ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2008 р.

№ 10/30-536

Вищий господарський суду України в складі колегії

суддів:

Грейц К.В. –головуючого,

Бакуліної С.В.,

Глос О.І.,

розглянувши касаційні скарги

ТОВ "Золота Нива" та

ТОВ "Тер Аудит"

на постанову

від 23.06.2008

Львівського апеляційного господарського суду

у справі господарського суду Тернопільської області № 10/30-536

за позовом

ТОВ "Золота Нива"

до

ТОВ "Тер Аудит"

про

стягнення суми передплати 6750 грн. та 5000 грн. штрафу

за участю представників:

- позивача

не з’явились

- відповідача

Колодія С.Б.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 07.05.2008 у справі № 10/30-536 (суддя Півторак М.Є.) позовні вимоги задоволені, стягнено з ТОВ "Тер Аудит" на користь ТОВ "Золота Нива" 6750 грн. боргу та 5000 грн. штрафу за договором від 26.09.2007.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач свої зобов'язання за договором по впровадженню бухгалтерського програмного забезпечення на підприємстві позивача не виконав, отже, відповідно до ст. ст. 509, 525, 532, 612 Цивільного кодексу України позовні вимоги підлягають задоволенню.

Львівський апеляційний господарський суд, здійснюючи апеляційний перегляд в зв’язку зі скаргою ТОВ "Тер Аудит", постановою від 23.06.2008 (колегія суддів у складі головуючого судді Якимець Г.Г., суддів Зварич О.В., Юрченка Я.О.) рішення у справі скасував в частині стягнення 5000 грн. штрафу, відмовивши в цій частині позову. В решті рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова мотивована відсутністю підстав для стягнення штрафу, оскільки договором від 26.09.2007 не передбачено конкретне місце виконання відповідачем зобов'язань за договором, а також відповідач не визнавав неспроможності виконати свої зобов'язання.

Відповідач - ТОВ "Тер Аудит" - з рішенням та постановою у справі не згоден, в поданій касаційній скарзі просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на не застосування судами попередніх інстанцій норм ст. ст. 526, 538, ч. 4 ст. 612, ст. 613 Цивільного кодексу України.

Позивач - ТОВ "Золота Нива" - також звернувся з касаційною скаргою, в якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати, натомість рішення господарського суду першої інстанції у справі залишити в силі, вважаючи що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для стягнення штрафних санкцій за невиконання відповідачем своїх зобов’язань за договором.

Представник позивача своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні касаційної інстанції не скористався.

Відповідно до розпорядження в.о. Голови судової палати Вищого господарського суду України від 02.10.2008 № 02-12.2/398 розгляд касаційної скарги здійснюється в постійному складі колегії: головуючого судді Грейц К.В., суддів Бакуліної С.В., Глос О.І.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного та рішенні місцевого господарських судів, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено, що 26.09.2007 між ТОВ "Тер Аудит" (виконавець) та ТОВ "Золота Нива" (замовник) укладено договір про надання послуг по впровадженню бухгалтерського програмного забезпечення, за умовами якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання впровадження бухгалтерського програмного забезпечення ІС ПРО (версія 7) для позивача, а саме: компіляція бухгалтерських даних позивача, внесення вхідних залишків у бухгалтерську програму позивача станом на 01.01.2007, внесення даних первинного обліку у бухгалтерську програму позивача за січень-вересень 2007 року, консультування бухгалтерів позивача з ведення первинного обліку (п. 1.1 договору), виконавець зобов'язаний завершити виконання робіт до 01.01.2008 (п. 1.3 договору), замовник зобов'язаний надати виконавцю по реєстру усі первинні бухгалтерські документи та вхідні залишки в строк до 08.10.2007, у разі ненадання документів у вказаний термін виконавець не несе відповідальності за терміни виконання, передбачені в п. 1.3 договору (п.1.4 договору), за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві 13500 грн. (п. 2.1 договору), оплата проводиться шляхом перерахування 50% коштів, передбачених у п. 2.1 цього договору, на розрахунковий рахунок виконавця протягом 7-ми банківських днів з дати укладення договору, решта 50 % коштів сплачуються протягом 5-ти банківських днів після завершення робіт та підписання акту приймання виконаних робіт у випадку відсутності претензій у замовника щодо виконаної роботи (п. п. 2.2, 2.3 договору), договір діє до 31.12.2007 (п. 4.1 договору).

Крім того, згідно п. 3.4 договору у випадку неспроможності виконавця виконати роботу за даним договором, він повідомляє про це замовника та повертає всю суму перерахованих за цим договором коштів замовнику, а якщо таке повідомлення буде надане пізніше ніж за 10 днів з дати підписання цього договору, виконавець повертає всі кошти та сплачує штраф в сумі 5000 грн.

На виконання умов договору, позивач платіжним дорученням № 180 від 28.09.2007 перерахував на рахунок відповідача попередню оплату в сумі 6750 гри., що становить 50% від суми договору, проте, відповідач своїх зобов’язань за договором не виконав, в зв’язку з чим 13.12.2007 позивач направив відповідачеві вимогу про повернення внесеної передоплати в розмірі 6750 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, невиконання робіт за договором відповідач пояснює тим, що позивач, в свою чергу, порушуючи п. 1.3 договору, не надав йому, як виконавцеві, по реєстру усі первинні бухгалтерські документи та вихідні залишки в строк до 08.10.2007, в зв’язку з чим і згідно п. 1.4 договору та ч. 4 ст. 612 ЦК України він не відповідає за прострочення виконання.

Задовольняючи позовні вимоги в частині повернення внесеної передоплати в розмірі 6750 грн., суди попередніх інстанцій встановили, що відповідач, отримавши попередню оплату, не приступав до виконання робіт за договором, в порушення п. 1.3 договору не повідомив негайно позивача у письмовій формі про перелік документів, які мають бути надані для її виконання, при цьому, лист від 14.12.2007 надіслав позивачеві лише у відповідь на його вимогу повернути кошти, а лист від 30.01.2008 направив вже після закінчення терміну дії договору, отже, не можливо вважати, що виконавець вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання своїх зобов’язань, зокрема, своєчасно попередив замовника про неможливість розпочати роботу та здійснити її у встановлений строк, що, в свою чергу, і згідно п. 3.4 договору тягне за собою обов’язок виконавця повернути всю суму перерахованих за цим договором коштів замовнику.

Відповідно до ч. 3 ст. 612 ЦК України якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Колегія суддів зазначає, що ці загальні правові наслідки порушення зобов’язання втілені також у спеціальній нормі ч. 2 с. 849 ЦК України, якою встановлено право замовника відмовитись від договору підряду і вимагати відшкодування збитків у разі, якщо підрядник не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, а щодо правовідносин з надання послуг, то нормою ч. 1 ст. 906 ЦК України законодавець встановив навіть підвищену (безвинну) відповідальність виконавця, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності.

Факт невиконання робіт за договором встановлений судом і не спростований відповідачем, адже, доказом виконання згідно п. 2.4 договору є акт приймання виконаних робіт, який в матеріалах справи відсутній, як і відсутні посилання на нього у запереченнях відповідач проти позову.

Втім, покладення на відповідача відповідальності за порушення договору у вигляді штрафу у сумі 5000 грн., встановленого пунктом 3.4 договору, обумовлюється не простроченням виконання роботи, як вважає позивач, а простроченням понад 10 днів з дати підписання договору надсилання виконавцем повідомлення замовникові про неможливість виконати роботу за даним договором у випадку неспроможності такого виконання, тобто, така неспроможність у розумінні даного пункту договору має бути встановлена і визначена самим виконавцем, однак, як вбачається з матеріалів справи і як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, відповідач не визнавав своєї неспроможності.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про підставність і ґрунтовність позову лише в частині відшкодування збитків у вигляді повернення суми попередньої оплати, що зумовлює відмову у задоволенні позову в частині стягнення штрафу, та вважає доводи касаційних скарг як позивача, так і відповідача такими, що не спростовують цих висновків.

Наведене свідчить, що під час прийняття постанови у справі, суд апеляційної інстанції не припустився порушення або неправильного застосування норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а, отже, підстави для її скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.06.2008 у справі господарського суду Тернопільської області № 10/30-536 залишити без змін.

Касаційні скарги ТОВ "Золота Нива" та ТОВ "Тер Аудит" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                               К.В.Грейц

Судді           С.В.Бакуліна

О.І.Глос