ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 41/78

05.08.08

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго»

до           Концерну «Військторгсервіс»

про            стягнення 53 143, 25 грн.

Суддя Спичак О.М.

В судових засіданнях приймали участь представники сторін:

від позивача: Березинець О.В. представник по довіреності №7 від 02.01.2008;

від відповідача: не з»явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго»звернулося в Господарський суд м. Києва з позовом до Концерну «Військторгсервіс»про стягнення 53143, 25 грн.

Ухвалою від 10.06.2008 було порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 23.06.2008.

23.06.2008 представник відповідача у судове засідання не з”явився, у зв’язку з чим розгляд справи було відкладено на 05.08.2008.

05.08.2008 представник відповідача в засідання суду повторно не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач у встановлені Договором №41-0012 від 10.10.2007 строки не оплатив належним чином надані послуги, заборгувавши позивачу 27384, 97 грн.

З цих підстав позивач просить задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 27384, 97 грн. - боргу, 25758, 28 грн. –пені, 531, 43 грн. –державного мита, 118, 00 грн. –витрат за інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав повністю.

Судом, у відповідності з вимогами ст.81-1 ГПК України складено протоколи, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні згідно ст.85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення повноважних представників, всебічно та повно з”ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об”єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В :

10.10.2007 року між позивачем та відповідачам було укладено Договір №41-0012 на постачання теплової енергії (далі –Договір).

Відповідно умов Договору позивач зобов»язаний був відпускати відповідачу теплову енергію для опалення та підігріву води на об»єкти перераховані в додатку №1 до Договору (копія долучена до матеріалів справи).

Відповідач, в свою чергу зобов»язаний був відповідно до п.6.5. Договору розраховуватись за фактично спожиту енергію щомісячно до 1 числа місяця наступного за розрахунковим.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу теплову енергію в період з жовтня 2007 року по квітень 2008 включно, на загальну суму 44800, 30 грн., що підтверджується відповідними рахунками, які долучені до матеріалів справи.

Однак, відповідач в порушення умов Договору розрахувався за спожиті послуги частково в сумі 17415, 33 грн., що підтверджується банківськими виписками (копії в матеріалах справи) в результаті чого у відповідача виникла заборгованість в сумі 27 384, 97 грн.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України).

Враховуючи вищезазначене, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, документально доведені та підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 27 384, 97 грн. –основного боргу.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов’язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов’язань.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Оскільки, відповідач допустив прострочення платежу, позивач, керуючись п.п. 6.6; 7.3.3 Договору, Закону України “Про відповідальність суб’єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій” та ст. 232 ГК України нарахував пеню з розрахунку 1% від суми прострочення за кожен день такого прострочення за період з 02.11.2007 по 26.05.2008 в сумі 25 758, 28 грн.

Здійснивши перерахунок пені та зважаючи на вимоги Закону України “Про відповідальність суб’єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій”, який є спеціальним по відношенню до інших законодавчих актів, що обмежують розмір пені подвійною обліковою ставкою НБУ, господарський суд дійшов висновку, що пеня позивачем нарахована вірно, у повній відповідності до чинного законодавства, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі.

Викладена вище правова позиція в частині визначення розміру пені підтверджується судовою практикою ВГСУ (Постанова ВГСУ від 02.06.2005 по справі № 12/234).

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини та вимоги вищезазначених правових норм, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 33, 49,82-85, ГПК України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Концерну «Військторгсервіс»(03151, м. Київ, вул.Молодогвардійська, 28/А, ) на користь Відкритого акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго»(14000, м. Чернігів, вул.Комсомольська, 55/Б, ) –27 384 (двадцять сім тисяч триста вісімдесят чотири) грн. 97 коп. - основного боргу, 25 758 (двадцять п»ять тисяч сімсот п»ятдесят вісім) грн. 28 коп. -пені, 531 (п»ятсот тридцять одна) грн. 43 коп. - витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. - витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги (винесення апеляційного подання) протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя Спичак О.М.