Господарський суд
Чернігівської області
Р І Ш Е Н Н Я

«13 »листопада 2008 року Справа №17/158

За ПОЗОВОМ: Закритого акціонерного товариства „Бахмацька рибна база”

16500, Чернігівська область, м. Бахмач, вул. Східна, 13

ТРЕТЯ ОСОБА НА СТОРОНІ ПОЗИВАЧА: Халимонівська сільська рада,

16532, Чернігівська область, Бахмацький район, с. Халимонове, вул. Ватутіна, 6

До ВІДПОВІДАЧА: Бахмацької міської ради

16500, Чернігівська область, м. Бахмач, вул. Жовтнева, 42

ТРЕТЯ ОСОБА НА СТОРОНІ ВІДПОВІДАЧА: Бахмацький районний відділ земельних ресурсів

16500, Чернігівська область, м. Бахмач, вул. Жовтнева, 42

Про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки

Суддя Кушнір І.В.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН :

Від Позивача: Верясов В.А. –юрист, довіреність №73 від 30.05.08р.

Від Третьої особи на стороні Позивача: не з`явився.

Від Відповідача: Фесенко І.О. –начальник відділу, дов.№0321/2332 від 01.10.08р.

Від Третьої особи на стороні Відповідача: не з`явився.

В судовому засіданні приймав участь представник Чернігівського обласного головного управління земельних ресурсів (14005, м. Чернігів, пр. Миру, 61) Примаченко В.П., головний спеціаліст, довіреність №04-08/1403 від 23.06.2008р.

Рішення прийняте після відкладень розгляду справи на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Закритим акціонерним товариством „Бахмацька рибна база” заявлено позов до Бахмацької міської ради про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 03.12.03р. з тих підстав, що Бахмацька міська рада не є належним орендодавцем спірної земельної ділянки, оскільки остання належить Халимонівській сільській раді, та, що передача земельної ділянки здійснена без складання акту приймання-передачі.

Халимонівська сільська рада підтримала позицію Позивача щодо належності спірної земельної ділянки Халимонівській сільській раді.

Бахмацька міська рада та Бахмацький районний відділ земельних ресурсів проти позову заперечили, вважаючи, що спірна земельна ділянка належить до території м.Бахмач.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, суд,

В С Т А Н О В И В:

Згідно наданого на вимогу ухвали суду від 22.09.08р. письмового пояснення Позивача Бахмацька оптово-госпрозрахункова рибна база була створена у 1977 році

Першим з наданих суду стосовно спірної земельної ділянки рішенням 15 сесії 21 скликання Бахмацької районної ради від 02.02.93р., на виконання Постанови Верховної Ради України від 18.12.90р. „Про земельну реформу” та рішення Чернігівського облвиконкому від 28.01.91р. „Про здійснення земельної реформи в області” було затверджено земельні ділянки підприємств району в слідуючому розмірі: Бахмацька оптово-госпрозрахункова рибна база по вул. Східна, 1, м. Бахмач – 1,6 га, та видано державний акт на право постійного користування земельними ділянками.

Згідно п.1.1. Договору купівлі-продажу державного майна №24/74 від 28.04.1994р., укладеного між Регіональним відділенням фонду державного майна України по Чернігівській області (Продавець) та товариством покупців членів трудового колективу Бахмацької оптово-госпрозрахункової бази (Покупець), Продавець продав, а Покупець купив державне майно цілісного майнового комплексу –Бахмацька оптово-госпрозрахункова рибна база, що розташований за адресою: Чернігівська область, м.Бахмач, вул. Східна,13.

Рішенням виконкому Бахмацької міської ради від 20.09.94р. за №215 було перереєстровано Бахмацьку оптово-госпрозрахункову рибну базу в Колективне підприємство „Бахмацька рибна база”.

Згідно п.2.3. Статуту Позивача, останній є правонаступником Колективного підприємства „Бахмацька рибна база”.

Рішенням виконкому Бахмацької міської ради №220 від 24.10.96р. державний акт БЧ №0029 на право постійного користування землею визнано недійним в зв`язку із зміною форму власності та переіменування в Колективне підприємство „Бахмацька рибна база” та вирішено видати новий державний акт КП „Бахмацька рибна база”.

Згідно письмових пояснень Бахмацької міської ради, наданих в судовому засіданні 13.11.08р., новий державний акт Позивачу фактично не видавався.

Доказів видання КП „Бахмацька рибна база” нового державного акту на право постійного користування землею суду не надано.

Рішенням Бахмацької міської ради від 24.10.03р. надано в оренду Позивачу спірну земельну ділянку на 5 років.

03 грудня 2003р. між Бахмацькою міською радою (Орендодавець) та Закритим акціонерним товариством „Бахмацька рибна база” (Орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки (далі Договір).

Даний           Договір зареєстрований у Бахмацькій районній філії ДЗК, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди 03.12.03р. вчинено запис № 47.

Згідно п.1 Договору, Орендодавець на підставі рішення 7 сесії від 24.10.03р. надає, а Орендар приймає у строкове, платне володіння і користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Бахмач, вул. Східна, 13, загальною площею 1,6269 га. На вказаній земельній ділянці знаходиться виробнича база ЗАТ „Бахмацька рибна база”. Грошова оцінка земельної ділянки 311551 (триста одинадцять тисяч п’ятсот п’ятдесят одна) грн.

Відповідно до п.2.1 Договору вищезазначена земельна ділянка передається в оренду з метою несільськогосподарського призначення для розміщення рибної бази.

Згідно п.2.2 Договору, Договір укладений на термін 5 років, починаючи з дати його реєстрації.

За умовами п.3.1. Договору оренди щодо прав та обов'язків орендодавця, останній гарантував, що:

-          земельна ділянка є у його власності і він має законні повноваження передавати цю ділянку у тимчасове користування на умовах оренди, надавати інші права, визначені у договорі;

-          жодна із умов та жодне із положень цього договору не порушує чинного законодавства України;

-          особа, яка підписує цей договір є належним чином уповноважена на те, щоб діяти від імені орендодавця для цілей укладення цього договору і на умовах, визначених в ньому.

Як зазначено у позовній заяві, у грудні 2006 року ЗАТ "Бахмацька рибна база" довідалася про те, що орендована у Відповідача земельна ділянка розташована на землях Халимонівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області.

З метою впорядкування орендних відносин щодо земельної ділянки, необхідної для проведення підприємницької діяльності, встановлення права на землекористування, Позивач звернувся до Халимонівської сільської ради зі зверненням про погодження оформлення договору оренди.

Рішенням від 14.02.2007р. Халимонівська сільська рада (п’ята сесія п’ятого скликання), розглянувши звернення Бахмацької рибної бази та згідно ст. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, вирішила погодити Бахмацькій рибній базі оформлення договору оренди земельної ділянки, на якій розміщені адміністративні та господарські споруди.

Крім того, виконавчий комітет Халимонівської сільської ради надав Позивачу довідку №254 від 08.05.07р. про те, що ЗАТ "Бахмацька рибна база", його адміністративні та господарчі споруди, знаходяться на землях Халимонівської територіальної громади.

На думку Позивача, за адресою м. Бахмач вул. Східна, 13, фактично на дату укладання договору оренди було розміщено адміністративний будинок Позивача, а юридично спірна земельна ділянка знаходилася у полі на землях Халимоновської сільської ради, а тому не може мати своєї адреси.

За технічним звітом до Державного акту постійного користування землі (вилученого Відповідачем у Позивача під час укладання договору оренди, копія якого надана суду Відповідачем і знаходиться у матеріалах справи №13/142/24 Господарського суду Чернігівської області) встановлено знаходження земельної ділянки Бахмацької оптово-госпрозрахункової рибної бази, правонаступником якої є позивач за Статутними документами, в межах границь земельної ділянки із земель Халимонівської сільради згідно відповідного рішення Бахмацької районної ради від 02.02.1993р. Технічна документація по інвентаризації земель території Халимонівської сільської ради складена у 1991 році, за якою юридично спірна земельна ділянка знаходиться саме на території ради і жодним чином не передавалася Відповідачу, який самовільно в односторонньому порядку відчужив та передав її в оренду Позивачу.

За викладених обставин Договір оренди, укладений між Позивачем та Відповідачем, на думку Позивача, суперечить чинному законодавству і порушує права та інтереси ЗАТ "Бахмацька рибна база" зі сторони Бахмацької міської ради.

Своїми діями, Відповідач, на думку Позивача, порушив ст.4 Закону України "Про оренду землі", за якою орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради у межах повноважень, визначених законом.

Позивач вважає, що він з вини відповідача не набув права оренди земельної ділянку на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Ст. 17 Закону Україні "Про оренду землі" передбачено, що передача об’єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строк та на умовах, що визначені у договорі оренди землі за актом приймання - передачі.

У розділі 1 договору оренди земельної ділянки № 47 від 03.12.2003 р. встановлено, що земельна ділянка передається в оренду по акту прийому-передачі, який оформляється в строк не пізніше семи днів з моменту набуття чинності даного договору.

У позовній заяві Позивачем зазначено, що фактично Відповідач не передав Позивачу земельну ділянку по акту прийому передачі, оскільки сам акт приймання-передачі Позивачу не надавався і відповідно не підписувався сторонами, чим порушено вимоги ст. 17 Закону України "Про оренду землі".

У відповідності до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови у державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

22.05.2007 р. Позивач звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом про розірвання договору оренди.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 22.01.2008р. у справі №13/142/24 ЗАТ "Бахмацька рибна база" було відмовлено у позові до Бахмацької міської ради про розірвання договору оренди земельної ділянки. Відмовляючи у позові Господарський суд, вказав, що відповідно до Генерального плану міста Бахмач, розробленого інститутом Київ "Дніпромісто" у 1992 р. та затвердженого XV сесією міської ради від 16.07.1993 р., вулиця Східна знаходиться на території міста Бахмач; Головним управлінням земельних ресурсів у Чернігівській області підтверджено, що загальна площа міста протягом 1999-2007 р. не змінювалася, тому Відповідач мав право на розпорядження землями та був повноважним на укладання договору оренди земельної ділянки в межах населеного пункту.

У Постанові Київського апеляційного господарського суду від 02.04.2008 р. по справі №13/142/24 зазначено, що за твердженням позивача, підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між позивачем і відповідачем строком на 5 років на користування земельної ділянки для розміщення рибної бази є відсутність у відповідача права на укладення такого договору.

Однак, ні сторонами, ні судом першої інстанції не встановлено належного орендодавця в межах спірної території, так як в даний час межі міста Бахмач та села Халимонове визначено тільки на місцевому рівні та погоджено з обласним відділом земельних ресурсів. Таку позицію підтверджено і представником Головного управління земельних ресурсів, запрошеного в судове засідання апеляційної інстанції.

Апеляційним судом встановлено, що як вбачається з матеріалів справи, Бахмацька районна державна адміністрація (орендодавець земель в межах Бахмацького району) посилаючись на Генеральний план міста, затверджений на сесії міськради від 16.07.1993р. вказала, що вул. Східна знаходиться на території міста Бахмач. Крім того, дані державної статистичної звітності по обліку земель (форма 6-зем) свідчать про те, що протягом 1999-2007 р. змін загальної площі міста Бахмач не було, але посилання відповідача на технічну документацію села Халимонове про інвентаризацію земель від 1991р. не є правовстановлюючим.

Апеляційний господарський суд у своїй Постанові зазначив, що відсутність повноважень на укладання договору не кореспондується з позовом орендаря на розірванню договору, оскільки до його розірвання договір мав бути законним. У зв’язку з цим у суду не було підстав для задоволення позову і тому апеляційна скарга не може бути задоволеною.

На підставі викладеного, Закритим акціонерним товариством „Бахмацька рибна база” заявлено позов до Бахмацької міської ради про визнання недійсним вищевказаного договору оренди земельної ділянки від 03.12.03р.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно п.34 ч.1 ст.26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” від 21 травня 1997 року N280/97-ВР:

«1. Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання:

34) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.»

Згідно п.п. „а, в” ст.12 Земельного кодексу України від 25.10.01р., в редакції, чинній на момент укладення спірного договору:

„До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:

а) розпорядження землями територіальних громад;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього кодексу.”

Відповідно до п. ч.ч.1-3 ст.122 Земельного Кодексу України від 25.10.01р.:

«1. Сільські, селищні, міські ради надають земельні ділянки у постійне користування юридичним особам із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

2. Районні, обласні ради надають земельні ділянки у постійне користування юридичним особам із відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб.

3. Районні державні адміністрації на їх території надають земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:

а) сільськогосподарського використання;

б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті;

в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті.»

Згідно ч. 1 ст.124 Земельного кодексу України:

„Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договорів оренди.”

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст. 93 Земельного кодексу України, в редакції, чинній на момент укладення спірного договору:

„1. Право оренди земельної ділянки –це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідне для провадження підприємницької та іншої діяльності.

5. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.

6. Відносини, пов’язані з орендою землі, регулюються законом.”

Згідно ст.1 Закону України „Про оренду землі” від 6 жовтня 1998 року N161-XIV, в редакції, чинній на момент укладення спірного договору (далі Закон №161):

«Оренда землі –це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.»

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №161:

«Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.»

Згідно ст.3 Закону №161:

«Об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Земельна ділянка може передаватися в оренду разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.»

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону №161:

«Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у спільній власності територіальних громад, є районні, обласні ради та Верховна Рада Автономної Республіки Крим у межах повноважень, визначених законом.

Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є районні, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та Кабінет Міністрів України в межах повноважень, визначених законом.»

Згідно ч.1 ст.5 Закону №161:

«Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.»

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №161:

«Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.»

Згідно ст.13 Закону №161:

«Договір оренди землі –це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.»

Відповідно до ст.14 Закону №161:

«Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.»

Згідно до ч.ч.1,2,4 ст.15 Закону №161:

«Істотними умовами договору оренди землі є:

·          об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки);

·          строк дії договору оренди;

·          орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату;

·          умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду;

·          умови збереження стану об'єкта оренди;

·          умови і строки передачі земельної ділянки орендарю;

·          умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;

·          існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки;

·          визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини;

·          відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Невід'ємною частиною договору оренди землі є:

·          план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду;

·          кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів;

·          акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

·          акт приймання-передачі об'єкта оренди;

·          проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом.»

Згідно ст.17 Закону №161:

«Передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.»

Відповідно до ст.18 Закону №161:

«Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.»

Згідно ч.1 ст.19 Закону №161:

«Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.»

Відповідно до ст.20 Закону №161:

«Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.»

Згідно ст.35 Закону №161:

«Спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку.»

Відповідно доч.ч.1,2 ст.158 Земельного кодексу України:

«1. Земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

2. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.»

Позивачем в якості підстав визнання недійсним спірного договору оренди зазначено 2 підстави:

1.          Бахмацька міська рада не є належним орендодавцем спірної земельної ділянки, оскільки остання належить Халимонівській сільській раді;

2.          Передача земельної ділянки здійснена без складання акту приймання-передачі.

1. Стосовно визначення належного орендодавця земельної ділянки судом встановлено наступне.

Як на докази належності спірної земельної ділянки до меж міста Бахмач Відповідач, Головне управління земельних ресурсів у Чернігівській області, Бахмацька райдержадміністрація та Бахмацький райвідділ земельних ресурсів посилаються на дані державного земельного кадастру (форма №6-зем), Генеральний план міста Бахмач, розроблений інститутом Київ "Дніпромісто" у 1992р. і затверджений рішенням XV сесії міської ради від 16.07.1993р. та матеріали грошової оцінки земель міста Бахмач, розроблені українським державним інститутом проектування міст „Дніпромісто” в 1998 році і затверджені рішенням виконкому Бахмацької міської ради №336 від 26.11.98р., та в наступному затверджені ІV сесією 23 скликання Бахмацької міської ради від 11.12.98р.

Зазначене підтверджується випискою із звіту про землі, які перебувають у власності та користуванні по Бахмацькій міській раді Бахмацького району, наданій Бахмацьким райвідділом земельних ресурсів в судовому засіданні 24.06.08р., листом Бахмацького відділу Чернігівської регіональної філії ДП „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах” від 07.07.08р. за №74 та копіями вищевказаних рішень.

Разом з тим, згідно ст.63 Земельного кодексу України від 18.12.90р.:

«До земель міста належать усі землі в межах міста.

Землі міста перебувають у віданні міської Ради народних депутатів.

Межа міста –зовнішня межа земель міста, що відокремлює їх від земель іншого призначення і визначається проектом планіровки та забудови міста або техніко-економічним обґрунтуванням розвитку міста.

Межа міста встановлюється і змінюється в порядку, що визначається Верховною Радою України.

Включення земельних ділянок до межі міста не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, якщо не буде проведено їх вилучення (викуп) відповідно до статті 31 цього Кодексу.

Використання земель міста здійснюється відповідно до проектів планіровки та забудови міста і планів земельно-господарського устрою.»

Відповідно до ст.64 вищевказаного Земельного кодексу України:

«До земель селища міського типу належать усі землі в межах селища.

Землі селища міського типу перебувають у віданні селищної Ради народних депутатів.

Межі селищ міського типу встановлюються і змінюються обласною Радою народних депутатів або за її дорученням відповідною районною, міською, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Радою народних депутатів.

Включення земельних ділянок до межі селища міського типу не тягне за собою припинення права власності та права користування цими ділянками, якщо не буде проведено їх вилучення (викупу) відповідно до статті 31 цього Кодексу.

Використання земель селища міського типу здійснюється відповідно до проектів планіровки та забудови селища міського типу і планів земельно-господарського устрою території.»

Згідно ст.65 Земельного кодексу України від 18.12.90р.:

«До земель сільського населеного пункту належать усі землі, що знаходяться в межах, установлених для цього пункту в порядку землеустрою.

Землі сільського населеного пункту перебувають у віданні сільської Ради народних депутатів.

Межі сільських населених пунктів встановлюються і змінюються районною, міською в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Радою народних депутатів.»

Відповідно до п. „г” ст.6 Земельного Кодексу України від 25.10.01р.

«До повноважень Верховної Ради України в галузі земельних відносин належить:

г) встановлення і зміна меж районів і міст.»

Згідно п. „ж” ст.8 Земельного Кодексу України від 25.10.01р.

«До повноважень обласних рад у галузі земельних відносин на території області належить:

ж) встановлення та зміна меж сіл, селищ.»

З викладених норм вбачається, що і попереднім, і діючим на даний час Земельними кодексами України встановлення і зміна меж міст віднесені до повноважень Верховної Ради України.

Встановлення та зміна меж селищ і сіл було віднесено до повноважень обласних та районних рад попереднім Земельним кодексом, та до повноважень обласних рад –нині діючим.

Разом з тим, зазначеними кодексами не встановлено до чиєї компетенції віднесено встановленням меж селищних та сільських рад безпосередньо поза межами самих цих населених пунктів.

З урахуванням викладеного, ні дані державного земельного кадастру, зокрема форма №6-зем, як форма статистичної звітності, з урахуванням вимог ст.193 Земельного Кодексу України від 25.10.01р., ні тим більше генеральний план міста і матеріали грошової оцінки земель, розроблені інститутом проектування міст та затверджені міською радою не можуть бути визнані судом правовстановлюючими документами, які визначають належність спірної земельної ділянки до меж міста Бахмач чи Халимонівської сільської ради, оскільки з 15.03.91р. –момент набрання чинності попереднім Земельним кодексом України, і на даний час –час дії нового Земельного кодексу України, таким правовстановлюючим документом стосовно меж міста Бахмач є відповідне рішення Верховної Ради України.

Нормативно-правового обґрунтування: який орган у вищевказаний період є повноважним встановити межі селищної, сільської ради поза межами самих цих населених пунктів, суду не надано.

Згідно наданих на вимогу суду листів Головного управління земельних ресурсів Чернігівської області від 24.06.08р. за №04-08/1404 та Бахмацької райдержадміністрації від 29.09.08р. за №02-18/2958, межі Халимонівської сільської ради та Бахмацької міської ради у встановленому чинним законодавством порядку на даний час не встановлені, їх розмежування не проводилось.

Разом з тим, преамбулою та ст.ст.1-5 Постанови Верховної Ради Української РСР від 18.12.90р. „Про земельну реформу” N563-XII (далі Постанова), чинної з моменту її прийняття, було визначено наступне.

„Земельна реформа є складовою частиною економічної реформи, здійснюваної в Україні у зв'язку з переходом економіки держави до ринкових відносин. Завданням цієї реформи є перерозподіл земель з одночасною передачею їх у приватну та колективну власність, а також у користування підприємствам, установам і організаціям з метою створення умов для рівноправного розвитку різних форм господарювання на землі, формування багатоукладної економіки, раціонального використання та охорони земель.

Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки постановляє:

1. Оголосити з 15 березня 1991 року всі землі Української РСР об'єктом земельної реформи.

2. Здійснення земельної реформи покласти на обласні, районні, міські, селищні і сільські Ради народних депутатів і Раду Міністрів Української РСР.

Доручити Раді Міністрів Української РСР в межах існуючих штатів вирішити питання про створення відповідного органу для здійснення земельної реформи.

3. Місцевим Радам народних депутатів, Раді Міністрів Української РСР до 15 березня 1991 року:

·          провести інвентаризацію земель усіх категорій, визначивши ділянки, що використовуються не за цільовим призначенням, нераціонально або способами, які призводять до зниження родючості грунтів, їх хімічного і радіоактивного забруднення, погіршення екологічної обстановки;

·          здійснити реєстрацію громадян, які бажають організувати селянське (фермерське) господарство, розширити особисте підсобне господарство, займатися індивідуальним садівництвом, одержати в користування земельні ділянки для городництва, сінокосіння і випасання худоби;

·          провести облік і аналіз клопотань підприємств, установ, організацій про надання їм земель для ведення підсобного сільського господарства, колективного садівництва і городництва;

·          розглянути обґрунтування потреб у земельних ділянках підприємств, установ і організацій, які за станом на 1 листопада 1990 року мали у користуванні ділянки для сільськогосподарських і несільськогосподарських цілей.

4. Зобов'язати місцеві Ради народних депутатів:

·          на підставі матеріалів інвентаризації земель та відповідно до статті 27 Земельного кодексу Української РСР вирішити питання про припинення права користування ділянками, що використовуються не за цільовим призначенням, з порушенням встановлених вимог, а також нераціонально, і передачу їх до складу земель запасу для наступного надання у першочерговому порядку громадянам для організації селянських (фермерських) господарств, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва;

·          з урахуванням потреб у земельних ділянках громадян, підприємств, установ і організацій розробити пропозиції про перерозподіл земель у встановленому законом порядку та розглянути їх на засіданнях постійних депутатських комісій та сесіях Рад народних депутатів.

5. Надання земель громадянам, підприємствам, установам і організаціям у ході земельної реформи та закріплення їх прав на володіння або користування землею здійснити в порядку, встановленому Земельним кодексом Української РСР.”

Як вбачається з наданих Халимонівською сільською радою рішення шостої сесії 21 скликання Халимонівської сільської ради від 15.05.91р. „Про затвердження матеріалів інвентаризації”, доданих до рішення матеріалів та креслення, даним рішенням було вирішено:

·          затвердити матеріали інвентаризації земель;

·          погодитися з межами території сільради, які вказані на кресленні;

·          просити районну раду затвердити ці межі.

При цьому, безпосередньо в рішенні залишені пустими графи затверджених площ землі та номерів додатків до рішення.

Згідно письмових пояснень Бахмацької міської ради, наданих в судовому засіданні 13.11.08р., інвентаризація земель Бахмацької міської ради не проводилась, матеріали по даному питанню в Бахмацькій міській раді відсутні.

Рішенням сьомої сесії 21 скликання Бахмацької районної ради від 30.05.91р., „Про затвердження матеріалів інвентаризації земель” було вирішено:

1. Погодитися з пропозиціями міської, селищних і сільських Рад народних депутатів про затвердження матеріалів інвентаризації земель згідно з додатком №1.

2. Затвердити межі території міської, селищних і сільських Рад народних депутатів та їх площі згідно з схем-картою району та додатком №2.

До рішення був доданий додаток №1.

Зазначені в п.2 рішення схем-карта району та додаток №2 Бахмацькою районною радою суду не надані, оскільки, згідно листа райради від 13.10.08р. за №01-06/364, зазначені документи в архівних матеріалах відсутні.

Разом з тим, вищевказаним рішенням 15 сесії 21 скликання Бахмацької районної ради від 02.02.93р., прийнятим на виконання вищезазначеної Постанови Верховної Ради України від 18.12.90р. „Про земельну реформу” та рішення Чернігівського облвиконкому від 28.01.91р. „Про здійснення земельної реформи в області” було затверджено земельні ділянки підприємств району в слідуючому розмірі: Бахмацька оптово-госпрозрахункова рибна база по вул. Східна, 1, м. Бахмач –1,6 га, та видано державний акт на право постійного користування земельними ділянками.

Тобто, Бахмацька районна рада, як орган місцевого самоврядування, який на виконання та в межах повноважень, визначених вищезазначеною Постановою Верховної Ради України від 18.12.90р. „Про земельну реформу”, рішенням від 30.05.91р. затвердив матеріали інвентаризації земель Бахмацького району та межі території міської, селищних і сільських Рад народних депутатів даного району та їх площі згідно з схем-картою району, в наступному власним рішенням від 02.02.93р., прийнятим на виконання тієї ж Постанови Верховної Ради України затвердив саме земельну ділянку, а не знаходження адміністративного будинку Позивача, як зазначає Позивач, Бахмацькій оптово-госпрозрахунковій рибній базі по вул. Східна, 1, м. Бахмач –1,6 га

Таким чином, Бахмацька районна рада підтвердила знаходження спірної земельної ділянки саме в межах міста Бахмач, а не в межах Халимонівської сільської ради.

Крім того, з п.1.1. вищевказаного Договору купівлі-продажу державного майна №24/74 від 28.04.1994р., укладеного між Регіональним відділенням фонду державного майна України по Чернігівській області (Продавець) та товариством покупців членів трудового колективу Бахмацької оптово-госпрозрахункової бази, вбачається, що Бахмацька оптово-госпрозрахункова рибна база, як державне майно –цілісний майновий комплекс, а не тільки адмінбудівля, як зазначає Позивач, також був зареєстрований за адресою: Чернігівська область, м. Бахмач, вул. Східна,13.

З урахуванням даного Договору, суд не приймає посилання Позивача на довідку Виконавчого комітету Халимонівської сільської ради №254 від 08.05.07р. про те, що ЗАТ "Бахмацька рибна база", його адміністративні та господарчі споруди, знаходяться на землях Халимонівської територіальної громади.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 Земельного Кодексу України від 25.10.01р.:

„У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об’єкти комунальної власності.”

Згідно п.12 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України (станом на момент укладення договору оренди 03.12.2003р.), до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів –відповідні органи виконавчої влади.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що Бахмацька міська рада є належним орендодавцем спірної земельної ділянки, оскільки дана земельна ділянка знаходиться в межах території м. Бахмач.

2. Досліджуючи доводи Позивача щодо відсутності істотної умови спірного договору оренди –акта приймання-передачі земельної ділянки, суд відмічає наступне.

Згідно письмових пояснень Бахмацької міської ради, наданих в судовому засіданні 13.11.08р., акт прийому-передачі не складався. Проте, на думку Відповідача він є лише додатком до договору, а договір чинний з моменту його державної реєстрації в Бахмацькій районній філії Державного земельного кадастру.

Як вбачається з вищенаведених матеріалів справи, перший раз спірна земельна ділянка була передана в постійне користування Позивача ще у 1993 року на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, тобто до прийняття Закону України „Про оренду землі”.

В 2003 році у Позивача виникло право оренди на спірну земельну ділянку, проте, доказів, що дана земельна ділянка до укладення спірного договору оренди вилучалася у Позивача, що потребувало б складання акту приймання-передачі, суду не надано.

За викладених обставин, а саме, що Позивачу спірна земельна ділянка передана і фактично ним використовується ще з 1993 року, доказів її вилучення у Позивача до укладення спірного договору оренди не надано, суд доходить висновку про неможливість визнання недійсним спірного договору оренди лише з формальної підстави відсутності акту приймання-передачі земельної ділянки саме в оренду.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що Позивач не довів обґрунтованості власних позовних вимог, а тому позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються судом на Позивача.

Керуючись ст.ст.22,33,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Суддя І.В. Кушнір

13.11.08