ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Справа №20/44
за позовом  Суб"єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, м.Кременчук
до  Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої політики Полтавського обласного управління
у справах захисту прав споживачів, м.Кременчук
про  визнання нечинним рішення
Суддя  Киричук О.А.
Секретар судового засідання
від позивача -ОСОБА_2, ордер
НОМЕР_1 від 20.03.08р.
від відповідача -не з"явився
В судовому засіданні 20.03.2008 р.
оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Розглядається позовна заява про
визнання нечинним Рішення №62 від 16.07.2007р. про накладення штрафу за порушення
законодавства про рекламу.
Представник позивача у содовому
засіданні позов підтримав в повному обсязі.
Відповідач не скористався наданими
йому правами  для захисту своїх
інтересів, відзив на позов не надав, вимог ухвал суду  не виконав. На адресу відповідача відповідно
до ухвали суду про відкриття провадження у справі від 25.02.2008р. були
направлені матеріали позову з додатками до нього Про отримання відповідачем
позову і ухвали суду від 25.02.2008р. свідчить поштове повідомлення про
вручення рекомендованого відправлення від 03.03.2008р.
З огляду на приписи ч.4 ст.128 КАС
України, за якою, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень,
належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без
поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи
не відкладається і остання вирішується на підставі наявних у ній доказів.
Розглянувши матеріали справи,  суд встановив:
16.07.2007р. відповідачем прийняте
рішення №62, яким встановлено, що на перехресті вулиць 60 років Жовтня та  вул. Маяковського у м. Кременчуці розміщений
об'єкт зовнішньої реклами  без дозволу
відповідного органу та факт ненадання позивачем довідки на вимогу про вартість
виготовленої реклами, чим порушено вимоги ст.16, ст.26 Закону України "Про
рекламу", за що накладено на позивача штраф у розмірі 1700 грн.

В обгрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що термін розміщення реклами в його інтересах
закінчився при продажу павільйону-магазину, що знаходиться по АДРЕСА_1, а також
на невиконання вимоги щодо  надання  довідки про вартість реклами, що унеможливило
надання такої довідки.

При вирішенні спору суд виходить з
наступного.

15.09.2005р. між КП
“Міськоформлення” Кременчуцької міської ради та позивачем укладено Договір
НОМЕР_2 щодо тимчасового користування місцем розташування рекламного засобу, що
перебуває у комунальній власності м. Кременчука, розповсюджувачем реклами
згідно з “Правилами розміщення зовнішньої реклами та спеціальних конструкцій
для розміщення зовнішньої реклами у м. Кременчуці”, затвердженими рішенням
сесії Кременчуцької міської ради від 21.10.2004р.

Відповідно до умов договору позивач
встановив на перехресті вулиць 60 років Жовтня та вул. Маяковського в м.
Кременчуці об'єкт зовнішньої реклами з відповідного дозволу та згідно з
“Правилами розміщення зовнішньої реклами та спеціальних конструкцій для
розміщення зовнішньої реклами у м. Кременчуці”, затвердженими рішенням сесії
Кременчуцької міської ради від 21.10.2004р.

Термін дії Договору НОМЕР_2 один
рік, а саме до 15.09.2006р.

На виконання умов договору позивач
здійснював вчасно та в повному обсязі розрахунок за користування об'єктом
зовнішньої реклами, що підтверджується доданим до матеріалів справи Актом
звірки розрахунків від 26.11.2007р.

Рекламний засіб розташовувався в
інтересах позивача лише в період дії зазначеного вище Договору та перебування в
його власності павільйону -магазину, що знаходиться по АДРЕСА_1.

06 липня 2006 року відповідно до
наданого  суду  договору купівлі -продажу, позивачем продано
павільйон -магазин, що знаходиться по АДРЕСА_1 НОМЕР_3.

06.10.2006р. виконавчим комітетом
Кременчуцької міської ради винесено рішення №1021, п.8 якого скасовано дозвіл №
489 від 04.02.2005р. на розміщення зовнішньої реклами суб'єкту підприємницької
діяльності -фізичній особі ОСОБА_1 згідно заявки з 15.09.2006р.

Відповідно до ст.16 Закону України
"Про рекламу" розміщення
зовнішньої   реклами   у
населених  пунктах
провадиться  на  підставі
дозволів,  що   надаються
виконавчими органами
сільських,   селищних,   міських
рад,  та  в
порядку, встановленому  цими  органами
на  підставі  типових
правил,   що затверджуються
Кабінетом Міністрів України. При видачі дозволів на розміщення  зовнішньої
реклами  втручання  у
форму   та   зміст зовнішньої реклами забороняється.
Зовнішня реклама   на   територіях,
будинках   та  спорудах розміщується за згодою їх власників
або уповноважених ними органів (осіб).

Надані позивачем докази  засвідчують, що позивач відповідно до вимог
законодавства встановив на перехресті вулиць 60 років Жовтня та вул.
Маяковського в м. Кременчуці використовував об"єкт зовнішньої реклами в
своїх інтересах лише в період дії зазначеного Договору та перебування в його
власності нерухомості, а саме торгового павільйону -магазину, що знаходиться по
АДРЕСА_1.

Таким чином порушень ст.16 ЗУ
"Про рекламу" з боку позивача не вбачається.

Відповідач в оспорюваному рішенні
посилається на порушення позивачем вимог ст.26 Закону України "Про
рекламу", яка зазначає, що на вимогу
органів  виконавчої  влади,
на  які  покладено контроль  за дотриманням законодавства про рекламу,  рекламодавці, виробники  та
розповсюджувачі   реклами   зобов'язані
надавати документи,  усні чи
письмові пояснення,  відео- та
звукозаписи,  а також іншу інформацію,  необхідну для здійснення ними  повноважень щодо контролю.

Представник позивача повідомив, що
вимоги щодо надання довідки про вартість виготовленої реклами позивач від
відповідача не отримував, та надав докази отримання від відповідача лише
протоколу №62 від 18.06.2007р. про накладення штрафу та рішення №62 від
16.07.2007р.(поштове повідомлення від 26.07.2007р.).

Будь-які документальні докази, які
б спростовували наведені позивачем доводи, та підтверджували підстави для
застосування штрафних санкцій до позивача, що застосовані відповідно до Рішення
№ 62 від 16.07.2007р., відповідачем
надані не були.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.6 ст. 71 КАС
України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть
докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається,
суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що спірне рішення №62 від 16.07.2007р. є необґрунтованим
та підлягає визнанню нечинним.

Керуючись ст.ст.71, 86, І60-163,
п.6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” КАС України, суд -

П О С Т А Н
О В И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати нечинним рішення про
накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу  Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої політики Полтавського обласного управління
у справах захисту прав споживачів №62 від 16.07.2007р.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Суб"єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1, АДРЕСА_2 - витрати по сплаті судового збору в сумі 3,40 грн.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної
скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя
Киричук О.А.