ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 18/206

22.07.08

За позовом          ВАТ НАСК „Оранта”;

до                    Державної податкової адміністрації України (відповідач 1);

Державного казначейства України (відповідач 2);

про          стягнення 548 624,48 грн.

Суддя: Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:          Кучма О.Л., представник, довіреність б/н від 23.06.2008 р.;

Від відповідача 1:          Лифар Д.В., представник, довіреність №10-2216/4145 від 20.09.2006 р.;

Від відповідача 2:          не з”явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2008 р. порушено провадження у справі №18/206, справа призначена слуханням на 08.07.2008 р.

В порядку статті 77 ГПК України справа була відкладена слуханням з 08.07.2008 р. до 22.07.2008 р., про що господарським судом винесена відповідна ухвала від 08.07.2008 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2008 р. до участі у справі в якості відповідача 2 залучено Державне казначейство України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 1 заборгованість у розмірі 548 624,48 грн. з мотивів, вказаних у позовній заяві.

27.06.2008 р. позивачем до господарського суду була подана заява про уточнення позовних вимог, в якій останній просить стягнути з відповідача 1 заборгованість у розмірі 549 272,84 грн.

У судових засіданнях представники позивача позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач 1 у наданих письмових запереченнях та представник останнього у судових засіданнях позовні вимоги позивача заперечує, у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що відповідно до п.п. 3.2.3. договору виплата страхових сум страховиком, зокрема, проводиться на спеціальний рахунок страховика страхових платежів у розмірах, необхідних для виплати страхових сум. 11.11.2006 р. Залізничним районним судом м. Севастополя винесене рішення на користь Чайки В.П. щодо стягнення з НАСК „Оранта” страхової суми у розмірі 69 936,00 грн. Рішенням Печерського районного суду м. Києва задоволені позовні вимоги Лагойка Ю.М. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30.01.2007 р. задоволені позовні вимоги Колеснікова В.М. до НАСК „Оранта”. 27.03.2007 р. Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області винесене рішення за позовом Тимошенка В.О. до НАСК „Оранта. 13.03.2007 р. рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя задоволені позовні вимоги Єропуткіної Р.М. до НАСК „Оранта”. 20.12.2006 р. Барановським районним судом Житомирської області винесене рішення по справі за позовом Круть В.С. до НАСК „Оранта”. 18.12.2006 р. Івано-Фраківським міським судом Івано-Франківської області винесене рішення по справі за позовом Іванівського П.О. до НАСК „Оранта”. Відповідач зазначає про те, що вищезазначені рішення не оскаржувались позивачем, окрім рішення за позовом Лагойка Ю.М. Відповідач стверджує про те, що визнання вищезазначених рішень позивачем свідчить про те, що останній визнав, що страхові платежі покладаються саме на нього.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно та об’єктивно дослідивши всі обставини справи, господарський суд вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наведеного нижче.

Відповідно до статті 18 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” посадові особи органу державної податкової служби підлягають обов'язковому державному особистому страхуванню за рахунок коштів державного бюджету на випадок загибелі або смерті на суму десятирічної заробітної плати за їх останньою посадою, а в разі поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, що сталися у зв'язку з виконанням службових обов'язків, - у розмірі від шестимісячної до п'ятирічної заробітної плати за їх останньою посадою (залежно від ступеня втрати працездатності).

Порядок та умови страхування посадових осіб органів державної податкової служби встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку та умов обов’язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.1994 р. №349 (надалі –Порядок), обов'язкове державне особисте страхування (далі - обов'язкове страхування) посадових осіб органів державної податкової служби здійснюється за рахунок коштів державного бюджет; страхові платежі сплачуються Державною податковою адміністрацією (далі - страхувальник) до 25 числа кожного місяця у розмірі 0,25 відсотків фонду оплати праці, включаючи встановлені чинним законодавством доплати та надбавки застрахованих минулого місяця. Облік надходжень страхових платежів і виплат страхових сум повинен вестися окремо від надходжень і виплат за іншими видами страхування. Витрати страховика на здійснення страхування становлять не більше 6 відсотків платежів.

Виходячи зі змісту частини 2 статті 8 Закону України „Про страхування”, застраховані особи при настанні страхового випадку звертаються до страховика, уповноваженого для здійснення цього виду страхування про сплату обчислених відповідно до законодавства страхових виплат.

14.03.2006 р. між позивачем та відповідачем 1 був укладений договір про закупівлю послуг обов’язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби України строком до 31.12.2006 р.

Відповідно до п. 4.1. договору страховий платіж на 2006 рік становить 4 851 700 тис.грн., який здійснюється по мірі надходження коштів на реєстраційний рахунок позивача відповідно до затвердженого плану асигнувань. Перераховані кошти у 2006 році були витрачені у повному обсязі.

Згідно з п. 4 Порядку страхові платежі, не використані в поточному році на виплату страхових сум, зараховуються до чергових платежів; кошти, яких не вистачає, доплачуються страхувальником.

Пунктом 3.4.1. договору передбачено, що страхувальник (відповідач за договором) зобов’язаний перераховувати на спеціальний рахунок позивача страховий платіж, включаючи витрати позивача на проведення страхування у розмірі 6 відсотків суми цього платежу за умови надходження коштів на реєстраційний рахунок відповідача.

Станом на 02.06.2008 р. з боку відповідача існує заборгованість перед позивачем у розмірі 548 624,48 грн.

Наявна заборгованість підтверджується наступними документами:

—рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2006 р. у справі №2-393-1/06, зміненим рішенням Апеляційного суду міста Києва, згідно з яким з НАСК „Оранта” на користь Лагойка Ю.М. стягнуто 14 489,20 грн.;

—рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30.01.2007 р. у справі №2-263/07р., згідно з яким з НАСК „Оранта” на користь Колеснікова В.М. стягнута страхова сума у розмірі 141 314,40 грн.;

—рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 20.12.2006 р. у справі №2-675/06, згідно з якими з НАСК „Оранта” на користь Круть В.С. стягнуто 82 800,00 грн.;

—рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.12.2006 р. у справі №2-3146/2006р., згідно з яким з НАСК „Оранта” на користь Іванівського П.О. стягнута страхова сума у розмірі 68 522,40 грн.;

—постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.03.2007 р. №2а-242/07р., згідно з якою з НАСК „Оранта” на користь Тимошенка В.О. стягнута страхова сума у розмірі 92 029,48 грн.;

—рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя від 13.09.2007 р. у справі №2-3094/07, згідно з яким з НАСК „Оранта” на користь Єропуткіної Р.М. стягнуто страхову суму у розмірі 41 160,00 грн.;

—рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя від 14.11.2006 р. у справі №2-3874/06, згідно з яким з НАСК „Оранта” на користь Чайки В.П. стягнута страхова сума у розмірі 69 936,00 грн.

Згідно з вищезазначеним рішеннями до вищеперелічених судових інстанцій звертались посадові особи органу державної податкової служби. Загальна сума коштів, що підлягають стягненню з позивача згідно з вищезазначеними рішенням складає 510 251,48 грн., що з урахуванням 6% становить 549 272,84 грн.

Враховуючи вищезазначені обставини, сума боргу відповідача 1 перед позивачем станом на день слухання справи у судовому засіданні становить 549 272,84 грн.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 41 Закону України „Про страхування” страховик не відповідає за зобов’язаннями держави, а держава –за зобов’язаннями страховика.

Вина відповідача повністю підтверджена дослідженими доказами та матеріалами справи.

Наявні в матеріалах справи документи свідчать про безспірність та обґрунтованість позовних вимог позивача, а тому вимоги останнього підлягають задоволенню.

Посилання відповідача 1 на те, що позивачем не оскаржувались рішення вищезазначених судів, а тому вимоги за ними є визнаними саме позивачем є недоцільним, оскільки пунктом 3.4.1. договору передбачено, що страхувальник (відповідач за договором) зобов’язаний перераховувати на спеціальний рахунок позивача страховий платіж, включаючи витрати позивача на проведення страхування у розмірі 6 відсотків суми цього платежу за умови надходження коштів на реєстраційний рахунок відповідача.

Подане клопотання позивача про припинення провадження у даній справі з огляду на те, що справа не підлягає вирішенню в господарських судах України, а повинна вирішуватись в порядку адміністративного судочинства не підлягає задоволенню, посилаючись на наведене нижче:

—згідно зі статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення;

—відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

—за змістом статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

—у даному випадку відповідач не здійснює владні управлінські функції відносно позивача, а тому даний спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства ознак справи адміністративної юрисдикції та повинен вирішуватися у порядку господарського судочинства.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,—

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Державної податкової адміністрації України (інд. 04655, м. Київ, Львівська площа, 8, ) на користь Відкритого акціонерного товариства „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта” (інд. 01032, м. Київ, вул. Жилянська, 75, ) 549 272 (п’ятсот сорок дев”ять тисяч двісті сімдесят дві) грн. заборгованості. Видати наказ.

3.          Стягнути з Державної податкової адміністрації України (інд. 04655, м. Київ, Львівська площа, 8, ) в дохід Державного бюджету України 5 492 (п’ять тисяч чотириста дев”яносто дві) грн. 72 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

4.          Накази видати після набрання рішенням законної сили.

5.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

О.В. Мандриченко