ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.10.08 р.                     Справа № 7/176

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Е.В. Сгара

При секретарі судового засідання Х.Р. Косьміній

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом: Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Харцизьких електричних мереж м. Харцизьк

До відповідача: Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк (виробнича одиниця “Шахтарськтепломережа”)

Предмет спору: стягнення суми боргу – 126 453 грн. 57 коп., пені – 12 612 грн. 46 коп., 3% річних – 5 031 грн. 97 коп., інфляційних – 8 285 грн. 00 коп.

За участю представників:

від позивача: не з’явились;

від відповідача: не з’явились.

У судовому засіданні 27.10.2008р. на підставі ст..77 ГПК України оголошено перерву до 30.10.2008р. та у судовому засіданні 30.10.2008р. розгляд справи оголошено закінченим в порядку ст..85 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство “Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Харцизьких електричних мереж м. Харцизьк звернулося з позовом до господарського суду Донецької області до Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк (виробнича одиниця “Шахтарськтепломережа”) про стягнення суми боргу – 126 453 грн. 57 коп., пені – 12 612 грн. 46 коп., 3% річних – 5 031 грн. 97 коп., інфляційних – 8 285 грн. 00 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір про постачання електричної енергії №17 від 23.07.2007р. з додатками; акти прийому-передачі за січень 2007р., за лютий 2007р., за березень 2007р.; рахунки за ак5тивну електроенергію за січень 2007р., за лютий 2007р., за березень 2007р.

У судовому засіданні 27.10.2008р. позивач пояснив, що постачання електроенергії відповідачу здійснювалось за договором про постачання електричної енергії №17 від 25.02.2004р., який приєднаний до матеріалів справи разом із супровідним листом №30/442 від 24.10.2008р. Відповідач підтвердив факт постачання електричної енергії за вказаним вище договором, що зафіксовано відповідним протоколом судового засідання.

Відповідач у відзиві №2122 від 23.10.2008р. та у судовому засіданні суму боргу у розмірі 126 453 грн. 57 коп. за січень-березень 2007р. визнав. Вимоги щодо стягнення пені у розмірі 12 612 грн. 46 коп. заперечив, посилаючись на пропущення позивачем строку позовної давності для стягнення цієї суми (1 рік). Вимоги в частині стягнення інфляційних у сумі 8 285 грн. 00 коп. та 3% річних у сумі 5 031 грн. 97 коп. відповідач не заперечив.

У судовому засіданні 27.10.2008р. відповідач заявив усне клопотання про застосування до цієї справи строку позовної давності в 1 рік в частині стягнення пені у розмірі 12 612 грн. 46 коп., що зафіксовано відповідним протоколом судового засідання.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 26 Закону України „Про електроенергетику” та п.1.3 Правил користування електричною енергією (далі по тексту ПКЕЕ), споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. ПКЕЕ регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

Пунктом 2 ст.275 Господарського кодексу України передбачено, що відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів; підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Між позивачем та відповідачем укладено договір про постачання електричної енергії №17 від 25.02.2004р. (далі по тексту Договір). Договір укладено з протоколом розбіжностей та додатками до нього, без додаткових угод.

Згідно п.9.5 Договору, його укладено на строк до 31 грудня поточного року. та договір може бути продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Відповідно до п.1 Договору, постачальник (позивач) постачає електричну енергію споживачу (відповідачу), а споживач користується електроенергією та оплачує постачальнику її вартість згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід’ємними частинами.

Відповідно до п.3 додатку №5 „Порядок розрахунків за електроенергію” до договору, оплата отриманого споживачем рахунку повинна виконуватись протягом не більше 5 календарних днів.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок та зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Позивач свої зобов’язання за договором у січні – березні 2007р. виконав належним чином, поставив відповідачу активну електроенергію та виставив відповідні рахунки на оплату, що підтверджено матеріалами справи та відповідачем. Відповідач свої зобов’язання стосовно оплати спожитої ним електричної енергії не виконав у повному обсязі, чим порушив умови договору.

У зв’язку з викладеним позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача суму боргу за активну електроенергію за січень-березень 2007р. у розмірі 126 453 грн. 57 коп., яка доведена матеріалами справи, визнана відповідачем та підлягає стягненню у повному обсязі

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного, позивач, посилаючись на здійснення відповідачем платежів за електроенергію несвоєчасно та не в повному обсязі, просить стягнути з відповідача інфляційні у сумі 8 285 грн. 00 коп. за період з січня 2007р. по вересень 2008р.., 3% річних у сумі 5 031 грн. 97 коп. за період з січня 2007р. по вересень 2008р.

Інфляційні перераховані судом відповідно до чинного законодавства:

Сума інфляційних складає 26212 грн. 33 коп., тоді як позивачем заявлено до стягнення 8 285 грн. 00 коп., що не суперечить діючому законодавству. Таким чином, сума інфляційних у розмірі 8 285 грн. 00 коп. підлягає стягненню у повному обсязі.

Річні перераховані судом відповідно до чинного законодавства, складають 4 960 грн. 07 коп. та підлягають стягненню саме у цьому розмірі. Вимоги щодо стягнення з відповідача суми 3% річних в залишковій частині задоволенню не підлягають у зв’язку з безпідставністю заявлення.

Відповідно до ст.ст.216–218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно п.п.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. №543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п.4.2.1 Договору, за внесення платежів з порушенням термінів, визначених цим договором та Додатком №5 до нього „Порядок розрахунків”, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача 12 612 грн. 46 коп. пені, яка нарахована на суму боргу за лютий 2007р. у розмірі 30466 грн. 08 коп. за 183 дня прострочення платежу, на суму боргу за березень 2007р. у розмірі 41887 грн. 93 коп. за 168 днів прострочення платежу.

Відповідач заперечив проти стягнення з нього пені у сумі 12 612 грн. 46 коп., у судовому засіданні 27.10.2008р. надав усне клопотання про застосування до цієї справи строку позовної давності в 1 рік в частині стягнення зазначеної вище суми, що зафіксовано відповідним протоколом судового засідання.

Оскільки відповідач наполягає на тому, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про захист свого права, суд відповідно до ст.267 Цивільного кодексу України при розгляді справи застосовує позовну давність.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України, позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Пунктом 2 ст.258 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до п. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Право на пред’явлення вимоги у позивача виникло через 5 календарних днів після отримання відповідачем рахунків на сплату за спожиту електричну енергію за лютий 2007р. та березень 2007р. На рахунках значиться підпис відповідача про їх отримання із зазначенням дати – рахунок за лютий 2007р. отриманий 01.03.2007р., за березень 2007р. – 02.04.2007р., що також підтверджено представником відповідача у судовому засіданні. Таким чином, 07.03.2007р. та 08.04.2007р. позивач вже знав про порушення його прав. Отже, перебіг позовної давності у цій справі в частині нарахування суми пені на заборгованість за лютий 2007р. у розмірі 30466 грн. 08коп. почався саме 07.03.2007р., а на заборгованість за березень 2007р. у розмірі 41887 грн. 93 коп. – 08.04.2007р. та сплив відповідно 07.03.2008р. та 08.04.2008р., тоді як позивач звернувся до суду з вимогою стягнути вищезазначену пеню лише 25.09.2008р., про що свідчить штемпель господарського суду Донецької області про одержання вхідної кореспонденції.

Згідно п.4 ст.267 Цивільного кодексу України, сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення суми пені у розмірі 12 612 грн. 46 коп., нарахованої на заборгованість, яка виникла у лютому-березні 2007р., поважність пропущення строку позовної давності позивач суду не довів, клопотання про поновлення пропущеного строку на подав, у зв’язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України.

У судовому засіданні оголошено рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі ст..129 Конституції України, ст.ст. 256, 257, 261, 267, 526, 527, 549, 625 Цивільного кодексу України, ст.67, 193, 216-218, 275 Господарського кодексу України, Закону України „Про електроенергетику” №575/97-ВР від 16.10.1997р., Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. N28, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 2.08.1996 р. за N417/1442, у редакції постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22.11.2006 р. N1497, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.12.2006р. за № 1294/13168, Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. №543-96-ВР, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 34, 38, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” м.Горлівка в особі структурної одиниці Харцизьких електричних мереж м. Харцизьк до відповідача Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго” м.Донецьк (виробнича одиниця “Шахтарськтепломережа”) про стягнення суми боргу – 126 453 грн. 57 коп., пені 12 612 грн. 46 коп., 3% річних – 5 031 грн. 97 коп., інфляційних – 8 285 грн. 00 коп. задовольнити частково.

Стягнути з Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго” м.Донецьк (виробнича одиниця “Шахтарськтепломережа”) (83086, м.Донецьк, вул..Донецька, 38, р/р 742 у філії відділення ПІБ м.Шахтарська, МФО 334613, ) на користь Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” м.Горлівка в особі структурної одиниці Харцизьких електричних мереж м. Харцизьк (86700, Донецька область, м.Харцизьк, вул..Адамця, 58, ) на п/р 92 в ОПЕРВ філії Донецького обласного управління ВАТ „Ощадбанк”, МФО 335106 – суму боргу у розмірі 126 453 грн. 57 коп.; на р/р 0003 в АК ПІБ м.Ясинувата, МФО 334420 – 3% річних у сумі 4 960 грн. 07 коп., інфляційні у сумі 8 285 грн. 00 коп., державне мито у сумі 1 396 грн. 99 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 108 грн. 18 коп.

В залишковій частині вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дати його прийняття.

Суддя