Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
УХВАЛА

Від
"18" червня 2008 р.                                                            Справа
№ 2/901

Господарський
суд Житомирської області у складі:

головуючого -
судді Тимошенко О.М.

при секретарі
Стародуб Л.Ф.

за участю
представників сторін

від позивача
Сторожук О.В. (директор)

від відповідача
ОСОБА_2. (представник за довіреністю)

за участю
представника ДВС Дідківського А.С.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м.Житомирі подання підрозділу примусового
виконання рішень головного управління юстиції у Житомирській області по справі

за позовом  Приватного виробничо-комерційного
підприємства "Будресурси" (м. Житомир)

до  Приватного підприємця ОСОБА_1 (м. Житомир)

про стягнення
94604,91 грн. боргу, пені та інфляційних,

встановив:

Рішенням
господарського суду Житомирської області від 20.04.04 було задоволено позовні
вимоги Приватного виробничо-комерційного підприємства "Будресурси"
заявлені до Приватного підприємця ОСОБА_1 та стягнуто з відповідача на користь
позивача 83886грн. основного боргу, 10718,91грн. інфляційних, 946,05грн.
судових витрат пов'язаних зі сплатою держмита та 118,00грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видано наказ.

05.12.07р. до
господарського суду надійшло  подання
№6992/14 від 27.11.07 підрозділу примусового виконання рішень відділу державної
виконавчої служби головного управління юстиції у Житомирській області в якому з
посиланням на ст.50 Закону України "Про виконавче провадження"
ставиться питання про виділення в натурі 51/100 ід.ч. житлового будинку
АДРЕСА_1  та 0,0510 га земельної ділянки,
які належать боржнику, а також про визначення частки боржника у майні, яким
вона володіє спільно з її подружжям ОСОБА_3, та надати дозвіл на звернення
стягнення на це майно.

В судовому
засіданні представник виконавчої служби та представник стягувача (позивача)
підтримали подання.

Представник
боржника вважає, що подання задоволенню не підлягає.

Заслухавши
учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи господарський суд
приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Відповідно до
ст. 50 ч.8 Закону України «Про виконавче провадження», на яку посилається автор
подання, у випадках коли  боржник  володіє
майном спільно з іншими особами, стягнення звертається  на
його  частку,  що
визначається судом за поданням державного  виконавця.

Дійсно,
відповідно до ст. 60 ч.1 Сімейного кодексу України майно,  набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові  на  праві
спільної  сумісної  власності.

Тобто в даному
випадку майно, яке набуте в період шлюбу чоловіком відповідача належить на
праві спільної сумісної власності подружжю.

Відповідно до
ст. 70 цього ж кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності  подружжя,  частки
майна дружини та чоловіка є рівними, якщо  інше
не  визначено  домовленістю
між  ними   або
шлюбним договором. При  вирішенні  спору
про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя
за обставин,  що мають істотне значення,  зокрема
якщо  один  із
них  не  дбав
про матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав,  знищив чи пошкодив
спільне  майно, витрачав його на шкоду
інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини,  чоловіка може бути збільшена,  якщо з нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син,
дочка,  за умови,  що розмір аліментів,  які вони одержують,  недостатній
для   забезпечення   їхнього
фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до
ст.73 цього ж кодексу за зобов'язаннями одного з подружжя  стягнення
може  бути накладено лише на його
особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка
виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на  майно,
яке  є  спільною сумісною  власністю подружжя,  якщо судом встановлено,  що договір був укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї і  те,  що
було одержане за договором, використано на її потреби.

Проаналізувавши
вказані норми закону господарський суд приходить до висновку, що:

- Стягнення за
зобов'язаннями боржника може бути звернене на майно боржника, яке виділене йому
в натурі.

- Майно
спільної сумісної власності подружжя може бути виділене в натурі лише за згодою
подружжя, або за рішенням суду. При цьому поділ майна подружжя в судовому
порядку проводиться в позовному провадженні із залученням в якості сторін по
справі обох з подружжя. Лише в позовному провадженні суд може з'ясувати питання
про можливість відступити від засад рівності часток подружжя шляхом дослідження
всіх необхідних для цього обставин.

Враховуючи
викладене господарський суд приходить до висновку про відсутність у
господарського суду повноважень визначати частку майна одного з подружжя у
спільній сумісній власності.

Щодо вимоги
державного виконавця про виділення в натурі майна боржника, господарський суд
зазначає таке.

Державним
виконавцем встановлено, що боржнику належить 51/100 частина житлового будинку
АДРЕСА_1, тобто частка боржника є визначеною, а отже визначенню в судовому
порядку не потребує.

Звернення
державного виконавця з поданням про виділення частки боржника в натурі не
передбачено діючим законодавством.

Разом з тим
статтею 366 ЦК України визначено, що кредитор співвласника майна,  що є
у  спільній  частковій власності,  у разі недостатності у нього іншого майна, на
яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із
спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Таким чином в
даному випадку стягувач може пред'явити позов про виділення 51/100 частини
зазначеного будинку.

Керуючись ст. ст.
86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в
задоволенні подання.

Ухвала може
бути оскаржена протягомдесяти днів починаючи з дня наступного після підписання.

Дата
підписання 20.06.08.

Суддя
Тимошенко О.М.

Друк. : О.М.
Тимошенко

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу