ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2008 р.

Справа № 26/113-08-3432

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді Лавренюк О.Т.

Суддів Савицького Я.Ф., Гладишевої Т.Я.

при секретарі судового засідання: Кубік О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Лоскутов С.П., дов. б/н від 01.09.2008 р.

від відповідача 1: Берніков М.І., дов. № 09-08/1 від 20.09.2008 р.

від відповідача 2: не з'явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства „Казавчин –Агро”

на ухвалу господарського суду Одеської області від 05.09.2008 р.

по справі № 26/113-08-3432

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства „Укрсоя-21” (далі по тексту - ТОВ СГП „Укрсоя-21”)

до: 1. Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства „Казавчин –Агро” (далі по тексту - ПОСГП „Казавчин-Агро”)

2. Товариства з обмеженою відповідальністю „МЧК–ПЛЮС” (далі по тексту - ТОВ „МЧК-Плюс”)

про стягнення 284 364,00 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, ТОВ СГП „Укрсоя-21” звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до ПОСГП „Казавчин–Агро”та до ТОВ „МЧК–ПЛЮС” про стягнення 284 364,00 грн. та надав клопотання про вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на озимий ячмінь та посіви соняшнику на полі № 5 площею 117,00 га, які належать ПОСГП „Казавчин–Агро” та передачі їх на відповідальне зберігання ТОВ СГП „Укрсоя-21”.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.09.2008 р. по справі № 26/113-08-3432 (суддя Никифорчук М.І.) клопотання задоволено, накладено арешт на озимий ячмінь та посіви соняшнику на полі № 5 площею 117,00 га, які належать ПОСГП „Казавчин–Агро” та вказане передано на відповідальне зберігання ТОВ СГП „Укрсоя-21”.

Ухвала суду обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, відповідач ПОСГП „Казавчин–Агро” звернувся з апеляційною скаргою в якій просить ухвалу суду скасувати, в задоволені клопотання про накладення арешту відмовити.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити ухвалу суду без змін.

Представник ТОВ „МЧК–ПЛЮС” в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином.

Заслухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись з позовом про стягнення збитків вказав, що на підставі Договорів № 108 та № 109 від 12.10.2007 р., ПОСГП „Казавчин–Агро” зобов'язалося в строк до 01.08.2007 р. передати позивачу 89% озимого ячменю від валового збору урожаю, а позивач зобов'язався надати відповідачу грошові кошти для закупки насіння ячменю та оплатити витрати на його вирощування.

На виконання вказаних договорів позивач перерахував відповідачу (ПОГСП „Казавчин–Агро”) 284 364,00 грн., однак у встановлений договором строк відповідач ячмінь не поставив і одержання ячменю, внаслідок прострочення зобов'язання відповідачем (ПОСГМ „Казавчин–Агро”), втратило інтерес для позивача. Враховуючи, що на виконання умов договорів позивачем було перераховано грошові кошти у розмірі 284 364,00 грн., позивач звернувся з позовом про стягнення вказаної суми, яка, на думку позивача, є реальними збитками в розумінні ст. 22 ЦК України

Заявляючи клопотання про забезпечення позову, позивач вказав, що відповідач –ПОСГП „Казавчин–Агро” не має наміру виконувати свої зобов'язання на підставі наступного: ПОСГП „Казавчин–Агро” має лише два поля: № 2 та № 5, на яких за умовами договорів № 108 та № 109 мав вирощувати ячмінь. Втім, відповідач ячмінь з поля № 2 зібрав ще спочатку липня, однак у встановлений договором строк продукцію не передав. На полі № 5 замість ячменю, відповідач вирощує соняшник. Таким чином, ПОСГП „Казавчин–Агро” має у власності ячмінь та посіви соняшнику на полі № 5, тобто має майно, достатнє для розрахунку з позивачем. Оскільки, як вказує позивач, відповідач ПОСГП „Казавчин–Агро” не має наміру виконати свої зобов'язання, то виконання рішення, у разі задоволення позову, без накладення арешту на ячмінь та посіви соняшника з передачею вказаного на відповідальне зберігання позивачу, буде неможливим.

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на ячмінь та посіви соняшника на полі № 5 та передаючи ячмінь та посіви соняшника на відповідальне зберігання позивачу, суд першої інстанції послався на ст.ст. 66, 67 ГПК України, Постанову Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", роз'яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 23.08.2004 р. № 02-5/611 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", інформаційний лист Вищого господарського суду України від 12.12.2006 р. № 01-8/2776 "Про деякі питання практики забезпечення позову" та вказав, що зазначений позивачем спосіб забезпечення позову є адекватним до заявлених вимог, не порушує права інших осіб і не перешкоджає господарській діяльності ПОСГП „Казавчин–Агро”.

Звертаючись з апеляційною скаргою, ПОГСП „Казавчин–Агро” вказало, що при прийнятті оскаржуваної ухвали господарським судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, суд не обґрунтував яким саме чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, постановив ухвалу висновки якої не відповідають фактичним обставинам справи.

Аналізуючи вищевказане, слід зазначити наступне: відповідно до ст. 66 ГПК України забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення. Тобто, підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або унеможливить виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову застосовується судом, якщо невжиття цих заходів може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Як зазначено в роз'ясненні Вищого арбітражного суду України від 23.08.1994 р. № 02-5/611 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери, тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зменшитися за кількістю, зникнути або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Особа , яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову, тягар доказування про необхідність забезпечення позову покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. 33 ГПК України. Обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до поданої заяви, позивач просить стягнути з відповідачів 284 364,00 грн., як завдані збитки. Заявляючи клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на ячмінь та насіння соняшника, належного ПОГСП „Казавчин–Агро” позивач будь-яких доказів, які б свідчили про відсутність наміру відповідача виконувати свої зобов'язання за договором суду не надав, чи дорівнює ціна ячменю та посівів соняшника заявленим вимогам не вказав, а суд першої інстанції вказану обставину не встановив.

Як вбачається з позовної заяви, виконання зобов'язання з боку ПОСГП „Казавчин–Агро” у вигляді поставки товару (ячменю) втратило інтерес для позивача. За таких обставин накладення арешту на ячмінь та посіви соняшнику на полі № 5 площею 117,00 га з подальшою передачею їх на зберігання Позивачу не можуть бути визнані адекватними щодо відповідності заявленим вимогам.

Крім того, при встановленні відповідності забезпечення позову слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Статутна діяльність відповідача –ПОСГП „Казавчин–Агро” полягає у вирощуванні, переробці та реалізації сільськогосподарської продукції, значну частку якої складає продукція власного виробництва. Забезпечення позову шляхом накладення арешту на ячмінь та посіви соняшника (на майно відповідача) вчиняє перешкоди для господарської діяльності ПОСГП „Казавчин–Агро”, позбавляє можливості користуватися та розпоряджатися власними засобами виробництва, завдає загрозу настання негативних наслідків у вигляді збитків.

За таких обставин судова колегія вважає, що клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на ячмінь та посіви соняшника та передачі вказаного на відповідальне зберігання позивачу не обґрунтована і задоволенню не підлягає, а суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував приписи ст.ст. 66, 67 ГПК України, у зв'язку з чим ухвалу суду про забезпечення позову підлягає скасуванню, клопотання про забезпечення позову –відмові.

Керуючись cm.cm. 49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПОСГП „Казавчин-Агро” задовольнити.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 05.09.2008 р. по справі № 26/113-08-3432 –скасувати.

В задоволені клопотання ТОВ СГП „Укрсоя-21” про забезпечення позову –відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя О.Т. Лавренюк

Суддя Я.Ф. Савицький

Суддя Т.Я. Гладишева