ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 217
ПОСТАНОВА

Іменем України

15.05.2008

Справа
№2-25/1336-2008А

15.05.2008р.                 Справа №2-25/1336-2008А

(12 год.
20 хв.-13 год. 00 хв.)

За
позовом  Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1

До  відповідача Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті, м. Київ, проспект Перемоги, 14  в особі Територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному транспорті в АР Крим,  м. Сімферополь, вул.. Надинського, 15

Про
визнання неправомірними дій, визнання неправомірною та відміну постанови.

Суддя  О.Ю. Копилова

при секретарі Кузьмицькій Г.В.

Представники:

Від
позивача - ОСОБА_1, паспорт

Від
відповідача - Ліхачов А.М., представник, дов. від 09.01.2008 року

Сутність
спору:

Позивач
-  Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернувся до Ялтинського місцевого суду з адміністративним позовом до
відповідача - Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, в
особі Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті в АР Крим, просить суд визнати дії Головної державної інспекції  на автомобільному транспорті в  особі Територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному транспорті АР Крим зі складення Акту  про порушення ОСОБА_1. вимог Закону України
«Про автомобільний транспорт» 05.07.2007 року - неправомірними;  визнати неправомірною та скасувати постанову
№ 007725 Територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті АР Крим від 21.08.2007 року про застосування до
ОСОБА_1 фінансових санкцій  в сумі
1700,00 грн.

В
обґрунтування заявленого адміністративного позову, позивач посилається на те,
що 05.07.2007 року він не надавав послуг з перевезення пасажирів, як фізична
особа - підприємець, а перевозив пасажирів в якості водія транспортного засобу
(перевозив друзів та родичів), таким чином вимоги, пред'явлені до позивача
відповідачем,  про недотримання норм
Закону України «Про автомобільний транспорт», передбачених для
автоперевізників, які надають послуги з перевезення пасажирів у якості
підприємницької діяльності, є безпідставними.

Ухвалою
Ялтинського міського суду від 25.09.2007 року відкрито провадження  у справі № 2-а-890/07.

Ухвалою
Ялтинського міського суду від 08.10.2007 року у справі № 2-а-890/07
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в  особі
Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті АР Крим, про визнання неправомірними дій та відміну постанови -
передано до Господарського суду АР Крим, в порядку ст.. 22 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Ухвалою
Апеляційного суду АР Крим від 12.12.2007 року
у справі №  2-а-890/07. апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилено, ухвалу Ялтинського міського суду від 08.10.2007 року
залишено без задоволення.

30.01.2008
року матеріали справи № 2-а-890/07 надійшли до Господарського суду АР Крим, за
резолюцією Голови Господарського суду АР Крим Луцяка М.І. справу № 2-а-890/07
передано на розгляд судді Господарського суду АР Крим Копилової О.Ю.

Ухвалою
Господарського суду АР Крим від 31.01.2008 року відкрито провадження  по адміністративний справі, порушено
провадження у справі, із привласненням справі № 2-25/1336-2008А, справу
призначено до слухання.

07.04.2008
року до  Господарського суду АР Крим
надійшла заява позивача про
виклик в судове засідання для дачі пояснень свідків: ОСОБА_2., ОСОБА_3,
ОСОБА_4., ОСОБА_5.

07.04.2008
року до Господарського суду АР Крим надійшло клопотання позивача про визначення
предметної та територіальної підсудності даної справи, відповідно до якого  позивач просить суд  визначити предметну та територіальну підсудність
даної справи, направити даний адміністративний позов, для розгляду до Ялтинського  місцевого суду.

Однак,
суд вважає вказане клопотання е необґрунтованим та таким, що задоволенню не
підлягає з огляду на наступне.

Так,
ухвалою Ялтинського міського суду від 08.10.2007 року у справі № 2-а-890/07
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в  особі
Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті АР Крим, про визнання неправомірними дій та відміну постанови -
передано до Господарського суду АР Крим, в порядку ст.. 22 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Ухвалою
Апеляційного суду АР Крим від 12.12.2007 року
у справі №  2-а-890/07. апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилено, ухвалу Ялтинського міського суду від 08.10.2007 року
залишено без задоволення.

Отже,
питання предметної та територіальної підсудності даної справи вже вирішено
судами, тому, вказане питання не повинне розглядатись Господарським судом АР
Крим.

Крім
того, суд звертає увагу позивача на те, що у
відповідності до п. 5 ст. 22 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративна
справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в  порядку, встановленому цією статтею,
розглядається адміністративним судом, до якого вона надіслана. Також, згідно до
п. 6 ст. 22 Кодексу адміністративного судочинства України, спори між
адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

22.04.2008
року, в судовому засіданні, під присягою, свідками ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
суду надані пояснення  у справі.

В
судовому засіданні позивач надав суду письмові пояснення  по суті спору, в яких зазначив, що акт про
порушення ним вимог Закону  України «Про
автомобільний транспорт» складений неправомірно, оскільки позивач не здійснював
перевезення пасажирів, а користувався автотранспортним засобом у особистих
інтересах.

Розгляд
справи відкладався в порядку ст.. 150 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши
представлені докази, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача, суд -

встановив:

05.07.2007
року о 19 годині 00 хвилин представниками
Територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в АР Крим було здійснено перевірку  дотримання позивачем - Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1. дотримання норм Закону України «Про автомобільний
транспорт», про що складений акт № 015510 проведення перевірки  додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів та вантажів
автомобільним транспортом.

У
відповідності до акту № 015510 від 05.07.2007 року (а.с. 47) встановлено, що
позивачем  здійснювалось надання послуг з
нерегулярних перевезень пасажирів (в салоні автомобільного засобу знаходилось
10 осіб) без оформлення документів, перелік яких визначений ст.. 39 Закону
України «про автомобільний транспорт», а саме: дорожнього листу, договору з
замовником транспортних послуг, документів, підтверджуючих оплату послуг.

Крім
того, вказаний акт містить  пояснення
водія про причини порушень, у відповідності до яких водій (ОСОБА_1) пояснив, що
з даним актом не згоден, організованого перевезення не було, документи надавав,
без огляду на його заперечення акт був складений.

Постановою
Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті в АР Крим від 21.08.2007 року № 007728, про застосування фінансових
санкцій,  до ПП ОСОБА_1 застосовані
фінансові санкції в сумі 1700,00 грн. за допущене порушення законодавства про
автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60
Закону України «Про автомобільний транспорт» - надання послуг  з нерегулярних перевезень пасажирів без
оформлення документів, перелік яких визначений ст.. 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме - документу, що засвідчує оплат транспортних
послуг, дорожнього листу, договору з замовником транспортних послуг.

У
відповідності до ст.. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт»
автомобільний перевізник - фізична або
юридична  особа,  яка здійснює на комерційній основі чи за
власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Водій
-   особа,   яка
керує  транспортним  засобом
і  має відповідне посвідчення
встановленого зразка.

Нерегулярні
пасажирські  перевезення  - перевезення пасажирів  автобусом,
замовленим юридичною або фізичною особою з  укладанням письмового  договору на кожну послугу,  в якому визначають маршрут руху,  дату та час перевезень,  інші
умови  перевезень  та
форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.

Пасажирські
перевезення  -  перевезення
пасажирів  легковими автомобілями
або автобусами.

Послуга
з перевезення пасажирів  чи  вантажів
-  перевезення пасажирів  чи вантажів транспортними засобами на
договірних умовах із замовником послуги за плату.

Статтею
29 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, що
здійснює перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання,
який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії  надає
послугу  за  договором перевезення пасажира транспортним
засобом, що використовується ним на законних підставах.

У
відповідності до ст.. 39  Закону України
Закону України «Про автомобільний транспорт» документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення: для автомобільного перевізника - ліцензія,
документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші
документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення
водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна
картка, дорожній лист, договір із замовником транспортних послуг, документ, що
засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені
законодавством України.

Однак,
суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Як
вказує позивач, 05.07.2007 року він, на момент проведення перевірки, не
здійснював підприємницьку діяльність з перевезення пасажирів, а використовував
належний йому мікроавтобус в особистих цілях, не пов'язаних з отриманням
прибутку.

У
відповідності до ст.. 77 Кодексу адміністративного судочинства України  показаннями
свідка  є  повідомлення
про   відомі   йому обставини, які мають значення для
справи.

Так,
в судовому засіданні 22.04.2008 року, судом були допитані свідки - ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4., які знаходились під присягою.

Свідки
показали суду те, що вони є знайомими позивача та 05.07.2007 року, виходячи зі
змісту показань, позивач використовував транспортний засіб в особистих цілях, з
відсутністю мети одержати прибуток, оскільки кожен з допитаних свідків показав,
що плату за проїзд вони не сплачували та пропозицій з оку водія стосовно оплати
проїзду не поступало.

Крім
того, свідки підтвердили ті обставини, на які посилався позивач при подані
позову, а саме: поїздка з друзями та родичами з Ай - Петрі  у напрямку Санаторію «Узбекистан».

У
відповідності до ст.. 69 Кодексу адміністративного судочинства України  доказами
в   адміністративному  судочинстві
є  будь-які фактичні дані,  на підставі
яких  суд  встановлює
наявність  або відсутність
обставин,  що обґрунтовують вимоги і
заперечення осіб, які беруть участь у справі,
та інші обставини,  що мають
значення для правильного вирішення справи.

Ці
дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін,  третіх
осіб  та  їхніх
представників, показань
свідків,   письмових   і
речових  доказів,  висновків експертів.

Згідно
до ст.. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна  сторона
повинна  довести  ті
обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення,  крім випадків, встановлених
статтею 72 цього Кодексу.

В
адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи
бездіяльності  суб'єкта  владних
повноважень  обов'язок  щодо доказування правомірності  свого
рішення,  дії  чи
бездіяльності покладається
на   відповідача,   якщо
він   заперечує   проти адміністративного позову.

Однак,
під час розгляду даної адміністративної справи, відповідачем не було надано
суду належних доказів того, що позивач використовував транспортний засіб з
метою перевезення пасажирів для одержання прибутку.

Отже,
суд вважає вимоги адміністративного позову обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному обсязі.

В
судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови, в
порядку п. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний
текст постанови складено та підписано 22.05.2008 року.

На підставі викладеного, керуючись п. 6
прикінцевих та перехідних положень, ст.. 160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд  -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задовольнити.

2.          Визнати дії Головної державної
інспекції  на автомобільному транспорті
в  особі Територіального управління
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті АР Крим зі складення
Акту  про порушення ОСОБА_1. вимог Закону
України «Про автомобільний транспорт» 05.07.2007 року - неправомірними.

3.          Визнати неправомірною та скасувати
постанову № 007725 Територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті АР Крим від 21.08.2007 року про застосування до
ОСОБА_1 фінансових санкцій  в сумі
1700,00 грн.

Виконавчі документи видати після
вступу постанови в законну силу у разі надання відповідної заяви позивачем.

У разі неподання  заяви про апеляційне оскарження, постанова
набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі
складання  постанови у повному обсязі,
відповідно до ст. 160 КАСУ -  з дня
складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви  про апеляційне оскарження , апеляційна скарга
не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви
про апеляційне  оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і
строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя
Господарського суду

Автономної Республіки
Крим
Копилова О.Ю.