КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2008                                                                                           № 2/258

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Зеленіна В.О.

суддів:           Рєпіної Л.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі:           Волуйко Т.В.

За участю представників:

від позивача - Безух О. В. – по довіреності, Українчук О. О. – по довіреності

від відповідача - Кисляк К. С. – по довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агора-Т"

на рішення Господарського суду м.Києва від 16.09.2008

у справі № 2/258 (Домнічева І.О.)

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства "Український науково-дослідний інститут Авіаційної технології"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Агора-Т"

про                                                  стягнення 85289,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.09.2008 р. (суддя Домнічева І. О.) задоволено позов ВАТ „УкрНДІАТ” та присуджено до стягнення з ТОВ „Агора – Т” 85289,63 грн. боргу. Рішення суду мотивоване невиконанням ТОВ „Агора – Т” зобов’язань по сплаті витрат за використання земельних ділянок згідно договору № 1/07 від 06.03.2007 р.

Заперечуючи проти рішення суду ТОВ „Агора – Т” просить його скасувати, а в позові відмовити. Скаржник посилається на те, що спірний договір є недійсним.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, судом встановлено наступне.

06.03.2007 р. позивач та відповідач уклали договір від № 1/07 предметом якого є погашення витрат позивача за користування земельними ділянками (далі Договір).

Відповідно до п. 2.4 Договору відповідач зобов'язується вносити Позивачу витрати за використання земельних ділянок протягом 10 діб після закінчення місяця на підставі виставленого позивачем рахунку.

Відповідно до умов Договору відповідач до 30.04.2007 р. зобов'язаний перерахувати позивачу 31508,14 грн., що становить суму фактичних витрат за користування земельними ділянками, вказаними в Договорі з 01.12.2005р. по 31.12.2006р. (р. 4); з 1 січня 2007 р. відповідач зобов'язаний перераховувати 2433,27 грн. щомісяця (п. 3.1).

Згідно п. 3.2 Договору плата збільшується пропорційно збільшенню встановлених нормативів.

Як слідує з матеріалів справи (а. с. 12-34) позивачем щомісяця, відповідно до умов Договору, виставлялися відповідачу рахунки. Відповідач свої зобов'язання за Договором в частині сплати передбачених Договором сум, виконував неналежним чином і станом нам день розгляду справи його заборгованість по перед Позивачем становить 85289,63 грн.

Позивач направив відповідачу претензію № 154 від 03.04.2008 р. та попередив Відповідача про існування заборгованості та необхідність її сплатити.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (ЦК України) зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов’язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов’язання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач жодного доказу того, що він вживав заходів щодо виконання свого договірного зобов’язання, суду не надав.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийняв правомірне рішення про задоволення позову.

Щодо заперечень відповідача, викладених в апеляційній скарзі, а саме те, що Довір не відповідає вимогам чинного законодавства і мав бути визнаний судом недійсним, слід зазначити, що відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як вірно встановлено судом першої інстанції відповідачем не надано суду доказів, що Договір у встановленому законом порядку визнано недійсним і така вимога не була предметом цього позову. В той же час стаття 83 ГПК України надає господарському суду при прийнятті рішення саме право, а не обов’язок визнати недійсним повністю чи у певній частині пов’язаний з предметом спору договір, а відтак вищезазначене заперечення відповідача не може бути підставою для скасування рішення суду.

Колегія суддів звертає увагу відповідач на те, що за наявності відповідних підстав він не позбавлений права звернутися до суду в порядку, встановленому чинним законодавством, для визнання договору недійсним.

Враховуючи викладене вище, судова колегія вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 16.09.2008 р. у справі № 2/258 відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Агора –Т” на рішення господарського суду міста Києва від 16.09.2008 р у справі № 2/258 –залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 16.09.2008 р. у справі № 2/258 – залишити без змін.

3. Матеріали справи № 2/258 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна Л.О.

Синиця О.Ф.

27.10.08 (відправлено)