ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2008 р.

№ 27/05-08

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі :

головуючого судді

Першикова Є.В.

суддів

Данилової Т.Б.,

Ходаківської І.П.,

розглянувши

касаційне подання

Заступника військового прокурора Центрального регіону України

на

постанову від 23.06.2008 Харківського апеляційного господарського суду

у справі

№27/05-08 господарського суду Харківської області

за позовом

Заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі

Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України

до

Статутного територіально-галузевого об*єднання "Південна залізниця"

про

Виконання зобов*язань по договору

За участю представників сторін :

від позивача – Фесенко В.М. (дов. №3/7-5 від 24.12.07)

від відповідача – Селіна О.С. (дов. №401 від 28.05.08)

ВСТАНОВИВ:

У січні 2008 року Заступник військового прокурора Центрального регіону України звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в інтересах держави в особі Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України та після її зміни, яка була прийнята судом першої інстанції, просив стягнути зі Статутного територіально-галузевого об'єднання „Південна залізниця" суму збитків в розмірі 1366232,25 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26 березня 2008 року (суддя Мамалуй 0.0.) в задоволені позовних вимог відмовлено.

Постановою колегії суддів Харківського апеляційного господарського суду від 23.06.08 у складі: Істоміна О.А., Пуль О.А., Гончар Т.В. рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

Заступник військового прокурора Центрального регіону України у касаційному поданні просить рішення та постанову попередніх інстанцій скасувати, позов задовольнити. Подання мотивоване неправильним застосуванням господарськими судами норм права.

Розглянувши матеріали справи та касаційного подання, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України, переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Господарськими судами при розгляді справи було встановлено, що 12 березня 1997 року між Головним управлінням командуючого Національною гвардією України та Державним підприємством магістральних трубопроводів „Дружба", був укладений договір № 43 про інвестування будівництва та придбання житла для військовослужбовців Національної гвардії України (аркуші справи 17-18). Предметом цього договору (з урахуванням додаткової угоди № 72 від 12 травня 1998 року - аркуш справи 19) є участь Інвестора (Державного підприємства магістральних трубопроводів „Дружба") в будівництві житлових будинків в мікрорайоні по вул. Тролейбусній в м. Львові на суму 2000 тис. гривень, в тому числі п'ятиповерхового 90-квартирного житлового будинку в сумі 500 тис. грн. Передача у власність житла належного інвестору в рахунок перерахованих сум інвестиції проводиться у відповідності з Указом Президента України від 01 липня 1993 року за № 240/93 в розмірі 50% від загальної площі, побудованої за рахунок інвестиції. Інвестор забезпечує перерахування коштів, передачу матеріальних активів на будівництво житла для військовослужбовців в м. Львові по вул. Тролейбусній, 16, або передає готову будівельну продукцію (цеглу орієнтовно на суму 500000 грн. щорічно). Загальний обсяг матеріальних активів, що передаються Інвестором до 01 січня 2002 року на будівництво житла для військовослужбовців орієнтовно складає 52400000 грн.

02 липня 2001 року між Головним управлінням внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України (Замовник), Державним акціонерним товариством „Магістральні трубопроводи „Дружба" (Інвестор) та Відкритим акціонерним товариством „Київський холодокомбінат № 2" (Новий інвестор), був укладений договір № 242 на завершення виконання інвестиційної угоди від 12 березня 1997 року № 43 та додаткової угоди від 12 травня 1998 року новим інвестором. Відповідно до умов цього договору, враховуючи що інвестор (Державне акціонерне товариство „Магістральні трубопроводи „Дружба") не може завершити виконання своїх зобов'язань за Угодою про інвестування будівництва житла в повному обсязі, з метою виконання програми будівництва, сторони, за взаємним погодженням і за ініціативою замовника (Головного управління внутрішніх військ МВС України), керуючись статтею 164 Цивільного кодексу України та враховуючи вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1998 року, прийшли до згоди про часткове покладання виконання зобов'язань інвестора за угодою № 43 (Державного акціонерного товариства „Магістральні трубопроводи „Дружба") на нового інвестора - ВАТ „Київський холодокомбінат № 2". Таким чином, за договором №242 від 02.07.2001р., ВАТ „Київський холодокомбінат №2 зобов'язувався брати учать в будівництві житлових будинків в мікрорайоні по вул. Тролейбусній, 16 в м. Львові, на виконання чого він повинен був забезпечити перерахування коштів, передачу матеріальних активів на будівництво житла, або передавати замовнику готову будівельну продукцію (цеглу орієнтовно на суму 500000 грн. щорічно). Додаткових угод до договору № 242 від 02.07.2001 р. не укладалося.

Як встановлено судами, 17 грудня 2002 року між Головним управлінням внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України (позивачем у справі). Відкритим акціонерним товариством „Київський холодокомбінат № 2" та Південною залізницею (відповідачем у справі) був укладений договір делегації № 127/1, на підставі якого позивач вимагає стягнення з збитків з відповідача. В цьому договорі вказано, що враховуючи, що між Головним управлінням внутрішніх військ МВС України (позивачем), відкритим акціонерним товариством „Київський холодокомбінат № 2" укладено угоду №242 від 02.07.2002р. до договору №5/481 від 22.06.1997р. та додаткової угоди до нього № 1512 від 12.05.1998р, керуючись положеннями ст. 201 Цивільного кодексу України, ВАТ „Київський холодокомбінат №2" передає, а Південна залізниця приймає на себе зобов'язання ВАТ „Київський холодокомбінат №2" і стає боржником по Угоді № 327 в частині 1327000 грн. Але, як встановлено судами, до матеріалів справи не надано доказів того, що у ВАТ „Київський холодокомбінат №2 були якісь зобов'язання перед позивачем за угодою №327. Ніяких доказів укладання цієї угоди між позивачем та ВАТ „Київський холодокомбінат №2" стороною не надано. Крім того, угода № 242 від 02.07.2002р. укладалася між позивачем та ВАТ „Київський холодокомбінат №2" не до договору №5/481 від 22.06.1997р. та додаткової угоди до нього № 1512 від 12.05.1998р.

Таким чином, господарським судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що за договором №127/1 відповідачу були передані невідомі суду зобов'язання. Тобто, договір № 127/1 від 17.12.2002р. не свідчить про передачу відповідачу від ВАТ „Київський холодокомбінат № 2" зобов'язань за договором №242 від 02.07.2001р. та відповідно за договором №43 від 12.03.1997р.

Господарськими судами зазначено, що позивачем надана копія угоди №327 від 07.02.02 про часткове покладання зобов'язань про інвестування будівництва житла для військовослужбовців з ВАТ „Запорожкокс" на Українсько-американсько-голандсько-німецьке ЗАТ „Утел". Зобов'язання передаються за угодою № 5/481 від 22.06.1997р. та додатковою угодою до неї від 12.05.1998р. № 1512. Отже, ніякого відношення до цих угод ВАТ „Київський холодокомбінат № 2" не має і зобов'язань по ним нікому передавати не міг.

Крім того, колегія суддів відзначає, що предметом договору № 43 від 12.03.1997р. (враховуючи додаткову угоду № 72 від 12.05.1998р.), є участь інвестора в будівництві житлових будинків в мікрорайоні по вул. Тролейбусній в м. Львові. Інвестор забезпечує перерахування коштів, передачу матеріальних активів на будівництво житла для військовослужбовців в м. Львові по вул. Тролейбусній, 16, або передає готову будівельну продукцію (цеглу орієнтовно на суму 500000 грн, щорічно). Судами встановлено з пояснень сторін, що ніяких інших додаткових угод до цього договору (а також до договорів № 242 від 02.07.2001р. - не укладалося. Таким чином, до матеріалів справи сторонами не надано доказів того, що предмет договору № 43 після 12.05.1998р. - змінювався. За таких обставин, господарськими судами вірно зроблено висновок про те, що зобов'язання з інвестування квартирами по вулиці Леніна, 42 у м. Полтаві (та з передачі документів на ці квартири) ніяк не можуть витікати з саме договору № 43 від 12.03.1997р. та додаткової угоди до нього № 72 від 12.05.1998р. - цей договір стосується фінансування будівництва у м. Львові та передачі цегли.

Відповідно до положень постанови КМУ від 27.04.1998р. № 568 (що діяла до 2005 року), замовник інвестицій після передачі інвестицій надає інвестору довідку про фактично здійснені інвестиції на будівництво житла для військовослужбовців та членів їх сімей. Встановлений судами попередніх інстанцій факт, що позивач видав відповідачу таку довідку (№ 505 за грудень 2002р., в якій прямо зазначено про фактичне використання інвестицій на будівництво 10 квартир у м. Полтаві по вул. Леніна, 91), спростовує, як правильно зазначають суди, доводи позивача про те, що квартири він отримав не в повному обсязі.

Колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу заявника на межі касаційного провадження, встановлені ст. 1117 ГПК України, відповідно до якої, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постанова Харківського апеляційного господарського суду відповідає нормам чинного законодавства і має бути залишене без змін.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання Заступника військового прокурора Центрального регіону України залишити без задоволення.

Постанову від 23.06.08 Харківського апеляційного господарського суду у справі №27/05-08 господарського суду Харківської області залишити без змін.

Головуючий суддя Є.Першиков

Судді Т.Данилова

І.Ходаківська