ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2008 р. Справа № 60/11-08

вх. № 5630

Суддя господарського суду Чистякова І.О.

при секретарі судового засідання Кисильова К.В.

за участю представників сторін:

прокурора - Бартош Р.Г. - посвідчення № 197 від 29.09.2008 року. позивача - Курило М.Г. за довіреністю № 01-17/2372 від 20.12.2007 р. відповідача - Моїсеєнко К.О. за довіреністю б/н від 01.09.2008 р., Поддашкіної О.Ю. за довіреністю б/н від 01.09.2008 р.

розглянувши справу за позовом Куп'янського міжрайонного прокурора Харківської області в особі Куп'янської райдержадміністрації Харківської області, м. Куп'янськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Воля", с. Кучерівка

про стягнення 144306,17 грн.

ВСТАНОВИВ:

Куп'янський міжрайонний прокурор Харківської області звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Куп`янської райдержадміністрації Харківської області (позивач) щодо стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Воля" 144306,17 грн. заподіяної шкоди, внаслідок бездоговірного користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 113,5125 га та 69,5066 га, які розташовані за межами Курилівської та Петропавлівської сільських рад.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30 липня 2008 року було прийнято позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 13 серпня 2008 року о 12.30.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13 серпня 2008 року було відкладено розгяд справи на 10 вересня 2008 року о 11:00.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 вересня 2008 року було відкладено розгяд справи на 08 жовтня 2008 року о 15:00.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 вересня 2008 року заступником голови господарського суду було продовжено строк вирішення спору на 1 місяць - до 28.10.2008 року.

В судовому засіданні, призначеному на 08.10.2008 р. о 15:00 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 22.10.2008 р. о 14:40.

Прокурор підтримує позовні вимоги, щодо стягнення 144306,17 грн. заподіяної шкоди на користь Куп'янської райдержадміністрації Харківської області, та просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти позову, зокрема, посилаючись на те, що його дії не можна кваліфікувати, як самовільне зайняття земельної ділянки, а також зазначає, що відповідно до діючого законодавства не передбачено нарахування і стягнення за заподіяну шкоду внаслідок бездоговірного користування земельною ділянкою.

08.10.2008 року відповідач надав додаткові заперечення проти позовних вимог, в яких підтримує викладену у відзиві на позовну заяву свою правову позицію та зазначає, що він постійно сплачує орендну плату, розраховану згідно грошової нормативної оцінки землі на відповідні рахунки органів Державного казначейства України, тому правові підстави стверджувати про наявність заподіяної позивачу шкоди не існують, крім того, зазначає, що відповідач самовільного зайняття земельної ділянки не здійснював, вчинив всі необхідні, передбачені законодавством та залежні від нього дії, направлені на оформлення правовстановлюючих документів, отримав відповідні дані державного земельного кадастру, своєчасно та в повному обсязі сплачував за землю.

Враховуючи те, що норми ст.38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розгляд справи за позовної заявою прокурора за наявними у справі і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора та представників сторін встановив наступне:

Куп'янською міжрайонною прокуратурою Харківської області було проведено перевірку додержання земельного законодавства щодо законності надання, користування, відчудження та охорони земель.

Під час проведеної перевірки встановлено, що згідно акту обстеження земельної ділянки № 000241 від 20.05.2008 року та акту обстеження земельної ділянки № 000380 від 20.05.2008 року землі сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані за межами населенних пунктів Петропавлівської та Курилівської сільських рад загальною площею 69,5066 га та 113,5125 га використовуються відповідачем без оформлення правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України визначені підстави виникнення права користування земельною ділянкою, а саме отримання його користувачем документу, що посвідчує право оренди земельної ділянки, тобто укладання договору оренди земельної ділянки та його державна реєстрація. Порядок надання в постійне користування земельних ділянок юридичним особам та порядок передачі земельних ділянок в оренду визначені ст. ст. 123, 124 Земельного Кодексу України та ст. 16 Закону України “Про оренду землі”. Згідно вказаних норм юридична особа, зацікавлена в отриманні земельної ділянки повинна звернутися із відповідним клопотанням в уповноважений орган виконавчої влади або місцевого самоврядування, а уповноважений орган розглядає клопотання. Право ініціювати отримання земельної ділянки у користування надано юридичній особі, а розглянути питання зобов’язаний відповідний уповноважений орган.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач 25.10.2005 року розпорядженням голови Куп”янської райдержадміністрації Харківської області № 265 у встановленому Законом порядку отримав дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки із запасу земель Петропавлівської та Курилівської сільських рад для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 185 га.

30.11.2005 року між відповідачем та приватним підприємцем Кириченко Андрієм Івановичем було укладено договір № 51-П/К, предметом якого є складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю "ВОЛЯ" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель запасу на території Петропавлівської сільської ради Куп”янського району Харківської області.

30.11.2005 року між відповідачем та приватним підприємцем Кириченко Андрієм Івановичем було укладено договір № 52-П/К, предметом якого є складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю "ВОЛЯ" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель запасу на території Курилівської сільської ради Куп”янського району Харківської області.

18 грудня 2007 року між Куп”янською районною державною адміністрацію Харківської області та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, у відповідності до п. 1 якого орендодавець надає, а           орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населених пунктів Курилівської та Петропавловської сільських рад Куп'янського району Харківської області, на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 25 жовтня 2005 р. за № 265 "Про дозвіл на відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення ТОВ "Воля"" та акта фактичного користування земельною ділянкою.

Зазначений договір було укладено строком шість місяців (п.5 даного договору).

П.6 зазначеного договору сторонами було визначено розмір орендної плати, який склав 17592,17 грн. на рік.

31.03.2008 року розпорядженням голови Куп'янської районної державної адміністрації Харківської області № 113 було скасовано дію розпорядження голови райдержадміністрації від 25.10.2005 року № 265 "Про дозвіл на відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення ТОВ " Воля".

Як зазначив прокурор в результаті бездоговірного користування відповідачем земельними ділянками до бюджету не надійшло 144306,17 грн., чим заподіяно шкоду позивачу, тобто Куп'янській райдержадміністрації Харківської області.

У відповідності до статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарський відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Потерпіла сторона має право на відшкодування збитків, які належним чином доведені незалежно від того, чи є застереження про це в договорі.

Підставою для відшкодування збитків є протиправна поведінка заподіювача збитків, тобто порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні дій або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином.

У відповідності до вимог ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) , та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Стаття 22 Цивільного кодексу України визначає загальну норму щодо відшкодування збитків внаслідок наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків та причинний зв’язок між порушенням права та збитками. При наявності таких обставин в особи виникає право на відшкодування завданих збитків. Зі змісту позовної заяви вбачається, що таким порушеним правом позивача є використання відповідачем зазначених земельних ділянок без укладення відповідачем договору оренди та його державної реєстрації, що є порушенням вимог ст.123 та ст.125 Земельного кодексу України, якою заборонено приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації.

Однак, суд вважає, що зазначені прокурором підстави для відшкодування шкоди не є порушенням права позивача, а тому спірна сума позовних вимог не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 156 цього Кодексу передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок:

а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом;

б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання;

в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок;

г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників;

ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан;

д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Жодним пунктом вказаної статті не передбачено відшкодування збитків за фактичне користування землі.

Згідно п. 3 “Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу” підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне провадження, які підтверджують факт вчинення правопорушення. Але матеріали даної господарської справи не містять доказів притягнення відповідача (його посадових осіб) до адміністративної відповідальності.

Надані прокурором протоколи про адміністративне правопорушення № 002779 від 20.05.2008 року, та № 002778 від 20.05.2008 року, за змістом яких відповідач самовільно використовує земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 113,5125 га та 69,5066 га, які розташовані за межами Курильської та Петропавлівської сільських рад, що є порушенням ст. 125 Земельного Кодексу України не можуть бути прийняті судом, в якості належних та допустимих доказів притягнення відповідача (його посадових осіб) до адміністративної відповідальності, оскільки в силу статті 283 КУпАП доказом наявності у діях особи адміністративного правопорушення - є виключно Постанова у справі про адміністративне правопорушення, винесена органом (посадовою особою) у провадженні якої перебувала справа. Таке положення міститься і в Інструкції з оформлення органами Державного комітету України по земельних ресурсах матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 147 від 18.05.2004 р., в силу п. 3.1. якої розглянувши справу про адміністративне правопорушення, посадова особа виносить відповідну постанову (ст. 284 КУпАП).

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Прокурор належним чином не обгрунтував суму нарахованих збитків і не підтвердив належними і допустимими доказами підстави для стягнення збитків, оскільки не укладення договору оренди земельної ділянки відповідно до вимог ст.125 Земельного Кодексу України не є такими підставами.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що суду не надано належних доказів про термін фактичного користування відповідачем земельною ділянкою та не вказано, за який термін проведено нарахування збитків.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України та статтею 2 Закону України "Про плату за землю" використання землі в Україні є платним, а плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати. Власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, крім орендарів, сплачують земельний податок. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Також суд, зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 96 Земельного Кодексу України кожен землекористувач повинен своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно до ст. 21 Закону України “Про оренду землі" підставою для сплати орендної плати є договір оренди землі. Виходячи з того, що договір оренди земельної ділянки не укладено відповідно до вимог ст. 125 Земельного Кодексу України, а саме не зареєстровано у Центрі державного земельного кадастру, то правових підстав для сплати орендної плати взагалі не існує. Однак, матеріалами справи підтверджено, що враховуючи на встановлений ст. 96 Земельного Кодексу України та ст. ст. 2, 21 Закону України “Про плату за землю" обов'язок по сплаті за землю відповідач постійно по теперішній час здійснює сплату коштів до місцевого бюджету за користування земельною ділянкою, що підтверджується наданими відповідачем платіжними дорученнями, які залучені судом до матеріалів справи та вбачається з довідки Куп'янської ОДПІ у Харківській області № 977/9/15-033 від 29.05.2008 року, що міститься у матеріалах справи, згідно якої з початку 2008 року позивачем було сплачено по Петропавлівській сільській раді орендної плати в сумі 6849,67 грн., а по Курилівській сільській раді 4532,39 грн. та станом на 29.05.2008 року податковий борг по орендній платі за землю по ТОВ "Воля" відсутній.

З урахуванням вищенаведеного, господарський суд вважає, що позовні вимоги прокурора про стягнення з відповідача заподіяної шкоди внаслідок бездоговірного користування земельною ділянкою в сумі 144306,17 грн. є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що становить 1443,06 грн., та згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 гривень у разі відмови в задоволенні позову не підлягають покладенню на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 2, 21 Закону України “Про плату за землю", ст. 22 Цивільного кодексу України, ст. 216 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 96, 123, 124, 125, 129, 152, 156, 206 Земельного Кодексу України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411, статтями 1, 12, 33, 38, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову повністю.

Повний текст рішення підписано 24.10.2008 року.

Суддя Чистякова І.О.

справа № 60/11-08