ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24
червня 2008 р.

Справа
№ 6/144-2/182-14/99

за позовом                          ПП ОСОБА_1

АДРЕСА_1(ОСОБА_2 АДРЕСА_2)

до відповідача                   ПП ОСОБА_3

АДРЕСА_3

Cуддя  Булка Володимир Ігорович

При секретарі   Кріцак Василь Мирославович

Представники:

Від
позивача:  ОСОБА_2. - представник,
(довіреність №502 від 03.07.06р.)

Від
відповідача: не з"явились

Представнику
позивача роз"яснено права та обов"язки на підставі ст.ст.20,22 ГПК
України.

СУТЬ
СПОРУ: заявлений позов про стягнення штрафних санкцій та відшкодування
завданих
збитків за договором комісії №05/03 від 21.05.03  (про стягнення 155 732,53грн.                                  з них:53
139,75грн. пені; 81 639,08грн. інфляційних та 20 953,7грн. - 3% річних).

Позивач позовні вимоги підтримує,
просить позов задоволити, свої обгрунтування виклав у позовній заяві.

Відповідач в засідання суду не
з"явився, причину неявки не повідомив.

За наведених обставин та в силу ст.75
ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами без участі
відповідача, якого належно повідомлено про час, дату та місце проведення
засідання суду, що підтверджується повідомленням про вручення поштового
відправлення №8822368 від 19.06.08.

Заслухавши представника позивача та
розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до укладеного договору комісії
№05/03 від 21.05.03 між приватним підприємцем ОСОБА_1.  та приватним підприємцем ОСОБА_3., комісіонер
(ПП ОСОБА_3.) зобов'язувався за дорученням комітента (ПП ОСОБА_1.) здійснити в
інтересах останнього від свого імені угоду про продаж вживаного одягу з третьою
особою.                Як вбачається з
вищезазначеного договору, комітент зобов'язався надавати комісіонеру товар,
приймати товар, що повертається комісіонером, а також приймати щомісячний звіт
про реалізацію товару від  комісіонера.

В засіданні суду представник позивача
зазначив, що  пунктом 4 даного договору
передбачено, що комітент повинен був виплачувати винагороду комісіонеру у
розмірі 10% від суми виручки, отриманої від продажу товару, що і було виконано
і даний факт підтверджується накладними, а саме: №3138 від 10.06.03, №160 від
05.07.03, №195 від 23.08.03. та №174 від 28.07.03. Позивач передав товар
комісіонеру для реалізації на загальну суму 28 3580,25грн.

Відповідно до п.2.6. договору,  відповідач зобов'язаний  передавати виручку за проданий товар протягом
30 днів з моменту її одержання від покупця, а згідно з п.2.7. та п.2.9.      відповідач зобов'язаний повертати
нереалізований товар протягом 30 днів з моменту одержання та щомісячно подавати
письмовий звіт про стан реалізації.

Позивач
зазначив, що відповідач товар одержав, але не виплатив обумовлений договором
розмір відсотків від суми виручки, нереалізований товар також не був повернутий
позивачу, що свідчить про невиконання
обов'язків за договором.

Станом
на 01.05.06 заборгованість відповідача за договором комісії №05/03 від
21.05.03 перед позивачем становить 283580 грн 25 коп.

Пунктом 6 договору передбачено, що
сторони за цим договором несуть відповідальність згідно з чинним
законодавством.

Пеня по даному договору нараховувалась в
період з 01.05.05 по 30.04.06, оскільки строк пред'явлення даного позову  не сплив, а також у відповідності до ч.2 ст.
258 ЦКУ, якою встановлено 1 рік позовної давності для стягнення пені.

Відповідно до п.10.1 вищезазначеного
договору  в разі непроведення повного
розрахунку за товар в зазначений термін комісіонер сплачує пеню в розмірі 0,5%
від суми залишку товарів за кожен день прострочки. Позивач  нарахував відповідачу пеню в розмірі  53 139,75грн.

Відповідач
подав відзив на позовну заяву , в котрому зазначає, що вказана позивачем сума,
283 580,25грн., виплачена повністю, а тому вимоги позивача щодо наявності боргу
у зв'язку з несплатою вважає безпідставними та зазначає наступне. По накладній   № 138
від   10.06.03 ПП   ОСОБА_1.
поставив  вживаного одягу на суму
29910 грн. Того ж дня відповідач (ПП ОСОБА_3.) провів повний  розрахунок з позивачем, що підтверджується
касовим чеком з відповідною інформацією, вибитий на реєстраторі розрахункових
операцій ПП ОСОБА_1. від 10.06.03 на суму 29 910,00 грн.

По накладній № 174 від 28.07.03 ПП
ОСОБА_1. поставив  вживаного одягу на
суму

48
400,98 грн. 30.07.03 ПП ОСОБА_3. здійснив повну проплату за товар, що
підтверджується  квитанцією до
прибуткового касового ордера від 30.07.03 з підписом головного бухгалтера ІШ
ОСОБА_1. - ОСОБА_4. та з відбитком круглої печатки сіро-синього кольору ПП
ОСОБА_1. на суму 48 400,98грн.

По накладній №195 від 23.08.03 ПП ОСОБА_1
поставив вживаного одягу на суму

109
638,13грн. 30.08.03 ПП ОСОБА_3 здійснив повну оплату за товар, що
підтвержджується прибутковим касовим ордером від 30.08.03 з підписом головного
бухгалтера ПП ОСОБА_1. - ОСОБА_4. та з відбитком круглої печатки сіро-синього
кольору ПП ОСОБА_1. на суму

109
638,13грн.

По накладній №  160 від 05.07.03 ПП ОСОБА_1 поставив
вживаного одягу на суму

95
631,14 грн. 10.07.03 ПП ОСОБА_3. здійснив повну оплату товару, що
підтвержджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 10.07.03 з
підписом головного бухгалтера ПП ОСОБА_1. - ОСОБА_4   та
з   відбитком   круглої
печатки   сіро-синього   кольору
ПП ОСОБА_1. на суму 95 631,14грн.

Беручи до уваги вищевикладене, суд
приходить до висновку про задоволення позову і виходить з наступних підстав.

Пунктом 6 договору передбачено, що
сторони за цим договором несуть відповідальність згідно з чинним
законодавством.

У відповідності до п.4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільний кодекс України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому виконання сторонами
зобов'язань, по даному договору регулюються Цивільним кодексом України від
16.01.03.

У відповідності до частини 1 статті 509
Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16 січня 2003 року, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має
право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею
526 частиною 1 Цивільного кодексу України передбачені загальні умови виконання
зобов'язання, а саме  зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог
щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої
сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань
є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законами або
договором.

Таким чином на підставі норм чиннного
цивільного та господарського кодексу позивачем вжито всіх заходів досудового
врегулювання спору, які не дали результатів, а тому останній звернувся до суду
за захистом порушеного права.

Внаслідок того, що відповідач не  виконав зобов"язання за договром комісії
№05/03 від 21.05.03 на час пред"явлення позову , за відповідачем рахується
заборгованість  в сумі

283
580,25 грн.

Суд приходить до висновку, що
представлені відповідачем квитанції до прибуткового касового ордера не можуть
вважатися належними доказами факту оплати позивачу суми коштів за товар
відпущений по вищевказаним накладним, так як не відповідають встановленим
нормам та вимогам.

Типова форма прибуткового касового
ордеру затверджена наказом Держкомстату України №263 від 27.07.98. Цим же
наказом затверджено інструкцію про порядок застосування, зокрема і порядок
заповнення Прибуткового касового ордеру, передбачено, що квитанція до
прибуткового касового ордера, повинна бути завірена підписами головного
бухгалтера і касира та печаткою підприємства та видається на руки особі, яка
здала гроші.

На
всіх представлених відповідачем квитанціях немає ряду реквізитів які є
обов'язковими для даного виду документів, а саме : на квитанціях до
прибуткового касового ордеру відсутній номер прибуткового касового ордеру до
якого вони видавались; немає підпису відповідальної особи - касира, яка мала б
отримати відповідні кошти; не вказано дати накладних які є підставою для
оплати.

Представлений
відповідачем  касовий чек, вибитий на
реєстраторі розрахункових операцій ПП ОСОБА_1. від 10.06.03 на суму 29
910,00грн. підтверджує  факт внесення
відповідачем в касу позивача зазначеної суми коштів, але не підтверджує факт
оплати поставленого відповідачутовар по накладній   № 138 від 10.06.03. Як зазначено в касовому
чеку, ним проведено оплату за дві партії вживаного одягу в кількості 9 979
одиниць по ціні 1,50 грн. кожна.
Загальна сума оплати по даному чеку становить 29 910,00грн. Проте, як вбачається
з накладної № 138 від 10.06.03 відповідачу відвантажено одну партію вживаного
одягу в кількості 19 940 одиниць, а тому представлений відповідачем чек не
підтверджує факт проведення ним оплати за відвантажений позивачем товар по
накладній № 138 від 10.06.2003р.

Відповідно
до пунктів 2.10, 3.2 Положення про ведення касових операцій у національній
валюті в Україні (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) уся
готівка, що надходить до кас підприємств, має своєчасно та в повній сумі
оприбутковуватися в їх касах. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств,
веденням касової книги згідно з п.4.2 цього Положення, є здійснення такими
підприємствами обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень з
оформленням цих операцій у встановленому порядку прибутковим касовим ордером з
видачею відповідної квитанції та відображенням у касовій книзі в день одержання
підприємством готівкових коштів. Приймання готівки касами підприємств, у тому
числі й одержаної з банку, проводиться за прибутковими касовими ордерами,
підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником
підприємства. Про приймання готівки видається квитанція за підписами головного
бухгалтера або особи, уповноваженої керівником підприємства, і касира,
засвідчена печаткою підприємства.

Відповідно до ст.193 ГК України суб”єкти
господарювання повинні виконувати господарські зобов”язання належним чином,
вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання зобов”язання.

Згідно 625 ЦКУ, боржник, який
прострочив виконання грошового забов"язання , на вимогу кредитора  забов"язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не
встановлено інший розмір процентів.

Договором комісії №05/03 від 21.05.03
не встановлено розміру річних від простроченої суми. Відповідно, розрахунок
трьох процентів річних від простроченої суми за весь час заборгованості
становить 20 953,70грн., а відшкодування інфляції за весь час прострочення
дорівнює 81 639,86грн., що підтверджується матеріалами справи, зокрема
розрахунками, що є додатками до позовної заяви.

Викладені вище обставини
підтверджуються матеріалами справи, зокрема,
і на думку суду є обгрунтованими, тому суд приходить до висновку про
задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст.49
ГПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.124 Конституції України,
ст.ст.509, 526, 625 ЦК України, ст.193 ГПК України,  ст.ст.49, 82-84 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

позов  задоволити.

Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_3, с.Грабовець, Богородчанського р-ну ( код НОМЕР_1) на користь
приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ( код НОМЕР_2)

53
139,75грн. пені, 81 639,08грн. інфляційних збитків, 20 953,70грн.- 3%
річних,  1 771,33грн.  державного мита та 118,00грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у
разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного
строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84
Господарського процесуального кодексу України.

Суддя
Булка
Володимир Ігорович

Рішення підписане 26.06.08.

Виготовлено в АС
"Діловодство суду"

Помічник судді Гандера
М.В.