КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02.07.2008
№ 15/933б

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Гарник Л.Л.

суддів:            Вербицької О.В.

Євсікова О.О.

при секретарі:           Семеняк Т.В.

За участю представників:

від ініціюючого

кредитора:ОСОБА_1;

від боржника: Лошаков Д.С. (довіреність б/н
від 26.04.2006р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Київська аграрно-кредитна спілка "Сенатек"

на рішення Господарського суду м.Києва від
08.04.2008

у справі № 15/933б (Демидова А.М.)

за позовом                               ОСОБА_1

до                                                   Київська
аграрно-кредитна спілка "Сенатек"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про
визнання банкрутом

В судовому засіданні оголошувалась перерва до
02.07.2008р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу
України.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від
07.12.2007р.
порушено провадження у справі № 15/933-б за заявою ОСОБА_1 про визнання
банкрутом Київської аграрно-кредитної спілки „Сенатек”.

Ухвалою
підготовчого засідання господарського суду міста Києва від 08.04.2008р. (а.с.
39-41) визнано розмір вимог кредитора - ОСОБА_1 на суму 225 614,00 грн.;
заявника зобов'язано у десятиденний строк подати оголошення про порушення
справи про банкрутство боржника; призначено у справі розпорядника майна.

Не
погоджуючись з винесеною ухвалою господарського суду, Київська аграрно-кредитна
спілка „Сенатек” звернулась до Київського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування ухвали та
направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі
суддів.

Скарга
мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права.
Скаржник зазначає, що місцевий господарський суд всупереч вимог статті 77
Господарського процесуального кодексу України постановив оскаржену ухвалу в
судовому засіданні, яке відбулося без участі його представника. Крім того,
скаржник наголошує на тій обставині, що місцевий господарський суд залишив поза
увагою клопотання боржника про здійснення фіксації судового процесу технічними
засобами.

ОСОБА_1
надав відзив на позов, в якому просить повернути апеляційну скаргу заявнику без
розгляду.

В
судовому засіданні апеляційної інстанції представник Київської аграрно-кредитної
спілки „Сенатек” висловилися  за
задоволення апеляційної скарги, ОСОБА_1 -                       за її відхилення.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування
господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального                                     і
процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

На
підставі частини 2 статті 41 Господарського процесуального кодексу України
господарські суди розглядають справи про банкрутство в порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом
України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом".

Відповідно
до статті 1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом” від 14.05.1992р. N 2343-XII (із змінами і
доповненнями) (далі по тексту - Закон) на підготовчому засіданні суддя оцінює
подані документи, заслуховує пояснення сторін, розглядає обґрунтованість
заперечень боржника.

Основне
завдання підготовчого засідання суду полягає в з'ясуванні ознак
неплатоспроможності боржника, наявності чи відсутності перешкод для подальшого
руху справи про банкрутство.

Відповідно
до частини 3 статті 6 Закону ознаками неплатоспроможності боржника є:                       а) грошові вимоги, які
повинні складати 300 мінімальних розмірів заробітної плати;                   б) вимоги мають бути
безспірними; в) такі вимоги повинні бути не задоволені боржником протягом трьох
місяців після встановленого для їх погашення строку.

В
першу чергу всі зазначені умови формально оцінюються судом при прийнятті заяви
про порушення справи про банкрутство, остаточна ж оцінка надається
безпосередньо в підготовчому засіданні.

Застосовуючи
зазначені положення Закону, слід керуватися системним аналізом норм цього
Закону, зокрема положеннями статті 1, абзацом восьмим якої визначено поняття
„Безспірні вимоги кредиторів”. Такими є вимоги кредиторів, визнані боржником,
інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими
документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів
з рахунків боржника.

Отже,
за Законом факт безспірності вимог кредитора виникає з моменту, коли грошові
вимоги кредитора підтверджуються документами, за якими відповідно до
законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника, зокрема
виконавчими.

Таким
чином, з цього моменту грошові вимоги переходять в категорію безспірних.

При
цьому, відповідно до приписів Закону такі вимоги повинні бути не виконані
боржником протягом трьох місяців.

Враховуючи
те, що списання коштів з рахунків боржника в безспірному порядку здійснюється
державною виконавчою службою, то порушення справи про банкрутство можливе лише
після відкриття виконавчого провадження державною виконавчою службою.

Відповідно
і встановлений Законом тримісячний строк починає свій відлік після пред'явлення
виконавчих документів до виконання до державної виконавчої служби та відкриття
виконавчого провадження.

Такої
правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема у своїй постанові
від 17 жовтня 2006 р. у справі N 3/157.

Наявні
матеріали справи свідчать про те, що грошові вимоги ініціюючого кредитора до
боржника у розмірі 225 614,00 грн. ґрунтуються на рішенні Шевченківського
районного суду міста Києва від 22.02.2007р. у справі N 2-1884/07 (а.с. 9), на
підставі якого видано виконавчий лист від 10.04.2007р. № 2-1884/07 (а.с. 29).

Отже,
факт безспірності вимог ініціюючого кредитора підтверджений відповідним
рішенням суду та виданим на підставі останнього виконавчим листом.

Крім
того, згідно постанови старшого державного виконавця відділу державної
виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції міста Києва від
08.11.2007р. (а.с. 11) виконавчий документ, виданий Шевченківським районним
судом міста Києва  10.04.2007р. за  № 2-1884/07, повернуто ОСОБА_1 у зв'язку з
відсутністю у боржника коштів і майна, на яке можливо звернути стягнення.

З
матеріалів справи вбачається, що заяву про порушення провадження у справі про
банкрутство ОСОБА_1 подано ініціюючим кредитором до суду 03.12.2007р.                Тобто на час звернення
ініціюючого кредитора із заявою строк невиконання боржником грошових вимог
кредитора становив понад три місяці, а розмір цих вимог - понад 300 мінімальних
розмірів заробітної плати.

Оскільки
наявними є всі встановлені Законом ознаки неплатоспроможності боржника,
необхідні для здійснення провадження у справі про банкрутство, колегія суддів
вважає обґрунтованою оскаржену ухвалу в частині визнання вимог ініціюючого
кредитора в сумі 225 614,00 грн.

Зміст
оскарженої ухвали свідчить про те, що місцевим господарським судом
досліджувалося питання наявності у ОСОБА_2 ліцензії арбітражного керуючого,
виданої 26.07.2007р. Державним комітетом департаменту з питань банкрутства
серії АВ № 347120 (а.с. 25).

Згідно
частин 1-3 статті 13 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом” від 14.05.1992р. N 2343-XII (із змінами                            і доповненнями)
(далі по тексту - Закон) з метою забезпечення майнових інтересів кредиторів в
ухвалі господарського суду про порушення провадження у справі про банкрутство
або в ухвалі, прийнятій на підготовчому засіданні, вказується про введення
процедури розпорядження майном боржника і призначається розпорядник майна                         у порядку,
встановленому цим Законом. Розпорядник майна призначається господарським судом
із числа осіб, зареєстрованих державним органом з питань банкрутства                              як арбітражні
керуючі, відомості про яких надаються в установленому порядку Вищому
господарському суду України. Кредитори мають право запропонувати кандидатуру
розпорядника майна, яка відповідає вимогам, передбаченим цим Законом. Якщо
інше                  не передбачено цим
Законом, розпорядником майна може бути призначено фізичну особу - суб'єкта
підприємницької діяльності, яка має вищу юридичну чи економічну освіту                або володіє спеціальними
знаннями, не є заінтересованою особою стосовно боржника                  та кредиторів відповідно до
статті 1 цього Закону і яка має ліцензію арбітражного керуючого, що видається в
установленому законодавством порядку.

З
урахуванням наведеного, колегія суддів вважає правомірними дії місцевого
господарського суду, який згідно оскарженої ухвали в підготовчому засіданні
призначив розпорядником майна ОСОБА_2 на підставі заяви останнього                           та клопотання ініціюючого кредитора (а.с.
23-24).

Крім
того, з урахуванням приписів частини 5, частини 11 статті 11 Закону, місцевий
господарський суд в оскарженій ухвалі:

-
обґрунтовано зобов'язав заявника подати до офіційного друкованого органу Верховної
Ради України чи Кабінету Міністрів України оголошення про порушення справи про
банкрутство боржника з метою виявлення всіх кредиторів і можливих санаторів,

-   обґрунтовано зобов'язав розпорядника майна
не пізніше двох місяців і десяти днів після проведення підготовчого засідання
надати суду на затвердження реєстр вимог кредиторів боржника, внести в реєстр
окремо відомості про майно боржника,                   яке є предметом застави
згідно з державним реєстром застав,

-
правильно визначив дати попереднього засідання суду, скликання перших загальних
зборів кредиторів та засідання суду, на якому буде визнаний боржник банкрутом,
відкрита ліквідаційна процедура або припинено провадження у справі.

При
таких обставинах, аналізуючи положення чинного законодавства,                        Київський апеляційний
господарський суд доходить висновку про те, що порушення норм матеріального і
процесуального права, які могли призвести до скасування                             ухвали
господарського суду міста Києва від 08.04.2008р. у справі № 15/933-б                       відсутні, а мотиви з
яких подано апеляційну скаргу не можуть бути підставою                               для її скасування,
оскільки скаржником не доведено неправомірність винесення оскарженої ухвали.

З
огляду на те, що матеріали справи містять клопотання представника боржника про
фіксування судового технічними засобами від 29.01.2008р. (а.с. 17), колегія
суддів погоджується з викладеним в апеляційній скарзі доводом про те, що
місцевий господарський суд був позбавлений правових підстав не приймати до
уваги зазначене клопотання. З цього приводу частиною 7 статті 81 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що фіксування судового процесу з
допомогою звукозаписувального технічного засобу здійснюється на вимогу хоча б
одного учасника судового процесу у суді першої чи апеляційної інстанції при
розгляді справи по суті або за ініціативою суду. Між тим, зазначене порушення
норми процесуального права з урахуванням положень частини 2 статті 104 Господарського
процесуального кодексу України не є підставою для скасування або зміни
оскарженої ухвали, оскільки не має своїм наслідком прийняття неправильного
рішення суду.

Довід
скаржника про те, що місцевий господарський суд порушив право боржника на захист,
оскільки позбавив його можливості брати участь в судовому засіданні, яке
відбулося 08.04.2008р., спростовується наявними матеріалами справи. Зокрема,
зміст поданого 07.04.2008р. представником скаржника клопотання про відкладення
розгляду справи (а.с. 35) свідчить про те, що боржнику були відомі дата й час
судового засідання. Та обставина, що представник боржника у клопотанні в якості
підстави для відкладення розгляду справи послався на відсутність змоги брати
участь в судовому засіданні у зв'язку із зайнятістю в інших справах,
залишається поза увагою, оскільки представництво інтересів може здійснюватись
будь-якою особою в силу повноваження, що ґрунтується на довіреності. Поважною
причиною перенесення судового розгляду може вважатися та, існування якої
зумовлено факторами об'єктивного характеру, які не залежать від волі сторін,
тобто ні за яких обставин не можуть бути ними змінені чи усунуті.

Оскільки
фактичні обставини справи встановлені в повному обсязі, колегія суддів не
вбачає підстав для повторного оголошення у справі перерви на підставі частини 3
статті 77 Господарського процесуального кодексу України та у цьому зв'язку
відповідне клопотання скаржника відхиляє.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106
Господарського процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду міста 08.04.2008р.
у справі № 15/933-б залишити без змін, а апеляційну скаргу Київської
аграрно-кредитної спілки „Сенатек”  -  без задоволення.

Справу
№ 15/933-б повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова
набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції
протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя
Гарник Л.Л.

Судді
Вербицька О.В.

Євсіков
О.О.

03.07.08 (відправлено)