ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

01.10.08                                                                                           Справа № 3/48

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Мурської Х.В.

суддів Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вартер-Україна», м. Ужгород, вих. № 2-1/В-У від 03.07.2008р.

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.06.2008 р.

у справі № 3/48, суддя Мокану В.В.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Л.П.Я.», м. Ужгород

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вартер-Україна», м. Ужгород

про стягнення 2 046, 38 грн. боргу,

за участю представіників

від позивача:Кішко П.Ю. –представник;

від відповідача: не з’явились.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 30.09.2008 року в склад колегії внесено зміни, замість судді Краєвської М.В. введено суддю Кордюк Г.Т.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 23.06.2008 р. у справі № 3/48 позов ТОВ «Л.П.Я.»про стягнення з рахунку ТОВ «Вартер-Україна»2 046, 38 грн. боргу, з яких 1 724, 58 грн. –заборгованість по орендній платі та 321, 80 грн. –вартість опалення, задоволено повністю.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ТОВ «Вартер-Україна»звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду у даній справі скасувати, мотивуючи свої доводи недоведеністю позивачем позовних вимог в частині нарахування вартості опалення орендованого приміщення. Так, на переконання скаржника, з наявної в матеріалах справи калькуляції собівартості опалення адмінбудинку вбачається, що до складу такої входять, крім використаного газу, заробітна плата обслуговуючого персоналу, відрахування з/плати, рентабельність, єдиний податок. При цьому, докази, які б свідчили про сплату позивачем заявленої до стягнення вартості опалення, в матеріалах справи відсутні. Таким чином, позовні вимоги в цій частині є необгрунтованими та документально не підтвердженими.

Позивач спростовує доводи, викладені в апеляційній скарзі, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Скаржник участі уповноваженого представника не забезпечив, причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом, 28.01.2008 року між сторонами було укладено договір оренди приміщення № 35, згідно з п. 1.1. якого орендодавець (позивач) зобов’язався передати, а орендар (відповідач) прийняти в оренду приміщення загальною площею 25 м2 у будівлі позивача, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, пл. Б. Хмельницького, 21, строком до 31.12.2008 року.

Факт передачі майна орендарю підтверджується Актом приймання –передачі нерухомого майна від 28.01.2008 року, підписаним обома сторонами та скріпленим відбитками їх печаток.

Розмір та строк орендної плати сторонами визначено у п. 4 договору, який передбачає сплату відповідачем орендної плати у розмірі 40 грн. за 1 м2 та додатково вартості опалення в опалювальний період згідно встановленої ціни за опалювальну площу щомісячно, відповідно до виставлених орендодавцем рахунків не пізніше 5 числа звітного місяця.

У зв’язку з несвоєчасним внесенням орендарем орендної плати за січень-березень 2008р. , позивач 08.04.2008 року надіслав відповідачу вимогу № 7 про погашення боргу, яку відповідач залишив без задоволення.

Однак, листом № 1-14/84 від 14.04.2008 року заявив про розбіжність між реальною орендованою площею приміщення і площею, зафіксованою у договорі оренди.

У зв’язку із даними розбіжностями, сторони 14.04.2008 року погодили фактичні параметри орендованого приміщення в межах 16.61 м2 та за взаємною згодою уклали угоду про розірвання договору оренди № 35.

Відповідно до п. 2 угоди про розірвання договору оренди № 35 відповідач зобов’язався провести оплату за оренду приміщення до дати передачі майна позивачу за актом приймання –передачі, який підписано сторонами 14.04.2008 року.

14 квітня 2008р. орендодавець виставив відповідачу рахунок № 96 про сплату орендної плати за січень-березень та 14 днів квітня 2008р. та вартості опалення за даний період, всього на суму 2 046, 38 грн.

З врахуванням того, що даний рахунок залишився з боку орендаря неоплаченим, позивач змушений був звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Скаржник в апеляційній скарзі покликається на ту обставину, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про сплату позивачем заявленої до стягнення вартості опалення.

В спростування даних доводів, позивачем на розгляд суду подано належним чином засвідчені копії платіжних доручень про сплату ним вартості використаного газу за спірний період та за послуги по його транспортуванню.

З наявного в матеріалах справи розрахунку собівартості опалення одного квадратного метра нежитлового приміщення, що знаходиться у м. Ужгород, пл. Б. Хмельницького, 21 вбачається, що вартість одного квадратного метра опалення становить 9, 30 грн.

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з рахунку відповідача 1 724, 58 грн. –заборгованості по орендній платі та 321, 80 грн. –вартості опалення за спірний період, оскільки скаржником не спростовано доводів позивача в цій частині та не доведено суду протилежного.

У відповідності до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідачем у справі не доведено належними та допустимими доказами, у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України відсутність заборгованості перед позивачем.

За таких обставин, оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відповідність рішення Господарського суду Закарпатської області законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1.          Рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.06.2008 р. у справі № 3/48 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи повернути місцевому господарському суду.

Головуючий суддя Мурська Х.В.

Суддя Давид Л.Л.

Суддя Кордюк Г.Т.