КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2008                                                                                           № 9/82

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Моторного О.А.

суддів:           Кошіля В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі           Гринчак О.І.

за участю представників:

від позивача -          Кишковський О.В.,

від відповідача -          не з’явився,від третьої особи -          не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Чернігівський завод радіоприладів"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.08.2008

у справі № 9/82 (Iвченко С.М.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТ ЧеЗаРа"

до                                                   Відкритого акціонерного товариства "Чернігівський завод радіоприладів"

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача           Відкрите акціонерне товариство „Державний експортно-імпортний банк України” в особі філії в місті Києві

про                                                  стягнення 3376209,81 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 3376209,81 грн., з яких 2 247 720,91 грн. основної заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 164 970,07 грн. 3 % річних, 265 252,94 грн. пені та 672 647,89 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 27.08.2008 у справі № 9/82 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 2 247 720,91 грн. основної заборгованості з врахуванням індексу інфляції, 164 970,07 грн. трьох відсотків річних, 26 525,29 грн. пені, 672 647,89 грн. збитків, 25 500 грн. державного мита та 118 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступне:

30.09.2003 між відповідачем та ВАТ „Державний експортно-імпортний банк України” було укладено кредитну угоду № 7603К 115, згідно якої банк надав відповідачу кредит у сумі 1 300 000,00 грн. строком по 25 грудня 2003 р. зі сплатою 21 % річних за користування кредитом.

Згідно додаткової угоди № 7603К 115-1 від 25.12.2003 до кредитної угоди № 7603К 115 від 30.09.2003 кінцевий термін повернення кредиту встановлено до 25.02.2004.

22.09.2003 відповідач направив позивачу лист № 449/151 з проханням виступити майновим поручителем по кредиту ВАТ „ЧеЗаРа” в Укрексімбанку м. Чернігова в сумі 1 300 000,00 грн. на поповнення обігових коштів для оплати по контрактах.

30.09.2003 між ВАТ „Укрексімбанк” та позивачем укладено договір застави № 7603Z192, згідно якого позивач з метою забезпечення виконання зобов’язань відповідача за кредитною угодою № 7603К 115 від 30.09.2003 заставив банку майнові права, а саме право вимоги коштів у розмірі 1 430 000,00 грн. з депозитного рахунку № 997, відкритого заставодавцю заставодержателем, відповідно до Договору про депозит із зміною суми депозиту № 7603Д14 від 18.09.2003 з додатковими угодами, чинним на момент підписання даного договору застави, укладеного між банком та позивачем на суму 5 480 000,00 грн., строком дії до 05.10.2004.

Відповідно до договору застави позивач з моменту прострочки виконання відповідачем зобов’язань по кредитному договору уступає банку право вимоги коштів з вказаного депозитного рахунку та доручає банку здійснити погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок коштів, що обліковуються на вказаному депозитному рахунку позивача.

Додатковою угодою № 7603Z192-1 про внесення змін та доповнень до договору застави № 7603Z192 від 30.09.2003, п. 1.1 договору викладено в новій редакції та визначено, що договором застави забезпечуються вимоги, які випливають як з кредитної угоди №7603К 115 від 30.09.2003, так і з додаткових угод до нього, відповідно до яких відповідачу банком надано кредит в сумі 1 300 000,00 грн. строком до 25.02.2004.

У зв’язку з невиконанням відповідачем кредитних зобов’язань, банком було здійснено звернення на предмет застави та списано з рахунку позивача 1 318 958,33 грн., що підтверджується меморіальними ордерами №№ 544, 606, 607 від 26.02.2004 та банківськими виписками від 26.02.2004 з відображенням операцій по списанню коштів з рахунку позивача та зарахування їх на позичковий рахунок відповідача.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов’язанні може бути замінений іншою стороною внаслідок виконання обов’язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов’язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Листом від 01.03.2004 № 076-001/570 банк направив позивачу копії кредитної угоди № 7603К 115 від 30.09.20003 та копію додаткової угоди № 7603К 115-1 від 25.12.2003 для набрання прав кредитора за вказаною додатковою угодою.

Позивач листом від 01.03.2004 № 301-04-025/1 повідомив відповідача про набуття прав кредитора за кредитною угодою № 7603К 115 від 30.09.20003 та додатковою угодою № 7603К 115-1 від 25.12.2003 у зв’язку з погашенням заборгованості відповідача у сумі 1 318 958,33 грн. перед банком та запропонував відповідачу погасити вказану заборгованість до 31.03.2005.

В матеріалах справи містяться листи відповідача від 30.03.2005 № 449/91 та від 29.12.2005 № 449/321, в яких він визнав борг перед позивачем у сумі 1 318 958,33 грн. та просив продовжити строк оплати вказаної заборгованості.

За період з березня 2006 р. по лютий 2008 р. між сторонами по справі були проведені заліки взаємної заборгованості, про що складались акти взаємозаліку: від 09.03.2006 № 4 на суму 2016,00 грн., від 15.03.2006 № 7 на суму 4490,00 грн., від 12.04.2006 № 8 на суму 4490,00 грн., від 15.05.2006 № 10 на суму 4490,00 грн., від 15.06.2006 № 12 на суму 4490,00 грн., від 13.07.2006 № 14 на суму 4490,00 грн., від 15.08.2006 № 15 на суму 4490,00 грн., від 14.09.2006 № 18 на суму 4490,00 грн., від 12.10.2006 № 20 на суму 4490,00 грн., від 15.11.2006 № 23 на суму 4490,00 грн., від 14.12.2006 № 25 на суму 4490,00 грн., від 15.01.2007 № 1 на суму 4490,00 грн., від 15.02.2007 № 3 на суму 4490,00 грн., від 15.03.2007 № 5 на суму 4490,00 грн., від 12.04.2007 № 7 на суму 4490,00 грн., від 15.05.2007 № 8 на суму 4490,00 грн., від 14.06.2007 № 10 на суму 4490,00 грн., від 12.07.2007 № 12 на суму 4490,00 грн., від 15.08.2007 № 14 на суму 4490,00 грн., від 13.09.2007 № 16 на суму 4490,00 грн., від 15.10.2007 № 18 на суму 4490,00 грн., від 25.11.2007 № 20 на суму 4490,00 грн., від 12.12.2007 № 21 на суму 4490,00 грн., від 15.01.2008 № 1 на суму 4490,00 грн., від 14.02.2008 № 3 на суму 4490,00 грн.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі щодо пропущення позивачем трирічної позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки відповідач, надсилаючи вказані листи та підписуючи акти взаємозаліків, визнав борг перед позивачем, а згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншу обов’язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново; час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що в актах взаєморозрахунків вказано договір поруки № 76003Z192 від 13.09.2003 і дані акти підтверджують наявність розрахунків, кредитного договору та договору поруки, проте дані акти не свідчать про здійснення розрахунків саме за кредитною угодою № 7603К 115 від 30.09.2003 та договором застави № 7603Z192 від 30.09.2003. Такі доводи колегія суддів вважає помилковими, так як в порушення ст. 33 ГПК України відповідач не надав доказів існування у нього перед позивачем заборгованості по кредиту за іншими договорами, ніж зазначені вище.

Таким чином, з урахуванням заліків взаємної заборгованості сума основного боргу відповідача перед позивачем складає 1 209 182,33 грн.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача сума боргу з урахуванням його часткового погашення та індексу інфляції за весь період від переходу прав кредитора з 01.03.2004 становить 2 247 720,91 грн., а три проценти річних складають 164 970,07 грн.

Крім того, на підставі ст. 514 ЦК України до нового кредитора перейшло право вимагати сплати пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання відповідно до ст.ст. 519, 551 ЦК України, ст. 229 ГК України у розмірі, що передбачений п. 3.4.2 договору від 30.09.2003, тобто в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Позивач нарахував суму пені у розмірі 265 252,94 грн. Однак, з урахуванням складного фінансового становища відповідача, порушення проти нього справи про банкрутство, суд першої інстанції, користуючись правом, наданим п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарсько процесуального кодексу України, обґрунтовано зменшив розмір пені до 10 % від нарахованої позивачем суми, тобто до 26 525,29 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних умов, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 225 ГК країни до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включається, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов’язання другою стороною.

У зв’язку з невиконанням відповідачем зобов’язань щодо погашення заборгованості, позивач нарахував збитки у вигляді неодержаного прибутку у сумі 672 647,89 грн., який би позивач отримав за період з 01.03.2004 по 30.06.2008 згідно договору про депозит № 7603Д14 від 18.09.2003 та договору банківського вкладу № 7604W24 від 19.10.2004 у разі погашення відповідачем перед позивачем заборгованості.

В п. 4.2.1 договору про депозит зі зміною суми депозиту № 7603Д14 від 18.09.2003 та в п. 2.1.1 договору банківського вкладу з частковою зміною суми вкладу № 7604W24 від 19.10.2004, передбачено, що вкладник має право додатково вносити кошти на рахунок (збільшувати свій вклад).

Оскільки вказані договори свідчать про відкриття депозитного рахунку позивачем, знаходження на цьому рахунку вкладу у значному розмірі та тривалий час, а також можливість позивача збільшувати розмір вкладу, вимога позивача про стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди є обґрунтованою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване та правильне рішення про задоволення позовних вимог, тому апеляційна скарга Відкритого акціонерного товариства „Чернігівський завод радіоприладів” (ВАТ „ЧеЗаРа”) не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.08.2008 у справі № 9/82 не підлягає скасуванню.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Чернігівський завод радіоприладів” (ВАТ „ЧеЗаРа”) залишити без задоволення, рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.08.2008 у справі № 9/82- без змін.

2.          Матеріали справи № 9/82 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя                                                                      Моторний О.А.

Судді                                                                                          Кошіль В.В.

Шапран В.В.