ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.08 Справа № 20/327/08

Суддя Гандюкова Л.П.

За позовом: Благодійного фонду “Християнський центр реабілітації”, м. Запоріжжя

до відповідача: Запорізької міської ради, м.Запоріжжя

про визнання незаконним та скасування п.1 рішення Запорізької міської ради №41 від 17.10.2007р.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача : Волкова О.І. (довіреність б/н від 03.06.2008р.).

Фоміна О.М. (довіреність №36 від 26.05.2008 р.

Від відповідача: Фанін П.В. (довіреність №01-38/2125 від 14.12.2007р.)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про скасування рішення Запорізької міської ради №41 від 17.10.2007р. “Про скасування рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 25.07.2002р. №224/2 “Про передачу благодійному фонду “Християнський центр реабілітації” будівель та споруд по вул..Союзній,67-а”.

Ухвалою суду від 30.05.2008р. порушено провадження у справі №20/327/08, розгляд якої призначено на 26.06.2008р. На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 14.07.2008р. У судовому засіданні 14.07.2008р. оголошено перерву до 28.07.2008р.

28.07.2008р. за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, однак надав заяву про зміну позовних вимог, яка в порядку ст.22 ГПК України прийнята судом до розгляду. На підставі п.15 ст.ст.26,29 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, ст.19 Конституції України, ст.ст.21, 834 ЦК України, Закону України “Про благодійництво та благодійні організації” просить визнати незаконним та скасувати п.1 рішення Запорізької міської ради №41 від 17.10.2007р. “Про скасування рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 25.07.2002р. №224/2 "Про передачу благодійному фонду "Християнський центр реабілітації" будівель та споруд по вул.Союзній,67-а". Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. Відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 25.07.2002р. №224/2 благодійному фонду “Християнський центр реабілітації” були передані будівлі та споруди по вул.Союзній,67-а для розташування центру реабілітації хворих на наркоманію, токсикоманію, хронічний алкоголізм. На виконання п.2 рішення 11.04.2003р. укладено договір користування окремо стоячої будівлі та споруди за вказаною адресою. Незважаючи на належне виконання позивачем як рішення виконавчого комітету так і договору оренди (зокрема, укладення договорів про постачання електричної енергії, купівлі-продажу теплової енергії, страхування майна, проведення капітального ремонту будівлі) 17.10.2007р. Запорізька міська рада прийняла рішення №41 “Про скасування рішення виконавчого комітету…”, чим грубо порушила права позивача. Для укладення будь-якого договору з приводу користування об’єктом комунальної власності як підстава для здійснення даних повноважень необхідно рішення виконавчого комітету міської ради щодо передачі в користування або оренду. Приймаючи рішення про скасування рішення про передачу в користування об’єкту, відповідач фактично скасував підставу для передачі в користування об’єкту нерухомого майна позивачу, а тому порушує права позивача. Позивач вважає, що відповідачем не наведено жодної підстави для того, щоб вважати, що рішення виконавчого комітету не відповідає чинному законодавству або актам органів місцевої влади. У зв’язку з прийняттям Запорізьким апеляційним господарським судом постанови від 03.06.2008р. у справі №11/94д/08 у позивача немає підстав для того, щоб заявляти вимогу про скасування п.п.2-5 оспорюваного рішення, оскільки в даному разі права позивача вже поновлені, а договір користування будівлі та споруди на даний час діє.

Відповідач - Запорізька міська рада –позов не визнав, у письмовому відзиві зазначив, що посилання позивача що спірне рішення порушує його права є безпідставним, оскільки право користування позивачем набуто на підставі договору користування, який на теперішній час не розірваний, а не на підставі рішення виконавчого комітету, що скасовано. Приймаючи рішення №41 від 17.10.2007р., відповідач діяв, як власник майна, виключно в межах наданих йому повноважень. Частина 5 ст.60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” визначає, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об’єктами права комунальної власності. Ст.319 ЦК України встановлює право власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд незалежно від волі інших осіб. Приймаючи рішення №41, відповідач виконував обов’язки, визначені в ст.3 Конституції України та п.п.2 п.Б ст.38 “Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, а саме: до делегованих повноважень органів місцевого самоврядування віднесено вжиття у разі надзвичайних ситуацій необхідних заходів щодо врятування життя людей, захисту їх здоров’я. З метою запобігання загибелі безпритульних осіб від морозів у зимовий період 2007-2008р.р., відповідачем прийняте оскаржуване рішення, відповідно до якого після розірвання договору у встановленому порядку передати строком до 01.07.2008р. Ѕ частину приміщення по вул..Союзній,67а Центру Соціальної адаптації “Ваша Надія” для розміщення безпритульних осіб у зимовий період. На підставі викладеного вважає, що спірне рішення повністю відповідає чинному законодавству та не порушує права позивача.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

25.07.2002р. виконавчим комітетом Запорізької міської ради прийнято рішення №224/2, відповідно до якого вирішено передати в користування благодійному фонду “Християнський центр реабілітації” будівлі та споруди по вул.Союзній,67-А під центр реабілітації хворих на наркоманії, токсикоманії та хронічний алкоголізм, строком на 10 років (п.1). Згідно з п.2 Управлінню комунальної власності міської ради, відділу освіти Заводської районної адміністрації передати, а благодійному фонду прийняти в користування будівлі та споруди по вул.Союзній,67-А. Відповідно до п.3 Благодійному фонду укласти договір користування на будівлі та споруди за вказаною адресою, здійснити експертну оцінку будівель та споруд, укласти договори з підприємствами –постачальниками комунальних послуг, здійснити реконструкцію та капітальний ремонт будівель та споруд в установленому законодавством порядку та узгодити проектно-кошторисну документацію, оформити документи на право користування земельною ділянкою.

11.04.2003р. на виконання рішення №224/2 було укладено договір №13 користування окремо стоячої будівлі та споруди по вул.Союзній,67-А. терміном дії з 11.04.2003р. по 11.04.2013р.(з протоколом розбіжностей), складено акт прийому-передачі.

Крім того, на виконання рішення виконавчого комітету, позивач уклав договори, зокрема: 28.01.2005р. договір на збирання та вивезення твердих побутових відходів; 08.11.2006р. –договір страхування майна; 01.12.2006р. –договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді; 01.07.2007р. –договір про наданя послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації.

Рішенням Запорізької міської ради №72/64 від 06.12.2006р. затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул.Союзній,67-А благодійному фонду, прийнято рішення про передачу в оренду позивачу строком до 11.04.2013р. земельну ділянку площею 0,4260га для розташування центру.

Рішенням №41 від 17.10.2007р. п’ятнадцятої сесії п’ятого скликання Запорізької міської ради скасовано рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 25.07.2002р.№224/2 (п.1) .

Згідно з п.2 рішення №41 вирішено Управлінню комунальної власності Запорізької міської ради, відділу освіти Заводської районної адміністрації Запорізької міської ради відповідно до вимог чинного законодавства здійснити заходи щодо дострокового розірвання договору користування від 11.04.2003р. №13.

Відповідно до п.3 після виконання п.2 цього рішення виконавчому комітету Запорізької міської ради в установленому чинним законодавством порядку передати за договором позички Ѕ частини будівлі (літ.А-2) по вул.Союзній,67а благодійному фонду “Християнський центр реабілітації” для введення статутної діяльності та Ѕ частини будівлі передати за договором позички Запорізькій Благодійній установі “Центр Соціальної Адаптації “Ваша Надія” для ведення статутної діяльності, тимчасово до 01.07.2008р.

Пунктом 4 рішення встановлено, що після закінчення терміну з 01.07.2008р. поновити договір позички об’єкта комунальної власності по вул.Союзній,67а в цілому з благодійним фондом “Християнський центр реабілітації”.

Відповідно до вступної частини рішення №41 від 17.10.2007р. Запорізька міська рада при його прийнятті керувалась Законами України “Про місцеве самоврядування в Україні”, “Про оренду державного та комунального майна”, Цивільним кодексом України, “Про соціальну адаптацію осіб, які відбули покарання у виді обмеження волі на певний строк”, “Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей”, та прийняла рішення на виконання п.25 заходів обласної програми соціальної адаптації бездомних громадян та осіб, звільнених з місць позбавлення волі на 2006-2009 роки, яка затверджена рішенням Запорізької обласної ради від 30.11.2006р. №10 “Про необхідність закладів реінтеграції для осіб без постійного місця проживання в зимовий період”.

26.05.2008р. Благодійний фонд “Християнський центр реабілітації” звернувся до господарського суду з позовом та з урахуванням уточнення просить визнати незаконним та скасувати п.1 рішення Запорізької міської ради №41 від 17.10.2007р. “Про скасування рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 25.07.2002р. №224/2 "Про передачу благодійному фонду "Християнський центр реабілітації" будівель та споруд по вул.Союзній,67-а".

Проаналізувавши норми чинного законодавства, вивчені матеріали справи та пояснення представників сторін, суд вважає вимоги позивача такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов’язковий характер для суб’єктів цих відносин.

Пунктом 2 Роз’яснень Президії Вищого Арбітражного суду України № 02-5/35 від 26.01.2000 року “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням недійсним актів державних чи інших органів” встановлено, що підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації –позивача у справі.

Згідно з ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 10, ч.3 ст.24 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України і законами України.

Із змісту статей 15,16 ЦК України слідує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 цього Кодексу право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Приписами ст. 20 Господарського кодексу України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб’єктів господарювання та споживачів. Кожний суб’єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються, зокрема, шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб’єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб’єкта господарювання або споживачів; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб’єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Вирішуючи спір, суд враховує, що відповідно до ст.4-1 ГПК України господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження.

Позов –це вимога позивача про захист порушеного або оспорюваного суб’єктивного права чи охоронюваного законом інтересу, яка здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Згідно з господарським процесуальним законодавством предмет позову це матеріально –правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен винести рішення. Матеріально –правова вимога позивача повинна опиратися на певні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме на підставу позову.

Таким чином, враховуючи вимоги ст.22 ГПК України, ст.20 ЦК України, зміна предмету або підстав позову –це право позивача.

Позивач способом захисту прав обрав визнання незаконним та скасування п.1 рішення Запорізької міської ради №41 від 17.10.2007р. “Про скасування рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 25.07.2002р. №224/2 "Про передачу благодійному фонду "Християнський центр реабілітації" будівель та споруд по вул.Союзній,67-а", що не відповідає у даному випадку способам захисту права, так як враховуючи вимоги ст.20 Господарського кодексу України, ст.ст.12,15 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають спори про визнання недійсними актів, у тому числі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Пунктом 10 ст.59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до ст.21 ЦК України, на яку посилається позивач, передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Даними нормами встановлено порядок оскарження актів, а не способи захисту права.

Із позовної заяви з урахуванням уточнень та пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що невідповідність закону та порушення прав позивач вбачає лише у п.1 спірного рішення №41 від 17.10.2007р., яким скасовано рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 25.07.2002р.№224/2, оскільки, на думку позивача, Запорізька міська рада фактично скасовує підставу для передачі в користування об’єкту нерухомого майна позивачу.

Зазначенні твердження позивача в обгрунтування своїх позовних вимог судом не приймаються, оскільки враховуючи врегулювання відносин щодо користування будівлі по вул.Союзній,67-А. договором №13 від 11.04.2003р., саме цей договір відповідно до ст.ст.11,509 ЦК України є підставою для виникнення зобов’язань сторін, у тому числі, права позивача користуватися будівлею та спорудами за цією адресою. На цей час договір не припинив свою дію, в судовому порядку недійсним не визнано, не розірвано. Крім того, постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 03.06.2008р. у справі №11/94д/08 відмовлено в задоволенні позову про розірвання договору користування окремо стоячої будівлі та споруди по вул. Союзній,67-А .

Суд також бере до уваги, що позивач не оспорює спірне рішення відповідача в іншій частині. Однак, як вбачається із п.4 цього рішення, Запорізька міська рада вирішила після 01.07.2008р. поновити договір позички об’єкта комунальної власності по вул.Союзній,67а в цілому з благодійним фондом “Християнський центр реабілітації”.

Таким чином, скасування рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 25.07.2002р.№224/2 у спірному п.1 рішення №41 від 17.10.2007р. п’ятнадцятої сесії п’ятого скликання Запорізької міської ради не має за собою правовим наслідком припинення права позивача користуватися будівлею та спорудами по вул.Союзній,67а, не порушує прав позивача.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням аналізу чинного законодавства, матеріалів справи, які досліджені судом, пояснень сторін в судовому засіданні, суд вважає вимоги позивача щодо захисту свого права по даному предмету спору з підстав, які заявлені і підтриманні в судовому засіданні необґрунтованими, і такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати згідно з ст.49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення підписано у повному обсязі 28.10.2008р.