ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

09.09.2008

Справа №2-1/7377-2008

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», (02092, м. Київ, вул. Алма-Атинська, 37) в інтересах Сімферопольської філії Відкритого акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», (95493, м. Сімферополь, вул. Монтажна, 11),

до відповідачів:

1.          Виконавчого комітету Євпаторійської міської ради, (97400, АР Крим, м. Євпаторія, пр. Леніна, 2),

2.          Кримського підприємства «Бюро реєстрації та технічної інвентаризації м. Євпаторія», (97412, АР Крим, м. Євпаторія, вул. Некрасова, 45),

про визнання права власності,

Суддя Л.О. Ковтун

представники:

від позивача - Трушнікова О.О. – юрисконсульт, дов.№252 від 25.12.2007р.

від відповідачів:

1.          Кобякова Л.Б. – головний спеціаліст юридичного відділу, дов. № 1017/02-29 від 26.10.2005р.

2.          не з’явився, повідомлений належним чином,

Суть спору: Відкрите акціонерне товариство «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» в інтересах Сімферопольської філії Відкритого акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» звернулось до господарського суду АР Крим із позовною заявою до Виконавчого комітету Євпаторійської міської ради та Кримського підприємства «Бюро реєстрації та технічної інвентаризації м. Євпаторія» про визнання права власності на об’єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: АР Крим, м. Євпаторія, вул. Загородня, 24а та складаються з: будинку стандартного типу (диспетчерська) – літер А, інвентарний номер 23; приміщення для ГСМ – літер Г, інвентарний номер 25; приміщення для газо сварки – літер Д, інвентарний номер 26; навіс – літер д, інвентарний номер 27; склад для вугілля – літер Е, інвентарний номер 28; котельня – літер Ж, інвентарний номер 29; бокси – літер З, інвентарний номер 30; приміщення для електрослюсарного обладнання – літер К, інвентарний номер 31; склад для піску – літер Б, інвентарний номер 33; будівельний вагончик – літер В, інвентарний номер 34; приміщення побутовки – літер И, інвентарний номер 35; приміщення для путейського інструменту – літер П, інвентарний номер 504; приміщення для слюсарного інструменту – літер Р, інвентарний номер 505; приміщення літнього душу (сантехвузел) - літер Н, інвентарний номер 506.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що спірне майно належить йому на праві власності з часу передачі зазначеного майна у 2001 році Міністерством транспорту України до статутного фонду товариства.

Відповідачі позов не визнали за мотивами викладеними у відзивах на позовну заяву, зазначили що позивач не є власником спірного майна, оскільки правова реєстрація на оспорювані об’єкти у відповідних органах не провадилась, відтак у позивача відсутнє матеріальне право на звернення до суду із зазначеним позовом.

Суд вважає, що матеріали справи в достатній мірі характеризують відносини між сторонами, у зв’язку з чим підстав для відкладення розгляду справи не вбачає.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідив надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно Статуту позивача, Відкрите акціонерне товариство «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» засновано відповідно до наказу міністерства транспорту України від 30.10.2001р. №746 шляхом перетворення державного підприємства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» у відкрите акціонерне товариство в порядку, передбаченому Указом Президента України від 15.06.1993року №210 «Про корпоратизацію підприємств».

Засновником та єдиним акціонером товариства є держава в особі Міністерства транспорту та зв’язку України, що є правонаступником Міністерства транспорту України.

У пункті 1.2 Статуту позивача зазначено, що товариство є правонаступником усіх прав та обов’язків державного підприємства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту».

Актом передачі від 30.10.2001р. Міністерство транспорту України передало у власність ВАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» нерухоме майно, до складу якого входить нерухоме майно, що розташоване на території Євпаторійської філії ВАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» по вул. Загородня, 24а.

Вподальшому, наказом Міністерства транспорту України №44 від 25.01.2002р. Євпаторійську філію відкритого акціонерного товариства «Київ-Дніпровське МППЗТ» реорганізовано у виробничу дільницю Сімферопольської філії цього підприємства.

Як свідчать матеріали справи, позивач листами від 22.08.2007р. та 08.10.2007р. звернувся до відповідачів для оформлення права власності на спірне майно.

Таким чином, спірне майно увійшло до статутного фонду ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Проте, відповідачами у реєстрації права власності відмовлено із посиланням на відсутність документів, передбачених п. 6.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, що затверджено наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5.

У зв’язку із чим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень статті 25 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на час створення ВАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», юридична особа діє на підставі статуту (положення). Приписами статі 26 Цивільного кодексу УРСР встановлено, що юридична особа має цивільну правоздатність відповідно до встановлених цілей її діяльності. При цьому, правоздатність юридичної особи виникає з часу затвердження її статуту або положення юридичної особи, а у випадках, коли такі статутні документи підлягають реєстрації, з часу їх реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, ВАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» засноване 30.10.2001р. Засновником товариства виступило Міністерство транспорту України.

Чинне законодавство презюмує добросовісне (правомірне) володіння майном, якщо інше не буде встановлено судом.

Приписами статті 85 Господарського кодексу України встановлено, що господарське товариство є власником майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески.

Зазначена норма кореспондується із приписами статті 12 закону України «Про господарські товариства», відповідно до якої товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Статтею 20 ГК України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб’єктів господарювання та споживачів. Кожний суб’єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання наявності або відсутності прав.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду звертаються особи за захистом своїх порушених чи оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, що кореспондується із положеннями статті 21 ГПК України, де до позивачів віднесено осіб, які пред’явили позов або в інтересах яких пред’явлено позов саме про захист порушеного права чи охоронюваного законом інтересу.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а стаття 16 ЦК України передбачає право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права і інтересу. Частиною 2 цієї статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Системний аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок, що захисту судом підлягає цивільне право, яке порушене, не визнається чи оспорюється.

Юридична зацікавленість позивача у вирішенні спору судом, покладає на нього обов’язок довести, що його цивільні права відповідачем порушені, не визнаються чи оспорюються.

Враховуючи те, що право власності на оспорюване майно набуто позивачем правомірно, незаконність його набуття не встановлена судом, у той час як відповідачі своїми діями щодо відмови в реєстрації зазначеного права перешкоджають ВАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» вільно володіти, користуватись та розпоряджатись ним, суд вважає, що наявні підстави для визнання за позивачем права власності на об’єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: АР Крим, м. Євпаторія, вул. Загородня, 24а.

Вступна і резолютивна частини рішення оголошені в судовому засіданні 28 серпня 2008 року.

Рішення оформлене відповідно до ст.84 ГПК України і підписане 02 вересня 2008 року.

На підставі викладено, керуючись ст.49, ст.82-84, ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за Відкритим акціонерним товариством «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», (02092, м. Київ, вул. Алма-Атинська, 37, ідентифікаційний код у ЄДРПО України 04737111) право власності на об’єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: АР Крим, м. Євпаторія, вул. Загородня, 24а та складаються з: будинку стандартного типу (диспетчерська) – літер А, інвентарний номер 23; приміщення для ГСМ – літер Г, інвентарний номер 25; приміщення для газо сварки – літер Д, інвентарний номер 26; навіс – літер д, інвентарний номер 27; склад для вугілля – літер Е, інвентарний номер 28; котельня – літер Ж, інвентарний номер 29; бокси – літер З, інвентарний номер 30; приміщення для електрослюсарного обладнання – літер К, інвентарний номер 31; склад для піску – літер Б, інвентарний номер 33; будівельний вагончик – літер В, інвентарний номер 34; приміщення побутовки – літер И, інвентарний номер 35; приміщення для путейського інструменту – літер П, інвентарний номер 504; приміщення для слюсарного інструменту – літер Р, інвентарний номер 505; приміщення літнього душу (сантехвузел) - літер Н, інвентарний номер 506.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ковтун Л.А.