ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2008 р.

№ 1/106/3

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Губенко Н.М.,

суддів

Барицької Т.Л.,

Подоляк О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційні скарги

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівавтотранссервіс"

2) Приватного комерційно-виробничого підприємства "Літо"

на ухвалу

Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2008р.

у справі

№ 1/106/3 господарського суду Чернігівської області

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Дженералі Гарант"

до

треті особи

1) Приватного комерційно-виробничого підприємства "Літо"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівавтотранссервіс"

1) Відкрите акціонерне товариство "Виробниче об’єднання автотранспорту "Чернігівавтотранс"

2) Комунального підприємства "Чернігівське міжміське бюро технічної інвентиризації"

про

визнання недійсними угоди та договору міни,

в судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача: Коленченко О.О. (дов. № 198-1/14 від 30.01.2008р.);

- відповідача - 1: не з'явився;

- відповідача –2: не з'явився;

- третьої особи –1: не з'явився;

- третьої особи –2: не зявився;

ВСТАНОВИВ:

У травні 2007р. Відкрите акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Дженералі Гарант" (далі - позивач) звернулося до господарського суд Чернігівської області з позовною заявою до Приватного комерційно-виробничого підприємства "Літо" (далі –відповідач–1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівавтотранссервіс" (відповідач-2), треті особи: 1. Відкрите акціонерне товариство "Виробниче об’єднання автотранспорту "Чернігівавтотранс", 2. Комунальне підприємство "Чернігівське міжміське бюро технічної інвентиризації" про визнання недійсними угоди від 28.05.2003р., укладену між відповідачем–1 - Приватним комерційно-виробничим підприємством "Літо" та відповідачем–2 - Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівавтотранссервіс" та договору міни від 03.06.2003р., укладеного між цими ж суб’єктами.

Позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог. Позивач просить визнати недійсною угоду від 28.05.2003р., укладену між відповідачем-1 та відповідачем-2 про припинення (розірвання) дії договорів купівлі-продажу нерухомого майна (приміщень 1 і 7, 5 і 6 поверхів будівлі № 16 по вул. Пушкіна у м. Чернігові) від 01.04.2002р., визнати недійсною угоду від 28.05.2003р., укладену між відповідачем-1 та відповідачем-2 про заміну зобов`язань, що виникли між ними за договорами купівлі-продажу нерухомого майна (приміщень 1 і 7, 5 і 6 поверхів будівлі № 16 по вул. Пушкіна у м. Чернігові) від 01.04.2002р., визнати недійсним договір міни, укладений 03.06.2003р. відповідачем-1 та відповідачем-2, визнати недійсним додаток 1 до договору міни від 03.06.2003р. (акт прийому-передачі нерухомого майна, розташованого за адресою вул. Пушкіна, 16, м Чернігів), визнати недійсним додаток 2 до договору міни від 03.06.03р. (акт прийому-передачі нерухомого майна, розташованого за адресою вул. Пушкіна, 16, м. Чернігів), визнати недійсною додаткову угоду №1 до договору міни від 03.06.2003р., визнати недійсним договір міни, укладений 28.05.2003р між відповідачем-1 та відповідачем-2.

Також, позивачем було подано заяву про проведення експертизи, а саме технічного дослідження документів.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області ( суддя –Шестак В.І. ) від 21.06.2007р. заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог було задоволено, призначено судову експертизу з технічного дослідження документів та доручено провести Чернігівському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Цією ж ухвалою місцевого господарського суду було зупинено провадження у справі до отримання результатів експертизи.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 14.02.2008р. у справі № 1/106/3 позивачу було відмовлено у позові у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач, відповідач–1 та відповідач-2 подали апеляційні скарги до Київського апеляційного господарського суду.

21.05.2008р. позивачем було подано клопотання від 12.05.2008р. № 12-05/08, в якому заявник просить призначити повторну судову технічну експертизу для визначення відносної давності виконання документів та їх фрагментів, проведення якої доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду 12.06.2008р. у справі № 1/106/3 (колегія суддів у складі: Ропій Л.М. –головуючого, Буравльова С.І., Капацин Н.В.) було задоволено клопотання позивача про призначення повторно судову технічну експертизу та зупинено апеляційне провадження у справі № 1/106/3 до одержання результату судової експертизи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернігівавтотранссервіс" та Приватне комерційно-виробничого підприємство "Літо" у поданих касаційних скаргах, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права судом апеляційної інстанції, просять скасувати ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2008р. та при наявності підстав для проведення повторної експертизи, доручити її проведення Київському НДІСЕ або Харківському НДІСЕ.

Позивач, відповідно до положень ст. статті 1112 ГПК України, подав до Вищого господарського суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначає, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції відповідає нормам чинного законодавства, враховуючи зазначене просить залишити оскаржувану ухвалу в силі, а касаційні скарги - без задоволення.

Представники відповідачів та третіх осіб в судове засідання не з’явилися, хоча про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені заздалегідь належним чином.

Оскільки ухвалою Вищого господарського суду України від 13.08.2008р. явка представників учасників судового процесу обов’язковою не визнавалася, додаткові документи від них не витребовувалися, з врахуванням особливостей розгляду скарги судом касаційної інстанції, передбачених ст. 1117 ГПК України, колегія суддів вважає, що неявка представників учасників судового процесу не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до ст.ст.75, 1115 ГПК України та не є підставою для відкладення розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши наявні матеріали на предмет правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, дійшла висновку, що оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, а касаційні скарги –без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об’єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Згідно зі ст.41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.79 ГПК України у разі призначення експертизи господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою.

Припис статті 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, до якого віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем в статті 12 Закону України "Про судоустрій України", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадку і порядку, передбачених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному чи касаційному порядку.

За приписом частини 1 статті 106 ГПК України ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені у апеляційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Приписами статті 41 ГПК України не передбачено можливості оскарження судової ухвали про призначення судової експертизи.

Щодо клопотання скаржників про зміну експертної установи для проведення повторної експертизи, колегія суддів зауважує, що призначення судової експертизи в рамках конкретної господарської справи є прерогативою суду та в силу приписів статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена лише в частині зупинення провадження у справі. При цьому, відповідно до частини 2 статті 79 ГПК України у разі призначення господарським судом експертизи зупинення провадження у справі є правом суду. До того ж, доводів щодо непогодження з ухвалою суду апеляційної інстанції через процесуальні порушення саме в частині зупинення провадження у цій справі, відповідачі в касаційних скаргах не навели.

Відтак, колегія не вбачає підстав для скасування ухвали Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2008р.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівавтотранссервіс" та Приватного комерційно-виробничого підприємства "Літо" залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2008р. у справі № 1/106/3 залишити без змін.

Головуючий

Н.М. Губенко

Судді

Т.Л. Барицька

О.А. Подоляк

О.А. Подоляк