ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2008 Справа № 14/321-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В. при секретарі Шепель І.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-Житловий Центр "Декорум", м. Херсон,

до відповідача-1: Управління житлового господарства виконавчого комітету Херсонської міської ради, м. Херсон,

відповідача-2: Херсонської міської ради, м. Херсон,

відповідача-3: Виконавчого комітету Херсонської міської ради, м. Херсон,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління державного казначейства Херсонської області, м. Херсон,

про відшкодування різниці в тарифах в сумі 67000 грн.,

за участю представників

позивача:Дацюк В.В., директор, довідка № 543, арк-17 в матеріалах справи,

відповідача-1: Копилова А.С., представник, дов. № 01-05/245 від 02.04.08 р.,

відповідача-2: Мороз А.І., представник, дов. № 9-62-9/21 від 28.11.06 р.,

відповідача-3: Мороз А.І., представник, дов. № 9-62-9/21 від 09.02.07 р.,

третьої особи: Решетка В.В., головний спеціаліст, дов. № 14-08/971 від 08.04.08 р.

Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідачів 67000грн.00коп. у якості відшкодування різниці між затвердженими тарифами на житлово-комунальні послуги та економічно обґрунтованими цінами на їх виробництво за 2005 рік, відповідно до договору від 10.08.2004 року про надання послуг з обслуговування будинків та прибудинкової території, укладеного між позивачем та відповідачем-1, в обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на положення ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Представник позивача в ході судового засідання підтримав вимоги, викладені у позовній заяві.

Представники відповідачів в ході судового засідання заперечували проти позовних вимог, відповідно до відзиву на позовну заяву, посилаючись на те, що тарифи затверджуються лише відповідачем-3, договір, на який посилається позивач не діяв весь 2005 рік, позивачем не доведено порушення його прав відповідачами, позивачем не наведено норми матеріального права, які передбачають стягнення збитків, позивачем не дотримано порядку подання на затвердження органу місцевого самоврядування розрахунків економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг, визначеного ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Представник третьої особи у судовому засіданні не висловив своєї думки щодо обґрунтованості позовних вимог.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 77 ГПК України у судовому засіданні 07.10.08 р. оголошувалась перерва для підготовки вступної та резолютивної частин рішення, які оголошено судом за згодою представників учасників судового процесу.

У зв'язку із залученням 19.08.08 р. до участі у справі нового відповідача, розгляд справи розпочано заново.

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, що прибули в судове засідання, дослідивши наявні матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в :

Відповідно до положень ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Тобто чинні законодавчі норми передбачають необхідність доведення наявності порушень прав позивача або їх оспорювання відповідачами. В підтвердження невизнання відповідачами прав позивача, останнім не представлено доказів, отже існування спору між сторонами у справі позивачем не доведено.

Відповідно до приписів ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законі інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також; не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з положеннями ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування (відповідачем-3) в установленому законодавством порядку. Органи місцевого самоврядування затверджують иіни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. У разі затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво орган, що їх затвердив, зобов'язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між: затвердженим розміром цін/тарифів та економічно обгрунтованими витратами на виробництво цих послуг.

З цієї норми вбачається необхідність подання до органу місцевого самоврядування виконавцем/виробником (Позивачем) відповідного розрахунку економічно - обґрунтованих витрат для подальшого його затвердження у вигляді тарифу, після чого, лише в разі затвердження органом місцевого самоврядування тарифу у нижчому розмірі ніж було запропоновано виконавцем/виробником, виникає обов'язок у відповідного органу на відшкодування різниці.

Позивач не звертався до органу місцевого самоврядування із розрахунком економічно обґрунтованих витрат які покладені в основу позову, для їх належного затвердження, а відтак відсутні правові підстави для задоволення вимог щодо відшкодування різниці між затвердженим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг.

Крім того, відповідно до ст. 31 вказаного Закону видатки на відшкодування втрат підприємств, що пов'язані із затвердженням цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, відповідна сільська,

селищна, міська рада передбачає у відповідному місцевому бюджеті.

Відсутність з боку позивача дій необхідних для узгодження тарифів, не дозволила міській раді розглянути питання включення відповідних видатків до міського бюджету.

Відповідно до положень ст. 526 Цивільного кодексу України (435-4) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вказаних обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

в и р і ш и в :

1.          В задоволенні позовних вимог до відповідача-1 відмовити.

2.          В задоволенні позовних вимог до відповідача-2 відмовити.

3.          В задоволенні позовних вимог до відповідача-3 відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України (вступна, описова, мотивувальна і резолютивна частини).

Суддя Ю.В. Гридасов

Дата оформлення та підписання рішення

відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України "13" жовтня 2008 р.