ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2008 р. Справа № 2/284/08

За позовом: ВАТ ЕК “Миколаївобленерго”, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40

до відповідачів: 1. Війскової частини А-2183, 55200, Миколаївська область, м. Первомайськ,

2. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Миколаєва, м. Миколаїв, пр. Миру, 62

про стягнення 194 433, 87грн.

Суддя Моргуленко Т.Є.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача: Юрченко О.В. – дов. №01/33-46 від 03.07.2008р.

від 1 відповідача: не з’явився,

від 2 відповідача: Івкін О.М. –дов. №47 від 01.07.2008р.

Відзивом за вих. №827 від 01.08.08р. відповідач позовні вимоги не визнає та просить замінити первісного відповідача –Військову частину А-2183 на належного відповідача –КЕВ м. Миколаєва, з тих підстав, що кошти на оплату споживання відповідачем електроенергії кошторисом не передбачено та не надходять до нього, а здійснення стягнення з рахунків відповідача, де відсутні такі призначення для сплати споживання електроенергії є бюджетним порушенням. Крім того, відповідно до Договору поруки №05П від 26.02.07р. зобов’язання по здійсненню оплати та фінансування витрат за спожиту Військовою частиною А-2183 електроенергію покладено на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Миколаєва, тому позов повинен був пред’являтися не до відповідача, а до квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва, на якого покладено повноваження по здійсненню оплати та виділяються грошові кошти для сплати за спожиту військовою частиною А-2183 електроенергію.

Відповідач 2 позов не визнає з посиланням на наступне.

На підставі сумісної директиви від 09.12.2005р. Департаменту фінансів Міністерства оброни України №248/4/1837 та Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України №03/18/2050 з 01.02.2006 року бухгалтерський облік будівель та споруд, закріплених за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, був покладений на постачальні органи квартирно-експлуатаційної служби.

На підставі п. 5 наказу №303/22/1/391 від 27.12.2005 р. начальника Південного територіального КЕУ, до 25.01.2006р. КЕВ міста Миколаєва уклав додаткові угоди по договорам на постачання комунальних послуг з постачальниками по кожній військовій частині, та прийняв від розташованих у Миколаївській області військових частин існуючу дебіторсько-кредиторську заборгованість за бюджетною програмою “Утримання, експлуатація, обслуговування казармено-житлового фонду, будівель, споруд та об’єктів, що належать Збройним Силам України” за актами звірки, які були підписані трьома сторонами: постачальником, військовою частиною та КЕВ м. Миколаєва

10.01.2006р. між сторонами укладено договір поруки строком на 1 рік, на даний час діє договір поруки №05/п від 26.02.2007р., за якими КЕВ м. Миколаїв (Поручитель) поручився перед ВАТ ЕК “Миколаївобленерго”(Кредитор) за виконання військовою частиною А-2183 її обов’язку за основним договором №44/3890 від 22.11.2005 року по сплаті за спожиту електроенергію, фінансування якої здійснюється з бюджету, тобто, за електроенергію, яка обліковується за бухгалтерським обліком за бюджетною програмою “Утримання, експлуатація, обслуговування казармено-житлового фонду, будівель, споруд та об’єктів, що належать Збройним Силам України”відповідно до розподілу видатків Державного бюджету України на 2006, 2007, 2008 роки, викладених у Додатках №3 до Законів України “Про Державний бюджет України на 2006, 2007, 2008 роки”

КЕВ міста Миколаїв не поручався за обов’язок по сплаті за електроенергію, що спожита приєднаними до мережі військової частини А-2183 субспоживачами (численними гуртожитками, готелем, підсобним господарством та інше).

Відповідно до вимог Положення про порядок обліку та використання коштів спеціального фонду в Міністерстві оборони, затвердженого наказом Міністра оборони №356 від 16.06.2006 р. військова частина А2183 зобов’язана одержавши від платних споживачів за енергоносії кошти перераховувати до Департаменту фінансів Міністерства оборони, який перераховує одержані кошти до КЕВ міста Миколаєва, а той в свою чергу сплачує одержані кошти позивачеві за одержані платними споживачами енергоносії.

Військова частина А2183 до Департаменту фінансів кошти не перераховувала, що підтверджується листом №1060 від 01.10.08р. на адресу КЕВ міста Миколаїв, відповідно до якого станом на 01.05.2008р. борг платних споживачів складає 92 672,13 грн.

Другий відповідач вважає, що за договорами поруки КЕВ міста Миколаїв станом на 01.05.2008р. повинен сплатити за спожиту Військовою частиною А-2183 електроенергію 53 504,08 грн., виходячи з розрахунку 146176,21 грн. – 92672,13 грн. = 53504,08 грн.

Платіжним дорученням № 674 від 09.06.08р. зазначена сума на підставі рахунку № 56/189/4 від 29.04.08р. перерахована позивачу 11.06.08р.

На думку 2-го відповідача 41999,93 грн. збитків від інфляції та 6257,73 грн. –3% річних нараховані саме на борги військової частини А2183 за несплату за електроенергію спожиту субспоживачами, а тому зазначені суми повинні бути стягнуті з 1-го відповідача.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи , суд –

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Війскової частини А-2183: 146176,21 грн. боргу за спожиту активну електроенергію, 41999,93грн. інфляційних витрат, 6257,73грн. –3% річних, посилаючись на неналежне виконання військовою частиною своїх обов’язків за договором про постачання електричної енергії № 56/189 від 25.11.2005р.

В обґрунтування своїх позовних вимог ВАТ ЕК “Миколаївобленерго” посилається на наступне.

25.11.2005р. між позивачем (енергопостачальна організація) та 1-м відповідачем (споживач) було укладено договір №56/189 про постачання електричної енергії і про технічне забезпечення електропостачання споживача.

Відповідно до п.1.1. договору, енергопостачальна організація забезпечує постачання електричної енергії, технічну можливість передачі електричної енергії відповідно до умов договору, а споживач своєчасно проводить оплату отриманої електричної енергії, своєчасно сплачує за отримані послуги, в тому числі за перетікання реактивної електроенергії, за розрахунковий період (тобто період часу, за який визначається обсяг спожитої електроенергії, величина потужності, та здійснюються відповідні розрахунки) банківськими коштами та виконує інші умови, визначені цим договором.

Пунктами 3.2.-3.4. договору споживача зобовязано: здійснювати оплату за використану електричну енергію, за перетікання реактивної енергії, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період відповідно до встановлених засобів обліку електроенергії, класу споживання та за діючими на період розрахунку тарифами, з урахуванням податку на додану вартість, виключно у грошовій формі згідно з умовами договору; здійснювати оплату за послуги з компенсації реактивної електричної енергії згідно з Додатком №5.

Позивачем умови договору виконано, а саме, на підставі зазначеного договору позивач відпустив 1-ому відповідачеві активної електричної енергії за період з грудня 2005р. по квітень 2008р. на суму 1842986,27грн.

Факт споживання електричної енергії у вказаному обсязі підтверджений актами про використану електричну енергію та рахунками енергопостачальної організації на оплату активної електроенергії.

Перший відповідачем умови договору виконано неналежним чином.

Так, за спожиту електроенергію 1-им відповідачем сплачено частково, внаслідок чого станом на момент подання позову за ним рахувалась заборгованість зі сплати активної електричної енергії за період з грудня 2005р. по квітень 2008р. в сумі 146176,21грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної норми позивачем за період з грудня 2005р. по квітень 2008р. (включно) нараховано інфляційні витрати в розмірі 41999,93грн. та 3% річних в розмірі 6257,73грн.

В процесі розгляду справи 1-й відповідач позов не визнав, просив замінити первісного відповідача –Військову частину А-2183 на належного відповідача –КЕВ м. Миколаєва, з тих підстав, що кошти на оплату споживання відповідачем електроенергії кошторисом не передбачено та не надходять до нього, а здійснення стягнення з рахунків відповідача, де відсутні такі призначення для сплати споживання електроенергії є бюджетним порушенням. Крім того, відповідно до Договору поруки №05П від 26.02.07р. зобов’язання по здійсненню оплати та фінансування витрат за спожиту Військовою частиною А-2183 електроенергію покладено на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Миколаєва, тому позов повинен був пред’являтися не до відповідача, а до квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва, на якого покладено повноваження по здійсненню оплати та виділяються грошові кошти для сплати за спожиту військовою частиною А-2183 електроенергію.

Керуючись наведеними обставинами, господарський суд ухвалою від 05.08.08р. залучив в якості другого відповідача у справі Квартирно-експлуатаційний відділ м. Миколаєва.

26.02.2007р. між ВАТ ЕК “Миколаївобленерго” (кредитор по договору), Миколаївським обласним військомісаратом (боржник) та КЕВ м.Миколаєва (поручитель) було укладено договір поруки №05/п, за умовами якого КЕВ м.Миколаєва поручається перед кредитором боржника за виконання останнім свого обов’язку по сплаті за спожиту електричну енергію, згідно договору про постачання електричної енергії №56/189 від 25.11.2005р. з 01.01.2007р.

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов’язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. При цьому поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пункти 2.1 та 2.2 укладеного між сторонами договору поруки повністю відповідають приписам ст. 554 ЦК і не містить будь-яких застережень.

Другим відповідачем умови договору поруки виконані частково, здійснено оплату за активну електроенергію за квітень 2008 року в сумі 53504,08 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 140929,79 грн., з яких: 92672,13 грн. –борг за активну електроенергію, 41999,93 грн. –збитки від інфляції, 6257,73 грн. –3% річних.

Згідно ст.193 ГК України та ст. 526 ЦК України суб’єкти господарювання повинні виконувати зобов’язання належним чином відповідно до вимог закону, інших нормативно-правових актів, договору.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи положення ст. ст. 625, 629 ЦК України, відповідно до яких, договір є обовязковим для виконання сторонами, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання, заперечення 1-ого відповідача суд вважає необґрунтованими.

Заперечення проти позову другого відповідача суд також вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем, у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника, після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Другим відповідачем не надано суду доказів існування наведених у ст. 559 ЦК обставин, тому зобовязання поруки, встановлені договором №05/п від 26.02.2007р., підлягають виконанню 2-им відповідачем згідно із законодавством України.

Заперечення 2-го відповідача щодо його обов’язку оплачувати лише ту електроенергію, фінансування якої здійснюється з бюджету, а саме: отриману задля утримання, експлуатації та обслуговування її казармено-житлового фонду, будівель, споруд, та об’єктів, що належать Збройним Силам України, суд вважає надуманими та безпідставними, оскільки споживачем електроенергії є військова частина, яка отримує її саме для виконання тих цілей, завдань та функцій, які покладені на Збройні Сили України.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню частково, з урахуванням сплаченої другим відповідачем суми.

На підставі ст. 49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 44,49,82-85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Війскової частини А-2183, 55200, Миколаївська область, м. Первомайськ, код 07660998) та з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Миколаєва (54056, м.Миколаїв, пр.Миру, 62-А, ) на користь Відкритого акціонерного товариства Енергопостачальної компанії “Миколаївобленерго”, 54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40 (п/р 01 в Державному ощадному банку України, МФО 326261, ) 92672,13 грн. заборгованості за спожиту активну електроенергію - солідарно.

3. Стягнути з Війскової частини А-2183, 55200, Миколаївська область, м. Первомайськ, код 07660998) та з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Миколаєва (54056, м.Миколаїв, пр.Миру, 62-А, ) на користь Відкритого акціонерного товариства Енергопостачальної компанії “Миколаївобленерго”, 54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40 (п/р 0060 у МФ КБ “Приватбанк”, МФО 326610, ) 41999,93 грн. збитків від інфляції, 6257,73грн. –3% річних, 1409,30 грн. держмита та 118,0 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - солідарно.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання апеляційної скарги, або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Т.Є.Моргуленко