ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2008 р.

№ 16/471

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів:

Коваленка В.М.,

Заріцької А.О.,

Продаєвич Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Анел", м. Київ

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.06.2008

у справі

№ 16/471 господарського суду Кіровоградської області

за позовом

до

Дочірнього підприємства "Кіровоградбуд-Універсал" Відкритого акціонерного товариства "Кіровоградбуд", м. Кіровоград

Товариства з обмеженою відповідальності "Анел", м. Київ

про

визнання недійсним договору та повернення майна

за участю представників сторін:

від позивача:

від відповідача:

не з'явилися

Храбан О.Л. за дов. від 30.05.2008,

Д'яченко С.О. за дов. від 24.09.2008

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2007 року Дочірнє підприємство "Кіровоградбуд-Універсал" Відкритого акціонерного товариства "Кіровоградбуд" (надалі – ДП "Кіровоградбуд-Універсал") звернулося до господарського суду Кіровоград-ської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Анел" (надалі –ТОВ "Анел") про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.12.2004 та про зобов'язання повернути позивачеві недобудований комплекс будівель і споруд, розташований за адресою: Кіровоградська обл., м. Знам'янка, вул. Петровського, 154, що є предметом спірного договору.

Позов вмотивовано тим, що позивач виступив учасником (власником майна) Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан" із часткою у статутному фонді 97 %, у результаті реорганізації товариство у 2007 році виключено із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і ДП "Кіровоградбуд-Універсал" є його правонаступником згідно ухвали господарського суду Кіровоградської області від 27.02.2007 у справі №3/402.

Укладена ТОВ "Титан" в особі генерального директора угода купівлі-продажу від 23.12.2004, за твердженням позивача, має бути визнана недійсною як така, що не відповідає вимогам закону, оскільки при її вчиненні директор не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності. Крім того, на час укладення договору діяла заборона на відчуження майна, так як постановою державного виконавця ДВС Ленінського РУЮ м. Кіровограда був накладений арешт на все майно ВАТ "Кіровоградбуд" та його дочірніх підприємств, яким є позивач, що знаходився у вирішальній залежності з ТОВ "Титан", як асоційоване підприємство.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 13.03.2008 (суддя: Коротченко Л.С.) у задоволенні позову відмовлено з огляду на те, що ТОВ "Титан" на час укладення спірного договору було самостійною юридичною особою, яке не мало відношення до майна ВАТ "Кіровоградбуд" і його дочірніх підприємств, та за змістом Статуту товариства директор, вчиняючи дії щодо продажу нерухомого майна, мав необхідний для цього обсяг цивільної дієздатності.

За апеляційною скаргою ДП "Кіровоградбуд-Універсал" вказане судове рішення переглянуто в апеляційному порядку і постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.06.2008 (судді: Павловський П.П. –головуючий, Швець В.В., Чус О.В.) скасоване з прийняттям нового рішення про задоволення позову, а саме: зобов'язано ТОВ "Анел" повернути майно ДП "Кіровоградбуд-Універсал" –недобудований комплекс будівель і споруд, розташований за адресою: Кіровоградська область, м. Знам'янка, вул. Петровського, 154.

Постанова суду апеляційної інстанції вмотивована тим, що угоди по розпорядженню майном на суму, що перевищує 0,50 грн., потрібно було укладати лише за рішенням загальних зборів учасників ТОВ "Титан"; спірна угода укладена в порушення вимог частини 2 статті 203 Цивільного кодексу України.

Окрім того, судом визнано, що ТОВ "Титан" через корпоративні зв'язки знаходилось від ВАТ "Кіровоградбуд" та ДП "Кіровоградбуд-Універсал" у вирішальній залежності і в силу існування арештів, накладених органами ДВС на майно ВАТ "Кіровоградбуд" і всіх його дочірніх підприємств, не мало право відчужувати будь-яке майно.

У поданій до Вищого господарського суду України касаційній скарзі та доповненнях до неї ТОВ "Анел" просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі.

Скаржник стверджує, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному дослідженні обставин справи.

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 26.09.2008 № 02-12/І/195 призначено колегію суддів у складі: Коваленко В.М.- головуючий, судді – Заріцька А.О., Продаєвич Л.В.

Відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання суду (ухвала Вищого господарського суду України від 04.09.2008, надіслана сторонам у справі –04.09.2008 року), проте, позивач не скористався правом, наданим йому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України щодо участі у засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Предметом даного позову є матеріально-правова вимога ДП "Кіровоградбуд-Універсал" в особі ліквідатора про визнання недійсним нотаріально завіреного договору купівлі-продажу від 23.12.2004, укладеного між ТОВ "Титан" (продавець) та ТОВ "Анел" (покупець), предметом якого є недобудований комплекс будівель і споруд, розташований за адресою: Кіровоградська область, м. Знам'янка, вул. Петровського, 154 і належить продавцю на праві власності на підставі рішення господарського суду Кіровоградської області від 25.05.2004 року.

Як зазначено у пункті 7.1 розділу 7 договору від 23.12.2004, вказаний об'єкт нерухомості не знаходиться під арештом, судових справ щодо нього немає; згідно довідки з Єдиного реєстру заборон від 23.12.2004 № та витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 23.12.2004 №2122429 недобудований комплекс будівель і споруд не перебуває.

Оскаржуваною постановою Дніпропетровський апеляційний госпо-дарський суд визнав, що при укладенні спірної угоди купівлі-продажу генеральний директор ТОВ "Титан" не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності; договір укладено під час дії постанови державного виконавця ВДВС Ленінського РУЮ м. Кіровограда від 30.03.2000 про накладення арешту на все майно, що належить ВАТ "Кіровоградбуд" та його дочірнім підприємствам, з яким, за висновком суду апеляційної інстанції, ТОВ "Титан" знаходилося у вирішальній залежності, як-то визначено статтею 126 Господарського кодексу України.

За таких обставин, апеляційний господарський суд задовольнив апеляційну скаргу ДП "Кіровоградбуд-Універсал", скасував рішення місцевого господарського суду, задовольнив позов, зобов'язав ТОВ "Анел" повернути майно ДП "Кіровоградбуд-Універсал" –недобудований комплекс будівель і споруд, розташований за адресою: Кіровоградська область, м. Знам'янка, вул. Петровського, 154.

Постанову суду апеляційної інстанції не можна визнати законною, зважаючи на таке.

Як встановлено господарським судом, спірний договір від імені ТОВ "Титан" укладено директором цього товариства.

Статутом ТОВ "Титан" визначено, що вищим органом управління є збори учасників товариства (пункт 8.1 Статуту), до виключної компетенції яких відноситься затвердження угод на суму більш як 50000 крб. (пункт 8.6"д" Статуту). На підставі цього суд апеляційної інстанції зробив висновок, що повноваження генерального директора товариства по розпорядженню майном обмежуються цією сумою. Проте, апеляційним господарським судом не враховані як інші положення Статуту товариства, зокрема, пункти 8.15, 8.18, 8.20 Статуту, згідно з якими управління поточною діяльністю товариства здійснюється виконавчим органом –генеральним директором, який вирішує всі питання діяльності товариства, крім тих, що віднесені до компетенції зборів учасників товариства, генеральний директор має право без довіреності виконувати всі дії від імені товариства, так і приписи Закону України "Про господарські товариства", зокрема, статті 59, яка визначає обсяг компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю і не передбачає обмежень повноважень директора .

Відповідно до статті 62 Закону України "Про господарські товариства" у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства.

Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції дирекції (директора).

Дирекція (директор) підзвітна загальним зборам учасників і організує виконання їх рішень. Дирекція (директор) не вправі приймати рішення, обов'язкові для учасників товариства.

Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами.

Генеральний директор має право без довіреності виконувати дії від імені товариства. Інші члени дирекції також можуть бути наділені цим правом.

Наведене свідчить, що директор при укладенні спірної угоди від імені товариства діяв в межах повноважень, передбачених Статутом ТОВ "Титан".

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що компетенція зборів учасників товариства не передбачає будь-яких обмежень чи заборон щодо вирішення його директором питань діяльності товариства в частині вчинення дій щодо ведення господарської діяльності, зокрема, укладення будь-яких договорів від імені товариства; до компетенції зборів учасників товариства належить затвердження договорів, а не їх укладення.

А отже, судом апеляційної інстанції помилково зроблено висновок про те, що спірна угода укладена в порушення вимог частини 2 статті 203 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів вважає, що апеляційний господарський суд без урахування приписів статті 126 Господарського кодексу України, якою визначено поняття асоційованих підприємств, як групи суб'єктів господарювання - юридичних осіб, пов'язаних між собою відносинами економічної та/або організаційної залежності у формі участі в статутному фонді та/або управлінні, дійшов висновку про знаходження ТОВ "Титан" у вирішальній залежності від ВАТ "Кіровоградбуд" та ДП "Кіровоградбуд-Універсал".

За приписами цієї статті відносини економічної та/або організаційної залежності асоційованих суб'єктів виражаються у двох формах:1) участі одного суб'єкта господарювання у статутному фонді іншого; 2) участі одного в управлінні іншим. Ступінь залежності між такими суб'єктами може бути простою і вирішальною.

Вирішальна залежність між асоційованими підприємствами виникає у тих випадках, коли між ними встановлюються відносини контролю-підпорядкування за рахунок переважної участі контролюючого підприємства в статутному фонді та/або загальних зборах чи інших органах управління залежного підприємства. Однією з умов установлення вирішальної залежності між асоційованими підприємствами є згода відповідних органів Антимонопольного комітету України.

Згідно з частиною 4 статті 126 Господарського кодексу України про наявність простої та вирішальної залежності має бути зазначено у відомостях державної реєстрації залежного (дочірнього) підприємства та опубліковано відповідно до закону.

У зв'язку з цим запроваджуються відповідні правові механізми, а саме: включення до відомостей державної реєстрації залежного (дочірнього) підприємства інформації про наявність відносин простої чи вирішальної залежності від певного суб'єкта та обов'язкова публікація цієї інформації в органах масової інформації.

З урахуванням викладеного, висновок суду апеляційної інстанції про те, що ТОВ "Титан" є дочірнім підприємством ВАТ "Кіровоградбуд" на підставі реєстрації у вересні 1997 року, є таким, що не відповідає обставинам справи, за якими згідно Статуту ТОВ "Титан" є юридичною особою та власником майна як переданого йому учасниками, так і набутого на підставах, не заборонених законом. Як вбачається з пункту 1.2 договору купівлі-продажу від 23.12.2004, недобудований комплекс будівель і споруд належав ТОВ "Титан" на підставі судового рішення.

Колегія суддів касаційної інстанції також зазначає, що резолютивна частина постанови не відповідає її мотивувальній частині, з якої вбачається, що суд дійшов висновку про недійсність угоди, проте, у резолютивній частині постанови про це не вказав; постанова апеляційної інстанції у частині зобов'язання ТОВ "Анел" повернути придбане за спірним договором майно не обґрунтована нормами матеріального права та взагалі не вмотивована будь-якими доводами.

Відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України та роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 1 постанови від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, а також оцінку всіх доказів, визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.

Мотивувальна частина рішення повинна мати також посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначено права та обов'язки сторін у спірних правовідносинах.

Резолютивна частина рішення повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні і такі, що випливають з встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог.

При об'єднанні в одному провадженні кількох має бути сформульовано, що саме постановив суд по кожній позовній вимозі.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржувана постанова цим вимогам не відповідає, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, а скасоване нею законне та обґрунтоване рішення місцевого господарського суду –залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Анел" –задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.06.2008 у справі № 16/471 –скасувати.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 13.03.2008 у цій справі залишити в силі.

Головуючий:                                                    В.Коваленко

Судді:                                                                                  А. Заріцька

Л. Продаєвич