ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2008 р.

№ 32/206-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

суддів:

Н. Дунаєвської,

І. Воліка (доповідача), Н. Мележик,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства (ВАТ)

"Самарський рибгосп"

на постанову

від 06.11.2007

Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі

№ 32/206-07

за позовом

ВАТ "Самарський рибгосп"

до

Регіонального відділення Фонду державного майна України у Дніпропетровській області

третя особа

Державне підприємство (ДП) "Укрриба"

про

зобов’язання до вчинення дій, зобов’язання до укладення договору

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача

Власенко М.О. (голова правління, прот. № 7 від 27.10.2006);

відповідача

Сидоренко О.А. (дов. від 14.04.2008 № 25);

третьої особи

не з’явились;

ВСТАНОВИВ:

У травні 2007 року ВАТ "Самарський рибгосп" звернулося з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України у Дніпропетровській області про зобов'язання надати згоду на проведення експертної оцінки для встановлення вартості державного майна, що не увійшло до статутного фонду ВАТ "Самарський рибгосп" - ставків, насосної станції, дамби, шляхів до дамби, з визначенням розмірів орендної плати за їх використання; та про зобов'язання відповідача укласти з позивачем договір оренди вищезазначеного майна терміном на п’ять років з правом пролонгації.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2007 у справі № 32/206-07 (суддя Васильєв О.Ю.) позовні вимоги ВАТ "Самарський рибгосп" задоволено в повному обсязі; зобов'язано відповідача - Регіональне відділення Фонду державного майна України у Дніпропетровській області надати згоду на проведення експертної оцінки для встановлення вартості державного майна, що не увійшло до статутного фонду ВАТ "Самарський рибгосп" (виростні ставки № № 1-6 , 6а,7а, 7б, 8, 9; нагульні ставки № №1-9; насосні станції № № 1, 2; водовипускний канал; шляхи по дамбам ; рем. маточн. ставок; водопостач. ставок; роздільна дамба; цегляна насосна станція) з визначенням розмірів орендної плати; зобов'язано відповідача - Регіональне

Доповідач: Волік І.М.

відділення Фонду державного майна України у Дніпропетровській області укласти з позивачем –ВАТ "Самарський рибгосп" договір оренди державного майна, що не увійшло до статутного фонду ВАТ "Самарський рибгосп" (виростні ставки № № 1-6 ,6а,7а, 7б, 8, 9; нагульні ставки № № 1-9 насосні станції № №1, 2; водовипускний канал; шляхи по дамбам ; рем. маточн. ставок; водопостач. ставок; роздільна дамба; цеглянанасосна станція) відповідно до вимог Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.11.2007 (колегія суддів: Неклеса М.П, Павловський П.П., Швець В.В.) рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2007 у справі № 32/206-07 скасовано. В позові ВАТ "Самарський рибгосп" відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням апеляційної інстанції, ВАТ "Самарський рибгосп" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.11.2007 скасувати, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2007 залишити без змін. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на неправильне застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення процесуальних норм, що призвело до прийняття незаконного судового акту.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України, заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін та перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з Роз’ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п.п. 1, 6 постанови від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або, виходячи із загальних засад законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Господарськими судами встановлено, що наказом регіонального відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області № 12-13-ПП від 16.08.1999 затверджено "План приватизації Самарського державного виробничого сільськогосподарсько-рибоводного підприємства с. Олександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області" .

Так, у результаті реалізації плану приватизації та у відповідності до Закону України "Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі", було здійснено приватизацію майна Самарського державного виробничого сільськогосподарсько-рибоводного підприємства, розташованого в лівобережній частині с. Олександрівка, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, площею 1165,0 га, шляхом перетворення його у Відкрите акціонерне товариство "Самарський рибгосп", засновником якого виступило регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області.

При цьому, відповідно до п. 5.4. Плану приватизації частина майна, а саме: виростні ставки № № 1-6, 6а, 7а, 7б, 8, 9; нагульні ставки № № 1-9; насосні станції № № 1, 2; водовипускний канал; шляхи по дамбам; рем. маточн. ставок; водопостач. ставок; роздільна дамба; цегляна насосна станція, не підлягало приватизації та залишилося у державній власності.

Виходячи з цього, 01.04.2001 між ВАТ "Самарський рибгосп" та регіональним відділенням Фонду державного майна України у Дніпропетровській області було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності та яке не увійшло до статутного фонду ВАТ "Самарський рибгосп", згідно протоколу інвентаризації на 20.04.2000, розміщене за адресою: Дніпропетровська область, с. Олександрівка. Договір оренди було укладено строком на один рік до 01.04.2002.

Відповідно до спільного наказу Фонду державного майна України та Міністерства аграрної політики України № 126/752 від 06.05.2003 було прийнято рішення щодо передачі до сфери управління Міністерства аграрної політики України майна, яке на момент приватизації не увійшло до статутного фонду ВАТ "Самарський рибгосп", зазначене майно підлягало передачі на баланс ДП "Укрриба".

Наказом Державного департаменту рибного господарства № 200 від 29.07.2003, затверджено акт прийому-передачі гідротехнічних споруд, які не увійшли до статутного фонду ВАТ "Самарський рибгосп", на баланс ДП "Укрриба" на праві повного господарського відання.

При цьому, господарським судом апеляційної інстанції встановлено, що у зв’язку зі зміною власника вищезазначеного майна, 08.12.2003 позивач звернувся до відповідача з заявою про розірвання договору оренди № 12/495-АД від 01.04.2001.

Таким чином, враховуючи звернення позивача від 01.04.2001 та у зв’язку з передачею майна, що не увійшло до статутного фонду ВАТ "Самарський рибгосп" до сфери управління Міністерства аграрної політики України на баланс ДП "Укрриба", наказом регіонального відділення Фонду державного майна України у Дніпропетровській області № 12/02-133-ПО від 15.12.2003, було розірвано договір оренди № 12/495 від 01.04.2001.

Після розірвання зазначеного договору оренди ВАТ "Самарський рибгосп" неодноразово зверталося до регіонального відділення Фонду державного майна України у Дніпропетровській області з заявою укласти новий договір оренди спірного майна для використання цих гідроспоруд для розведення та вирощування риби, але отримувало відмову в укладенні такого договору. Відмова мотивована тим, що відповідно до вимог п. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не можуть бути об'єктами оренди об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і підлягають приватизації відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна". При цьому, відповідно до вимог п.п. "г" п. 2 ст. 5 цього Закону та спільного інструктивного листа Фонду державного майна України та Міністерства аграрної політики України № 37-30-7/11928 від 08.08.2005, приватизації не підлягають гідротехнічні, захисні споруди, які перебувають на балансі підприємств.

Враховуючи вищевикладені обставини, апеляційний господарський суду, прийшов до висновку про обґрунтованість такої відмови, оскільки згідно абзацу п’ятого частини 1 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено об’єкти оренди, які є майном, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації; при цьому, частиною 2 зазначеної статті Закону встановлено, що не можуть бути об'єктами оренди, зокрема, об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна".

Крім цього, порядок укладення договору оренди державного майна визначено в ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" яка передбачає, що ініціативою щодо укладення договору оренди наділені особи, які бажають укласти відповідний договір (орендарі).

Частиною 7 п. 4 ст. 9 Закону України "Про оренду державного і комунального майна", передбачена відмова у передачі об’єкта в оренду за відсутності згоди органу, уповноваженого управляти майном.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до листа ДП "Укрриба" № 3/585 від 13.10.2005, ВАТ "Самарський рибгосп" було відмовлено в наданні згоди на оренду спірного майна виходячи з положень пункту 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного і комунального майна", оскільки не можуть бути об’єктами оренди –об’єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна".

Згідно з абзацом 19 пункту "г" частини 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" передбачено, що приватизації не підлягають, зокрема, гідротехнічні захисні споруди.

Таким чином, укладення договору оренди можливе тільки за згодою органу уповноваженого управляти майном.

Таким органом, як правильно визначив апеляційний господарський суд, в оперативному управлінні якого знаходиться спірне майно є ДП "Укрриба" а розпорядження цим майном здійснюється за погодженням з Міністерством аграрної політики України.

Отже, всебічно перевіривши обставини справи, апеляційний господарський суд у відповідності до норм матеріального права прийшов до висновку про відсутність у позивача правових підстав для укладення договору оренди державного майна, а тому обґрунтовано скасував рішення місцевого господарського суду та відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно статті 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до намагань відповідача оцінювати докази та тлумачити законодавство виключно на свою користь, тому до уваги судом не беруться. Окрім того, ці твердження спростовуються встановленими обставинами справи.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні постанови не знайшли свого підтвердження у зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України постанова апеляційного господарського суду ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги не спростовують висновку господарського суду апеляційної інстанцій, у зв’язку з чим підстави для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ВАТ "Самарський рибгосп" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.11.2007 у справі № 32/206-07 залишити без змін.

Головуючий, суддя Н. Дунаєвська

Судді : І. Волік

Н. Мележик