ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 33/313

20.10.08

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом закритого акціонерного товариства «Юнікон»

до            товариства з обмеженою відповідальністю «Леман-Україна»

Третя особа 1) відкрите акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь»

2) товариство з обмеженою відповідальністю «Аксон»

3) державне підприємство «Придніпровська залізниця»

про           стягнення 29 057, 45 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Шкуро С.В. –представник за довіреністю № 8 від 12.03.2008 року;

від відповідача: Бєлозьоров С.С. –представник за довіреністю № 10 від 19.05.2008 року;

від третіх осіб:1) Бугай В.М. –представник за довіреністю № 09-18/1309 від 28.12.2007 року;

2) не з’явився;

3) не з’явився

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство «Юнікон»звернулося до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Леман-Україна», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відкритого акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», про стягнення збитків у розмірі 29 057, 45 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Леман-Україна»був укладений договір поставки № 07/01-27 від 18.12.2006 року, відповідно до умов якого відповідач зо бов'язався поставити, а позивач прийняти й оплатити продукцію, асортимент, кількість і ціна якої обумов лені в специфікаціях до договору.

Згідно п. 6.1. договору, приймання продукції по кількості здійснюється позивачем відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного спо живання по кількості, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 року №11-6.

На виконання умов договору відкрите акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь», відвантажило на адресу позивача, металопродукцію кут 140x140x10 ГОСТ та ДСТУ 2251-93 (ГОСТ8509-93), ДСТУ 2651:2005/ГОСТ 380-2005, ДСТУ 4484:2005/ГОСТ 535-2005. СВ 1ГП (сертифікат якості № 6-1896 від 14.05.2007 року) теоретичною вагою 63 т. 440 кг. у піввагоні № 60701489.

25.05.2007 року металопродукція у піввагоні № 60701489 була видана позивачу залізницею згі дно ст. 52 Статуту залізниць України без перевірки у зв'язку з відсутністю ознак нестачі, про що свідчить штемпель на зворотному боці залізничної накладної.

При прийманні металопродукції працівниками позивача за участю представників товариства з обмеженою відповідальністю «Аксон», шляхом підрахунку, обміру та зважування продукції, була виявлена розбіжність із залізнич ною накладною № 49268724 та сертифікатом якості № 6-1896 від 14.05.2007 року, а саме нестача металопро дукції, в кількості 27 шт. кутка 140x140x10 мірної довжини вагою 6, 712 т. (325 м.), фактично відвантаже но 8 (вісім) пакетів замість 9 (дев'яти), про що був складений акт вхідної прийомки № 506/Б від 25.05.2007 року, а також акт обміру, перерахунку продукції № 507/Б від 25.05.2007 року.

Також, 25.05.2007 року була почата експертиза експертом Дніпропетровської торгово-промислової палати Резниченко Л.І. з ціллю визначити кількість поставленої продукції відповідачем позивачу.

29.05.2007 року була закінчена експертиза та був підготовлений акт експертизи № Г-8205 від 29.05.2007 року у висновку якого вказується, що експерту на території складу позивача пред'явлено технічно справний напіввагон № 60701489, в якому знаходиться куток 140x140x10мм., але підтверджується нестача 1(одного) пакету –26 шт. Кутка 140x140x10 мірної довжини вагою 6,790 ти., та надлишок кутка 140x10 мм. немірної довжини вагою 0,03 т., всього нестача 6, 760 т.

29.05.2007 року та 31.05.2007 року на адресу відповідача і третьої особи позивач відправив телеграми з повідомленням про отримання продукції з нестачею, та викликом представників для участі у прийманні.

Оскільки представники відповідача та третьої особи не з'явилися, 01.06.2007 року працівниками позивача за участю представника товариства з обмеженою відповідальністю «Аксон», був складений акт про встановлену розбіжність у кількості № 508/Б, яким було підтверджено отримання продукції з нестачею 1 (одного) пакету - 27шт. 140x140x10 мірної довжини вагою 6, 712 т. (325 м.).

08.08.2007 року на адресу відповідача була направлена претензія № 456 із вимогою про відшкодування збитків від нестачі. У відповіді на претензію відповідач безпідставно відмовив у задо воленні вимог.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.07.2008 року порушено провадження у справі № 33/313, розгляд справи призначено на 09.09.2008 року.

У судове засідання 09.09.2008 року представник відповідача не з’явився, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі № 33/313 від 16.07.2008 року не виконав, але через загальний відділ діловодства подав клопотання про відкладення розгляду справи та витребування доказів у товариства з обмеженою відповідальністю «Аксон»

Представник позивача подав документи на вимогу ухвали суду, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник третьої особи подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти позовних вимог заперечує та просить суд у позові відмовити.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.09.2008 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю «Аксон»та відкладено розгляд справи до 23.09.2008 року.

23.09.2008 року у судовому засіданні представник позивача надав суду пояснення по справі, відповідно до яких просить суд стягнути з відповідача на користь позивача збитки у розмірі 29 057, 45 грн.

Представник відповідача подав пояснення по справі, відповідно до яких зазначив, що позивач не підтвердив належними доказами ті обставини, на які він посилається в позові.

Суд, з власної ініціативи залучив до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача державне підприємство «Придніпровська залізниця»та відклав розгляд справи до 06.10.2008 року.

У судовому засіданні 06.10.2008 року представник позивача подав пояснення по справі, відповідно до яких зазначає, що до початку приймання вантажу представниками перевізника і одержувача не було встановлено наявність достатніх підстав про можливість втрати вантажу у період його перевезення, а тому підміна сорту продукції не можлива.

Представник відповідача зазначив, що відповідно до п. 3.5 договору вантаж був власністю позивача, тому не забезпечення своєчасного прийняття власного вантажу та забезпечення схоронності позивачем не є підставою для покладання відповідальності за ці протиправні дії на відповідача.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.10.2008 року відкладено розгляд справи до 20.10.2008 року у зв’язку із неявкою представника третьої особи 3.

У судовому засіданні 20.10.2008 року представник позивача підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, стягнути з відповідача збитки у розмірі 29 057, 45 грн., витрати на сплату державного мита у сумі 290, 58 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивачем порушені п.п. 11, 12, 14, 17, 23, 25, 27 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю № П-6 від 15.06.1965 року при складанні актів про виявлене розходження в кількості при прийманні товару.

Представник третьої особи 1 також проти позовних вимог заперечував, посилаючись на порушення позивачем при прийманні продукції по кількості п.п. 11, 12, 13, 14, 25 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю № П-6.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

18.12.2006 року закрите акціонерне товариство «Юнікон»та товариство з обмеженою відповідальністю «Леман-Україна»уклали договір № 07/01-27.

Згідно п.п. 1.1 та 3.1 договору відповідач зобов’язувався поставити, а позивач прийняти та оплатити металопродукцію на умовах поставки, визначених у специфікаціях.

Специфікацією № 1/05 від 25.04.2007 року сторони узгодили кількість продукції –63, 44 т. на загальну суму 272 693, 34 грн. та умови поставки згідно Інкотермс 2000 –станція Сартана Донецької залізниці.

Статтею Б.5 Інкотермс 2000 передбачено, що покупець зобов’язаний нести всі ризики втрати та пошкодження товару з моменту здійснення його поставки у відповідності до ст. А.4.

Для оплати металопродукції 15.05.2007 року відповідач виставив позивачу рахунок № ЛУ-0002839 від 15.05.2007 року на суму 272 693, 34 грн., який позивачем був оплачений у повному обсязі, що підтверджується банківською випискою наявною в матеріалах справи.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов вищезазначеного договору, вантажовідправником - відкритим акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь», відвантажено на адресу позивача металопродукцію –кути 140x140x10, 9 пакетів у кількості 63440 кг, що підтверджується залізничною накладною № 49268724.

Вантаж прийнятий до перевезення на станції Сартана Донецької залізниці без заперечень.

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу, одна сторона (перевізник) зобов’язується доставити довіреній їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов’язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента) або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст. 6 Статуту залізниць України, накладна –основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів.

У відповідності до ст.ст. 664, 712 ЦК України зобов’язання по поставці вважаються виконаними у момент вручення продукції перевізнику, а доказом такого вручення є залізнична накладна, в якій вказується дані про вантаж, у тому числі маса вантажу (ст. 23 Статуту залізниць).

Як вбачається із матеріалів справи, на станції призначення –станція Балівка Придніпровської залізниці вантаж був виданий позивачу без перевірки ваги у відповідності до ст. 52 Статуту залізниць України, про що свідчить відмітка в графі 6 залізничної накладної № 49268724.

Пунктом 6.1 договору сторони визначили, що приймання продукції по кількості здійснюється позивачем у відповідності до Інструкції про приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості № П-6, затвердженою постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 року.

При прийманні продукції працівниками позивача за участю представника товариства з обмеженою відповідальністю «Аксон», шляхом підрахунку та обміру продукції, була виявлена нестача металопродукції, в кількості 1 пакету –27 штук кутка 140x140x10 мірної довжини вагою 6, 970 т. (325 м.), та надлишок кутка 140x10 мірної довжини у кількості 1 штука, вагою 0, 258 т. (12, 035 м.), про що був складений акт вхідної прийомки ТМЦ № 506/Б від 25.05.2007 року, а також акт обміру та перерахунку продукції № 507/Б від 25.05.2007 року. Приймання продукції було зупинено.

Відповідно до п. 5 Інструкції у всіх випадках, коли при прийомці вантажу від органів транспорту встановлюється пошкодження або псування вантажу, невідповідність найменування або ваги вантажу або кількість місць даним, які вказані в транспортному документі, а також у всіх інших випадках, коли це передбачено правилами, які діють на транспорті, одержувач повинен вимагати від органу транспорту складання комерційного акту. При неправильній відмові органу транспорту від складання комерційного акту одержувач зобов’язаний у відповідності з діючими на транспорті правилами оскаржити цю відмову і здійснити прийомку продукції в порядку, передбаченому цією Інструкцією.

Однак, в порушення п. 5 Інструкції, позивач не надав суду комерційного акту або відмови залізниці від складання комерційного акту та скаргу позивача на цю відмову.

Згідно п. 6.2 договору при виявленні невідповідності кількості отриманої продукції покупець зобов’язаний викликати представника постачальника і заводу виготовлювача для участі у прийомці та складення акту прийомки продукції по кількості.

Відповідно до п. 17а Інструкції повідомлення про виклик представника відправника (виготовлювача) повинен бути направлений (переданий) йому по телеграфу (телефону) не пізніше 24 годин, а по відношенню до продукції, яка швидко псується –негайно після виявлення недостачі, якщо інші строки не встановлені Основними та Особливими умовами поставки, іншими обов’язковими для сторін правилами чи договором.

Позивач, в порушення зазначеного пункту Інструкції, направив телеграму про виклик представника відправника тільки 29.05.2008 року, а про виклик представника постачальника аж 31.05.2008 року.

01.06.2007 року була продовжена прийомка продукції та складений акт № 508/Б про встановлену розбіжність при прийманні продукції.

Вивчивши матеріали справи, Господарський суд м. Києва вважає, що вищевказані акти не відповідають вимогам Інструкції П-6 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості».

Так, відповідно п. 8 акту вхідної прийомки ТМЦ від 25.05.2007 року зафіксовано, що вантаж прибув навалом, хоча згідно накладної № 49268724 визначено, що вантаж відправлявся в 9 пакетах.

Також, при прийманні металопродукції позивачем були порушені вимоги п. 14 Інструкції П-6 і не складений акт про вагу тари.

Згідно з п. 12 Інструкції П-6 прийомка продукції за кількістю проводиться за транспортними і супровідними документами (рахунку-фактурі, специфікації, опису, упакованим ярликам тощо) відправника (виробника). Позивачем не були надані упаковочні бирки з вказівкою ваги, марки сталі, які були закріплені на упаковочне місце. При прийомці ваги брутто окремих місць ваги у випадках невідповідності ваги, яка вказана в упаковочних ярликах, отримувач повинен також відобразити це в акті. Даний факт відображений в акті не був, що є порушенням вимог Інструкції П-6.

Крім того, найменування металопродукції, яка вказана в актах про її приймання, не збігається із назвою у залізничній накладній №49268724, а саме: в акті зазначено «угол 140x140x10», а у накладній «прокат черных металлов, не поименованных в алфавите».

Відповідно до п. 25 Інструкції П-6 в акті про недостачу вантажу повинно бути вказано, зокрема:

-          прізвище, ім’я та по-батькові осіб, які приймали участь в прийомці продукції по кількості і в складанні акту, місце їх роботи, посади, які вони займають, дата та номер документа про повноваження представників на участь в прийомці продукції, а також, зазначення про те, що ці особи знайомі з правилами прийомки продукції по кількості;

-          найменування та адреса відправника (виготовлювача) та постачальника;

-          яким способом визначена кількість продукції, якої недостає, чи могла вміститися ця продукція у тарне місце, вагон, контейнер;

-          точна кількість продукції, якої недостає та її вартість;

Однак, у порушення цих вимог позивачем в акті вхідної прийомки ТМЦ № 506/Б від 25.05.2007 року не вказано, яким способом була визначена кількість продукції, якої недостає, та чи могла вона вміститися у тарне місце, вагон, контейнер. В акті вхідної прийомки ТМЦ № 506/Б від 25.05.2007 року та в акті про встановлення розбіжностей в кількості № 508/Б від 01.06.2007 року не вказано, місце роботи осіб, які приймають участь у прийомці товару та не зазначено дата та номер документа, який підтверджує повноваження представників на участь у прийомці товару; не зазначені адреси відправника та постачальника продукції. До того ж, акті про встановлення розбіжностей в кількості № 508/Б від 01.06.2007 року не встановлена вартість товару, якого не достає.

Крім того, як на доказ нестачі продукції у кількості 1 пакету кутків 140x140x10 мірної довжини, позивач посилається на акт експертизи № Г-8205 від 29.05.2007 року, який складений експертом Дніпропетровської торгово-промислової палати Резніченком Л.І.

Статтею 53 Статуту залізниць України передбачено, що у разі потреби в здійсненні експертизи вантажу залізниця за власною ініціативою або на вимогу одержувача запрошує експертів.

Згідно п. 30 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, у разі потреби встановлення розміру або причини недостачі, псування або пошкодження вантажу і суми, на яку знижено його вартість, залізниця за власною ініціативою чи на вимогу одержувача запрошує експертів. Експертиза проводиться в присутності начальника станції, його заступника або іншого уповноваженого начальником станції працівника. Одночасно з викликом експерта станція повідомляє про це одержувача, який має право взяти участь в експертизі вантажу. Результати експертизи оформляються актом. Акт експертизи підписується експертом і всіма уповноваженими особами, присутніми при проведенні експертизи. Про проведену експертизу робиться відмітка в комерційному акті. Результати експертизи повинні бути мотивованими з посиланням на нормативно-правові акти, стандарти і не можуть ґрунтуватися на припущенні про причини недостачі, псування або пошкодження вантажу. Якщо експерт не може встановити причину псування, недостачі, пошкодження вантажу або його тари (упакування), то в акті експертизи вказуються мотиви, з яких неможливо визначити причину псування, недостачі, пошкодження вантажу.

Таким чином, експертиза Дніпропетровської торгово-промислової палати не може бути визнана належним доказом по справі у зв’язку з порушенням вище наведених положень законодавства: експерта повинна була запросити залізниця, залізниця повинна була прийняти участь в складанні акту, в акті експертизи повинно було бути досліджено причини нестачі вантажу.

Отже, з огляду на викладене, позивачем не доведена недостача отриманої продукції з вини відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що кількісна нестача вантажу, який надійшов на адресу позивача, не підтверджена матеріалами справи, а акт вхідної прийомки ТМЦ № 506/Б від 25.05.2007 року, акт № 507/Б від 25.05.2007 року та акт № 508/Б від 01.06.2007 року про встановлену розбіжність у кількості при прийманні продукції, не мають доказової сили, оскільки складенні з порушенням вимог Інструкції П-6, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог.

Державне мито і судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Мудрий С.М.