ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

09.10.2008

Справа №2-19/3324.1-2008

За позовом – Державної податкової інспекції у м.Сімферополі, м.Сімферополь АР Крим

До відповідача – Суб’єкта підприємницької діяльності Абдулаєва Е.Ш., м.Сімферополь АР Крим

Про стягнення 266420,40 грн.

Суддя Мокрушин В.І.

Секретар Папазов П.В.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача – Підронова Є.В., представник, довіреність № 13/100 від 23.01.2008 р.

Від відповідача – Компанійцев С.В., представник, довіреність № 9158 від 21.07.2008 р.

Суть спору:

Позивач звернувся з позовними вимогами до господарського суду АР Крим про стягнення з відповідача заборгованості перед бюджетом у розмірі 266420,40 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач повинен сплатити заборгованість з податку на додану вартість у сумі 50896,50 грн. та прибутковий податок у розмірі 215523,90 грн.

Рішенням Господарського суду АР Крим від 07-13.12.2004 р. у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 25.03.2005 р. апеляційна скарга ДПІ у м.Сімферополі в АР Крим від 11.01.2005 р. залишена без задоволення, рішення ГС АРК від 07-13.12.2004 р. у справі № 2-23/2991-2004 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.07.2005 р. касаційна скарга ДПІ у м.Сімферополі задоволена частково, Постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 25.03.2005 р. та рішення Господарського суду АРК від 07-13.12.2004 р. по справі № 2-23/2991-2004 ГС АРК скасовані, справу передано на новий розгляд до Господарського суду АР Крим.

Рішенням господарського суду АР Крим від 16.03.2006 р. у задоволенні позову ДПІ в м.Сімферополі відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 22.06.2006 р. апеляційна скарга ДПІ у м.Сімферополі залишена без задоволення, рішення господарського суду АР Крим від 16.03.2006 р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.02.2008 р. касаційна скарга ДПІ у м.Сімферополі задоволена частково, Постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 22.06.2006 р. та рішення Господарського суду АР Крим від 16.03.2006 р. у справі № 2-5/420.1-2006 скасовані, справу передано до суду першої інстанції для виконання вимог розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Представники сторін відмовилися від послуг перекладача.

Справа слухалася у відповідності до положень Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями).

Відповідно до ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) здійснювалася фіксація судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ст.130 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) перед початком слухання справи представникам сторін була вручена пам’ятка про права та обов’язки.

Розглянув матеріали справи, суд –

В С Т А Н О В И В :

Позивач – Державна податкова інспекція у м.Сімферополі звернулася до Господарського суду АР Крим з позовом та просить визнати донараховані, з використанням непрямих методів СПД Абдуллаєву Е.Ш. податку на додану вартість у розмірі 50896,50 грн. та прибуткового податку у розмірі 215523,90 грн. – податковим зобов’язанням та просить стягнути вказані суми.

Так, 24.07. – 29.07.2003 р. позивачем була проведена планова документальна перевірка додержання вимог законодавства про оподаткування відповідачем за період з 13.06.2001 р. по 31.12.2002 р. В ході перевірки були встановлені порушення відповідачем вимог п.п.7.4.5 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, що виразилось у включенні до податкового кредиту документально не підтвердженої суми, та ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України “Про прибутковий податок з громадян”.

За результатами перевірки був складений акт від 30.07.2003 р. № 638/17-1-, на підставі якого було винесено податкові повідомлення-рішення, згідно яких відповідачу нараховані податкові зобов’язання з використанням непрямих методів: з податку на додану вартість – 50 896, 50 грн., з прибуткового податку – 215 523, 90 грн.

Відповідно до п.1.2. Наказу ДПА України від 10.08.2005 р. № 327 «Про затвердження Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства плановою виїзною перевіркою вважається перевірка суб'єкта господарювання щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків та зборів (обов'язкових платежів), яка передбачена у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за місцезнаходженням такого суб'єкта господарювання чи за місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна перевірка.

Пункт 4.3 ст.4 Закону України № 2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" визначає підстави визначення суми податкових зобов’язань непрямими методами. Статтею 4 вказаного Закону визначено порядок подання податкової декларації і визначення суми податкових зобов’язань, в тому числі і визначення суми податкового зобов’язання за непрямими методами

Згідно п.п.4.3.1 ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" якщо контролюючий орган не може самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків згідно з підпунктом "а" підпункту 4.2.2 статті 4 цього Закону, зокрема, у зв'язку з невстановленням фактичного місцезнаходження підприємства чи його відокремлених підрозділів, місцезнаходження фізичної особи або ухиленням платника податків чи його посадових осіб від надання відомостей, передбачених законодавством, а також якщо неможливо визначити суму податкових зобов'язань у зв'язку з відсутністю визначених законодавством первинних документів, сума податкових зобов'язань платника податків може бути визначена за непрямим методом, цей метод може застосовуватися також у випадках, коли декларацію було подано, але під час документальної перевірки, що проводиться контролюючим органом, платник податків не підтверджує розрахунки, наведені у декларації, наявними документами обліку у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно п.6.1 зазначеного Закону, у випадку, коли сума податкового зобов’язання розраховується контролюючим органом відповідно до ст.4 цього Закону, такий контролюючий орган направляє платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави для такого нарахування, посилання на норму податкового законодавства, у відповідності до якої було здійснено розрахунок чи перерахунок податкових зобов’язань, сума податку чи збору (обов’язкового платежу), що підлягає сплаті, і штрафні санкції при їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк і граничний строк, передбачений законом для оскарження нарахованого податкового зобов’язання (штрафних санкцій при їх наявності).

Пунктом 19.3.6 ст. 19 Закону України № 2181-111 «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», що діяв в момент існування спірних правовідносин, передбачено, що до 1 січня 2005 оку діє правило, згідно якого у випадку відмови платника податку узгодити податкове зобов’язання, нараховане податковим органом із застосуванням непрямого методу, податковий орган зобов’язаний звернутися до суду з позовом про визнання даної суми податкового зобов’язання.

Підставою для застосування непрямого методу стало не встановлення фактичного місцезнаходження відповідача.

Суду не надано достатніх доказів, відповідно до яких відповідач належним чином визначив своє місцезнаходження та повідомив про це позивача.

Окрім того, відповідачем не приймалося ніяких дій щодо спростування перед податковим органом висновків результатів перевірки відповідно до ст.3 Указу Президента України від 23.07.1998 року № 817/98 «Про деяки заходи з перегулювання підприємницької діяльності».

З урахуванням викладеного суд задовольняє позовні вимоги.

На підставі викладеного та керуючись ст.17, 18, 70, 76, 86, 157, 162 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями), суд

П О С Т А Н О В И В :

·          Адміністративний позов задовольнити.

·          Стягнути з Суб’єкта підприємницької діяльності Абдуллаєва Ескендера Шамуратовича (95044, АР Крим, м.Сімферополь, вул.Акъ–Яр, 12, ІНН , відомостей про р/р не має) в дохід Державного бюджету м.Сімферополя (відомостей про р/р не має) податок на додану вартість у розмірі 50896,50 грн. та прибутковий податок у розмірі 215523,90 грн.

·          Постанову направити сторонам замовленою кореспонденцією.

Постанова може бути оскаржена у апеляційному порядку відповідно до ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова проголошена у судовому засіданні 09.10.2008 року у 12 год. 51 хв.

У судовому засіданні проголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Мокрушин В.І.