ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.07.2008
Справа  № 12/110

за позовом
приватного торговельно -посередницького малого підприємства фірми „Едельвейс”,
м. Рава -Руська Львівської області

до фізичної  особи -підприємця ОСОБА_1, с. Бороняво
Хустського району

про
стягнення суми 1 260,90 грн. -основного боргу та 126,09 грн. -штрафу.

Суддя    Тисянчин
В. М.

Представники:

Від позивача -не
з'явився (явка на розсуд сторін)

Від відповідача -не
з'явився (явка на розсуд сторін)

СУТЬ СПОРУ:
заявлено позов приватним торговельно -посередницьким малим підприємством фірмою
„Едельвейс”, м. Рава -Руська Львівської області

до фізичної  особи -підприємця ОСОБА_1, с. Бороняво
Хустського району  про стягнення суми 1
260,90 грн. -основного боргу та 126,09 грн. -штрафу.

На вимогу суду відповідач письмового
відзиву на позов з доказами в його обґрунтування та копію свідоцтва на право
зайняття підприємницькою діяльністю не подав, свого уповноваженого представника
для участі у розгляді справи не направив, а тому справа розглядається в порядку
ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Ухвала про порушення
провадження у справі направлялась рекомендованим листом, тому неявка
уповноважених представників сторін у судове засідання не є перешкодою розгляду
справи по суті, про що зазначено в ухвалі про порушення провадження у справі.

Повідомлення підтверджують завчасне
вручення сторонам ухвали від 02.07.2008 року про порушення провадження у
справі, де вказано про  місце і час
призначення розгляду справи, чим забезпечено їм реалізацію Конституційного
права на судовий захист  (п.4ст. 129
Конституції України).

Сторони не скористалися своїм правом
щодо направлення своїх представників для участі в судовому засіданні.

Позаяк, суду не надано сторонами
доказів чи відомостей поважних причин неможливості їх участі в судовому
засіданні.

До того ж, у разі дійсного бажання
забезпечення представництва сторонами у судовому засіданні -завчасне
повідомлення судом про час і місце судового засідання не позбавило сторін у
виборі кола суб'єктів такого представництва у суді відповідно до ст. 28 ГПК
України.

Вивчивши доводи позовної заяви та
матеріали справи, дослідивши їх,  суд

ВСТАНОВИВ:

Заборгованість
відповідача в сумі 1 260,90 грн.
-основного боргу щодо оплати за поставлену, згідно договору № ЕДС -8882
від 26.03.2007 року, медичну продукцію, підтверджується матеріалами справи,
зокрема:

-
накладними № 67745  від 27.03.2008
року та № 70803 від 31.03.2008 року;

-  розрахунком позову, а за таких
обставин сума основного боргу підлягає стягненню примусово.

Заявлені вимоги позивача про
добровільне погашення боргу відповідач не виконав, чим порушив ст. ст. (11;
526); 509; 530 ЦК України (чинного з 01.01.04).

Саме ця обставина і послужила
підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ст. 175 ГК України
майново -господарські зобов'язання, які виникають між учасниками господарських
відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей
передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, на день розгляду спору у
суді, обставини спору (права і зобов'язання сторін) оцінюються судом з огляду
на правила ЦК та ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акту планування, договору чи вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до ст. 509 ЦК
України в силу зобов'язання -кредитор вправі вимагати виконання обов'язку від
боржника у випадку невиконання останнім своїх зобов'язань у відносинах.
Підставою виникнення зобов'язання є юридичний факт.

В даній правовій ситуації юридичним
фактом, на підставі якого виникли зобов'язальні відносини між сторонами, є
поставлена медична продукція
(ст. 11 ЦК України).

Отже, обов'язок відповідача
оплатити вартість поставленої медичної продукції є безспірним.

Між тим, за  договором
поставки  продавець  (постачальник),  який здійснює
підприємницьку  діяльність,
зобов'язується  передати  у встановлений   строк (строки)  товар
у  власність  покупця
для використання його у підприємницькій діяльності або в інших  цілях, не пов'язаних з особистим,  сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього
певну грошову суму                  (ч.1
ст. 712 ЦК України).

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається
(ст. 615; 625 ЦК України).

Відповідно до п. 4.1 договору та
ст. 549 ЦК України відповідачу нарахований до сплати штраф у розмірі 10 %  в сумі 126,09 грн. При оцінці правильності
нарахування штрафу відповідно до п. 2 ст. 258 ЦК України, ст. ст. 216 -218; 220
ГК України, Положень Закону України від 22.11.1996 року „Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” судом визнано обґрунтованими такі
вимоги і такими, що підлягають задоволенню.

При постановленні судового рішення
враховується характер зобов'язання, наслідки його невиконання, особа
відповідача, ступінь його вини, суспільно - державну значимість господарської
діяльності сторін, обставини, що впливають на неможливість виконання
відповідачем зобов'язання належним чином та межі здійснення цивільних прав (п.3
ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром
завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах,
безпідставного збагачення за рахунок погіршення фінансово -майнового стану
сторони у спорі.

За ст. 16 ЦК України одним із
способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує
право.

Отже, із встановлених судом
обставин вбачається, що склад цивільно -правової відповідальності є наявним на
момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини
справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення спору, в даному випадку -письмовими
доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а
перевіряються на достовірність.

Таким чином, позивачем
доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі, поклавши
відшкодування судових витрат за змістом ст. 49 ГПК України на відповідача з
огляду його вини у виникненні спору.

Виходячи з викладеного, оцінивши
повноту, достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі
доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. 124 Конституції України;
ст. 2 Закону України „Про судоустрій України”;
ст.ст. 4, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 75, 82 - 84, 115, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.           Позов задоволити  повністю.

2.  Стягнути з
фізичної  особи -підприємця ОСОБА_1            (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) на
користь приватного торговельно -посередницького малого підприємства фірми
„Едельвейс” (м. Рава -Руська Львівської області, вул. Калнишевського, 5; код
13808034) суму 1 260,90 (одну тисячу двісті шістдесят грн. 90 коп.)
-основного боргу; 126,09 (сто двадцять шість грн. 09 коп.) -штрафу та 102 (сто
дві грн.) -  у відшкодування витрат по
оплаті держмита; 118 (сто вісімнадцять грн.) -у відшкодування витрат на
інформаційно -технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Дане рішення набирає законної сили
в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                   Тисянчин
В. М.