунку №8139 від 25.06.07 р. позивачем та відповідачем 19.07.2007 р. було підписано Акт здачі та прийому рекламних послуг згідно рахунка-фактури № 8139 від 25.06.07 р.

На підтвердження заборгованості по рахунку №10240 від 09.11.07 р. позивачем було надіслано Акт здачі та прийому рекламних послуг з повідомленням про вручення поштового відправлення, Акт здачі та прийому рекламних послуг був доставлений відповідачеві 25.02.2008 р., однак відповідач не повернув другий примірник Акту позивачеві.

Станом на день розгляду спору рахунки відповідачем не оплачені.

Тому, позивач ставить вимоги про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 7 031,07 грн. та 3% річних у розмірі 154,63 грн.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на таке.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов’язків, зокрема є договори та інші правочини.

Статтями 202, 205 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов’язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до положень ст.ст. 638, 639 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Також статтею 181 Господарського кодексу України визначений загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема в частині 1 статті зазначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання замовлення, якщо законом не встановлені спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що між сторонами шляхом надання позивачем рекламних послуг відповідачу та прийняттям послуг відповідачем (акт здачі та прийому рекламних послуг) було укладено Договір підряду, за яким позивач зобов'язався виконати певну роботу, а відповідач зобов'язався прийняти її та сплатити її вартість.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідач свої зобов’язання не виконав.

Таким чином сума основної заборгованості відповідача перед позивачем становить 7 031,07 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем грошових коштів у розмірі 7 031,07 грн. не сплачено.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем доказів погашення заборгованості перед позивачем суду не надано.

Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача сума 3% річних складає 154,63 грн. (розрахунок в матеріалах справи). Контррозрахунку суми 3% річних відповідач суду не надав.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 154,63 грн. підлягають задоволенню.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, то судові витрати: державне мито і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 33, 44, 49, 82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кодкі»(03194, м. Київ, бул. Кольцева, 19, п/р 4919 в ЗАТ "ОТП Банк", МФО 300528, код 33610069, а у випадку відсутності коштів –з будь-якого іншого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Формакс Паблікейшнс»(01133, м. Київ, б-р Л.Українки, 34, п/р 4207 в КГРУ КБ "Приватбанк", м. Київ, МФО 321842, код 33153061) 7 031 (сім тисяч тридцять одна) грн. 07 коп. основного боргу, 154 (сто п’ятдесят чотири) грн. 63 коп. 3% річних, 102 (сто дві) грн. 00 коп. –державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4.          Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя                                                                                          Л.В.Прокопенко