ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"07" листопада 2008 р.

Справа № 6/149

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Баранця О.М.розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 6/149

за позовом: Закритого акціонерного товариства "Миронівська птахофабрика", м. Канів Черкаської області

до відповідача: Приватного підприємства "Агрохім", м. Кіровоград

про стягнення 18103,82 грн.

Представники сторін:

від позивача - Передерій В.Г., довіреність № 708 від 06.10.2008 року;

від відповідача - Шугальова О.А., довіреність б/н від 08.08.2008 року.

При секретарі судового засідання - Царенко К.К.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 07.10.2008 року до 16.10.2008 року, з 30.10.2008 року до 04.11.2008 року та з 04.11.2008 року до 07.11.2008 року.

Закритим акціонерним товариством "Миронівська птахофабрика" подано позов про стягнення з приватного підприємства «Агрохім» на користь позивача 16745,00 грн. за порушення терміну поставки товару, 1358,82 грн. за користування чужими коштами.

Закрите акціонерне товариство "Миронівська птахофабрика" доповнило позовні вимоги та просить постановити, що вказана у п. 5.1 договору купівлі-продажу № 20/03-08 від 18.03.2008 року дата "23 квітня" - є датою 2008 року".

В судовому засіданні представник позивача змінив позовні вимоги та просить розглядати справу враховуючи позовні вимоги заявлені в позовній заяві № 594 від 03.09.2008 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав.

Приватне підприємство «Агрохім» виконало своє зобов'язання щодо поставки причіпного обприскувача Revers 3000 D.900-RО280 Twin італійського виробництва у кількості одна штука з порушенням умов договору купівлі-продажу № 20/03-08 від 18.03.2008 року, а саме передав позивачу товар з простроченням терміну поставки. Позивач вправі вимагати стягнення з відповідача неустойки (штрафні санкції) за порушення договірних зобов'язань та відсотки за користування чужими коштами. Виходячи з усталеної практики договірних відносин між позивачам та відповідачем, звичай ділового обороту склався таким чином, що дата до якої відповідач зобов'язаний поставити позивачу товар є датою саме того календарного року, в якому діяв договір. Якби сторонами встановлювався термін поставки товару відповідно терміну дії договору, то умова пункту 5.1. договору, а саме встановлення терміну поставки відмінного від терміну дії договору, сторонами у договорі не зазначалася б. Оскільки така умова (такий термін) не мала б ніякого сенсу. А оскільки договір укладений на один рік, що визнає і відповідач, то дата поставки товару, зазначена в п.5.1. договору - є датою саме того календарного року, протягом якого діяв договір. Крім того, як видно з постанови Вищого Господарського Суду України від 14.02.2006року у справі № 11/69, відповідач уже мав спір відносно строків виконання зобов'язань, і даний спір був вирішений не на користь відповідача.

Відповідач заперечує проти задоволення позову. Оплата позивачем рахунку-фактури № АХ-0000124 від 18.03.2008 року зі строком дії до 21.03.2008 року здійснено 25.03.2008 року з простроченням в 4 дні. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. В договорі купівлі-продажу № 20/03-08 від 18.03.2008 року сторонами фактично не передбачено точної дати поставки товару. Визначити якою саме є ця дата: «23 квітня 2008 року», чи «23 квітня 2009 року» неможливо. Позивач повинен був надіслати письмову вимогу на адресу відповідача. Жодних вимог отримано нами не було, з чого можна зробити висновок, що закрите акціонерне товариство «Миронівська птахофабрика» мало на меті створення ситуації для отримання даного відшкодування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між приватним підприємством «Агрохім» та закритим акціонерним товариством «Миронівська птахофабрика» 18.03.2008 року було укладено договір купівлі-продажу № 20/03-08 (надалі - Договір), за яким відповідач зобов'язався поставити та передати у власність позивача у відповідності до специфікації № 1 до Договору причіпний обприскувач Revers 3000 D.900-RО280 Twin італійського виробництва у кількості одна штука (надалі – Товар), а позивач зобов'язується прийняти Товар та оплатити його вартість на умовах договору.

Відповідно п. 4.1 Договору, позивач мав здійснити оплату наступним чином: 83725,00 грн., в тому числі податок на додану вартість 13954,16 грн. - попередня оплата; 83725,00 грн., в тому числі податок на додану вартість 13954,17 грн. - на протязі 3-х календарних днів з моменту наявності товару на складі Продавця. Наявність Товару підтверджується митною декларацією, копію якої Продавець направляє Покупцю по факсу.

Договір набирає чинності з моменту підписання його повноважними представниками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 6.1 Договору).

Оплата позивачем вартості Товару здійснювалась на підставі наданого відповідачем рахунку - фактури № AX-0000124 від 18.03.2008 року на суму 167450,00 грн. із зазначеним строком його дійсності до 21.03.2008 року.

Позивач оплатив 50 % вартості товару 25.03.2008 року, що підтверджується платіжним дорученням № 4229 від на суму 83725,00 грн.

Продавець поставляє Товар Покупцю в термін до 23 квітня після виконання п. 4.1 даного Договору. Допускається дострокова поставка (п. 5.1 Договору).

Отримавши товар на склад, відповідач повідомив про це позивача факсимільним зв'язком, відправивши копію митної декларації від 19.05.2008 року та згідно п. 5.3 Договору передав товар у розпорядження закритого акціонерного товариства «Миронівська птахофабрика» на підставі видаткової накладної № АХ-0000799 від 20.05.2008 року та акту прийому-передачі від 21.05.2008 року.

Після отримання Товару закрите акціонерне товариство «Миронівська птахофабрика» 21.05.2008 року здійснив оплату решти 50 % вартості товару за рахунком № AX-0000124 від 18.03.2008 року, що підтверджується платіжним дорученням № 5233 на суму 83725,00 грн.

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Господарський суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За договором поставки одна сторона – постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні – покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Договір поставки може бути укладений на один рік, на строк більше одного року (довгостроковий договір) або на інший строк, визначений угодою сторін. Якщо в договорі строк його дії не визначений, він вважається укладеним на один рік. Строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів (ч.ч. 1, 2 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного кодексу України).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Господарський суд прийшов до наступних висновків.

Між приватним підприємством «Агрохім» та закритим акціонерним товариством «Миронівська птахофабрика» 18.03.2008 року було укладено саме договір поставки.

В Договорі між позивачем та відповідачем не передбачено точної дати поставки товару. Визначити якою саме є ця дата: «23 квітня 2008 року», чи «23 квітня 2009 року» неможливо.

Господарський суд вважає, що строк поставки Товару приватним підприємством «Агрохім» закритому акціонерному товариству «Миронівська птахофабрика» на підставі Договору повинен бути встановлений саме сторонами і не може бути встановлений судом в залежності від висновку про одноразовість поставки, звичаю ділового обороту та економічної доцільності.

Фактично, враховуючи відсутність доказів направлення закритим акціонерним товариством «Миронівська птахофабрика» вимоги про обов'язок приватного підприємства «Агрохім» виконати обов'язок щодо поставки Товару відповідно до умов Договору, відповідач достроково поставив позивачу Товар, що передбачено п. 5.1 Договору.

Приватне підприємство «Агрохім» виконав своє зобов'язання щодо поставки Товару відповідно до умов договору без прострочення терміну поставки. Тому, закрите акціонерне товариство «Миронівська птахофабрика» не вправі вимагати стягнення з приватного підприємства «Агрохім» неустойки (штрафні санкції) за порушення договірних зобов'язань та відсотки за користування чужими коштами.

Посилання позивача на постанову Вищого господарського суду України у справі № 11/69, як підставу можливості встановлення судом строку виконання зобов'язання, не може бути підставою для задоволення позову виходячи з наступного.

Вищий господарський суд України в мотивувальній частині постанови від 14.02.2006 року у справі № 11/69 погодився з висновком господарського суду Кіровоградської області та Дніпропетровського апеляційного господарського суду, викладених в рішенні від 11.05.2005 року та в постанові від 14.07.2005 року, в частини можливості самостійно визначити дату укладання додаткової угоди.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Трансавіа" та приватне підприємство "Агрохім" укладаючи додаткову угоду № 1 до договору від 04.09.2002 року не зазначили дату її укладення, а лише місяць та рік. Суди прийшли по висновку, що днем укладення додаткових угоди слід вважати саме "30.11.2002 року" враховуючи календарну кількість днів в листопаді 2002 року. Максимальна кількість днів в листопаді 2002 року дорівнювала 30 дням.

П. 5.1 Договору не дозволяє достовірно встановити рік поставки товару враховуючи посилання на максимально можливий рік.

Судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 47, 49, 82 –85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку та у строки, визначені статтею 93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя

О.М.Баранець