ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2008 р.

№ 49/28-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Т.Б. Дроботової –головуючого,

Н.О. Волковицької,

Л.І. Рогач

за участю представників:

позивача

Задніченко О.С., дов. від 15.08.2008р.

відповідача

Єремеєв Ю.В., дов. від 02.10.2008р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Водомер"

на постанову

Харківського апеляційного господарського суду від 14.07.2008 року

у справі

№ 49/28-08 господарського суду Харківської області

за позовом

Статутного територіально-галузевого об'єднання "Південна залізниця" в особі відокремленого структурного підрозділу Харківської дирекції залізничних перевезень

до

Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Водомер"

про

стягнення 42350,00грн.

ВСТАНОВИВ:

Статутне територіально-галузеве об'єднання "Південна залізниця" в особі відокремленого структурного підрозділу Харківської дирекції залізничних перевезень звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Водомер" про стягнення з нього 42350,00грн. штрафних санкцій на підставі статей 118, 122, 129 Статуту залізниць України за неправильно зазначений в накладній код одержувача вантажу.

Відповідач позов заперечив, вказуючи на пропущений позивачем строк звернення з претензією, звернення до суду позивача до закінчення строку, передбаченого для розгляду претензії, за відсутності доказів її отримання відповідачем. По суті позову відповідач послався на відсутність з його сторони порушень при оформленні накладних, оскільки вони заповнювались працівниками залізниці, а не його уповноваженим представником. Оскільки вина відповідача відсутня, а правопорушенню сприяли неправомірні дії самого позивача, підприємство слід звільнити від відповідальності за приписами статей 218, 219 Господарського кодексу України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.05.2008р. (суддя Кононова О.В.) позов задоволено; з відповідача на користь позивача стягнуто 42350грн. штрафу, а також 541,50грн. судових витрат.

Судове рішення вмотивовано встановленими обставинами справи щодо неправильного зазначення у перевізних документах даних, обов'язок внесення яких у перевізні документи покладено на вантажовідправника; що є підставою для застосування до вантажовідправника (відповідача) штрафу, передбаченого статтями 118 та 122 Статуту залізниць України.

Розглянувши заперечення відповідача, суд також встановив, що позов подано за наявності порушеного права позивача та в межах строку позовної давності.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.07.2008р. (судді: Могилєвкін Ю.О. –головуючий, Пушай В.І., Барбашова С.В.) рішення місцевого господарського суду було залишено без змін з мотивів його відповідності фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства; доводи апеляційної скарги відхилено, як такі, що не спростовують висновків місцевого суду.

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення у даній справі та прийняти нове рішення.

При цьому скаржник посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, односторонній розгляд справи судом. Скаржник вважає, що ним було надано докази належного виконання зобов'язань за договором перевезення, а порушення в оформленні перевізних документів були допущені працівниками позивача, відтак наявні підстави для звільнення відповідача від відповідальності на підставі статей 218, 219 Господарського кодексу України. Також у доповненні до касаційної скарги відповідач послався на неналежність позивача, з яким відсутні будь-які договірні стосунки.

Позивач письмового відзиву на касаційну скаргу не надав, усно в засіданні відхилив її доводи повністю.

У судовому засіданні оголошувалась перерва до 12год.00хв. до 14.10.2008р., про що було повідомлено представників сторін.

Заслухавши доповідь судді –доповідача та пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі фактичних встановлених обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 09.09.2007р. на станцію "Залютине" Південної залізниці зі станції "Новомосковськ-Дніпропетровський" Придніпровської залізниці прибули вагони №№ 67849316, 67855247, 67701219 з вантажем "конструкції металеві", відправником якого є відповідач. В накладних №№ 47444991, 47440001, 47445002 на вказане відправлення в графі "Одержувач" відправником було вказано ТОВ "Водомер", код одержувача 5362; той самий код відображено відповідачем при заповненні комплекту перевізних документах в дорожніх відомостях.

Згідно реєстраційної карти вантажовласника станом на 14.01.2008р. ТОВ фірма "Водомер" має код вантажовласника по Південній залізниці 3034.

По прибутті вантажу на станцію призначення 09.09.07р. був складений акт загальної форми № 1840, в якому відображено зазначення неправильного коду, на станцію відправлення вантажу направлено оперативне повідомлення від 09.09.2007р. № 386.

Відправником вантажу у вагонах №№ 67849316, 67855247, 67701219 є відповідач, при заповненні залізничних накладних №№ 47444991, 47440001, 47445002 правильність внесених у накладні даних своїм підписом засвідчив представник відповідача Холмичев В.В.

З огляду на виявлене порушення позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача штрафних санкцій згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України.

Частиною 2 статті 908 Цивільного кодексу України встановлено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Законом України "Про залізничний транспорт" визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", Закону України "Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок та умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування є обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб на території України.

За статтею 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Основні умови перевезення вантажів на залізниці регламентуються Статутом залізниць України, на підставі якого затверджено Правила перевезень вантажів.

Згідно пункту 2.1 Правил перевезення вантажів, розділу 4 "Правила оформлення перевізних документів", затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000р. № 644, вантажовідправник самостійно заповнює відповідні графи перевізних документів, в тому числі графу "Одержувач", в якій вказує точне й повне найменування одержувача, його код, повну адресу; правильність цих відомостей представник відправника стверджує своїм підписом.

За статтею 129 Статуту залізниць України засвідчення невідповідності обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, здійснюється з фіксацією комерційними актами чи актами загальної форми.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд дійшов висновку, що саме на відправника (відповідача) покладено обов'язок заповнення комплекту перевізних документів, також йому надається можливість перевірити внесені до перевізних документів відомості та за необхідності скласти нові перевізні документи; в разі порушення цього обов'язку правомірним є застосування до відповідача штрафних санкцій, в розмірі, передбаченому чинним законодавством.

Переглядаючи справу в повному обсязі за приписами статті 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд відхилив доводи апеляційної скарги, виходячи з їх невідповідності встановленим місцевим господарським судом дійсним обставинам справи, умовам договору, а також за відсутності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за допущені порушення.

Таким чином, суди з’ясували обставини, що є істотними для вирішення даного спору та застосували норми чинного законодавства, що регулюють підстави, порядок застосування та стягнення штрафних санкцій за допущене відповідачем порушення.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, оскільки ґрунтуються на припущеннях про заповнення перевізних документів уповноваженим представником станції з огляду на встановлений спосіб їх заповнення на друкарській машинці чи іншим печатним способом; поза тим скаржником не наведено доводів у спростування судових висновків щодо його встановленого нормативно обов'язку заповнювати перевізні документи та можливості перевіряти їх зміст. Так само на припущеннях ґрунтуються і доповнення до касаційної скарги про "імовірне представлення позивачем невірного комплекту документів".

Також не може бути прийнято до уваги доводи касаційної скарги про неналежність позивача у даній справі, оскільки предмет та підстава позову випливають не зі зобов'язальних правовідносини за договором перевезення, а з обов'язків, покладених на вантажовідправника приписами чинного законодавства.

Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 111 5 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого та постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що господарські суди в порядку статей 43, 101 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно та об’єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; належним чином проаналізували зобов’язальні правовідносини, що виникли та існували між сторонами, та з урахуванням статті 33 Господарського процесуального кодексу України дійшли законних та обґрунтованих висновків за наслідками розгляду позову та апеляційної скарги.

Як наслідок, прийняті судами рішення та постанова відповідають вимогам статей 84 та 105 Господарського процесуального кодексу України та Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 29.12.76 р. "Про судове рішення" зі змінами та доповненнями.

Доводи скаржника стосовно оцінки обставин справи судом не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення статті 1117 Господарського процесуального кодексу України та з підстав їх суперечності обставинам справи.

Твердження заявника про порушення господарськими судами норм матеріального права при прийнятті оскаржених судових актів не знайшли свого підтвердження, з огляду на що підстав для їх скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Водомер" залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 14.07.08р. у справі № 49/28-08 господарського суду Харківської області та рішення господарського суду Харківської області від 28.05.2008р. залишити без змін.

Головуючий Т. Дроботова

Судді: Н. Волковицька

Л. Рогач