Господарський суд
Житомирської області
----------------------------------------
м. Житомир, майдан Путятинський, 3/65, '481-620
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "12" серпня 2008 р.

Справа № 5/475

Господарський
суд Житомирської області у складі:

Головуючого
судді

судді Брагіної Я.В.

судді

за участю
представників сторін

від позивача Чечет М.П. - дов. б/н від 08.06.07;

від
відповідача не з'явився;

розглянув
справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз - Віктан -
Трейд" (м. Київ)

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1(смт.
Брусилів)

про стягнення 30150,83 грн.

Згідно ухвали
голови господарського суду справу розглянуто у більш тривалий строк, ніж
встановлено ч. 1 ст.69 ГПК України.

Позивач
звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з
відповідача на свою користь 23192,46грн. заборгованості за поставлений товар,
1864,90грн. пені , 269,03грн. 3% річних від суми боргу та 3824,44грн.
інфляційних нарахувань.

В судовому
засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та повідомив суд, що
після звернення з позовом відповідач частково провів розрахунок з позивачем,
сплативши 21.06.08р. 450грн. Таким чином, основна сума боргу становить
22742,46грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на
01.07.08.

Відповідач в
судовому засіданні 03.07.08р. підтвердив існування суми боргу.

Представник
відповідача в дане засідання суду не з'явився, хоча про час та місце розгляду
справи був повідомлений вчасно і належним чином.

Справа
розглядається за наявними в ній матеріалами у відповідності до ст. 75 ГПК
України.

Суд дослідив в
судовому засіданні документи, а саме: договір поставки №13-000103 від
18.05.06р., накладні, розрахунок суми позову, свідоцтво про державну
реєстрацію, довідки про включення до ЄДРПОУ, договора доручень на внесення
готівкових коштів на користь позивача.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

18.05.2006 р.
між Товариством з обмеженою відповідальністю "Союз-Віктан Трейд"
(позивач) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (відповідач) був укладений
договір поставки № 13-000103 (далі за текстом - договір), згідно якого позивач
(постачальник за договором) зобов'язався поставити та передати у власність
відповідачу (покупцю за договором) продукцію в кількості, асортименті та ціні
вказаних у видаткових накладних, які являються невід'ємною частиною договору.
(а.с. 6).

На виконання
умов договору, згідно видаткової накладної
№РН-13-038287 від 20.12.07 позивач поставив відповідачу продукцію в
кількості, асортименті та ціні вказаних у даній видатковій накладній, на
загальну суму 74119,56грн. (а.с. 7, 8).

Одержання
продукції відповідачем підтверджується підписом його представника у видатковій
накладній.

За вищевказаним
договором поставки (п.2.4.) відповідач зобов'язався оплатити придбану продукцію
протягом 7-ми календарних днів з дати її отримання (дати складання видаткової
накладної).

Отже, виходячи
з того, що датою накладної, згідно якої було поставлену відповідачу партію
товару є 20 грудня 2007 року, то остаточний розрахунок з позивачем останній
повинен був провести до 27 січня 2007 року.

Проте,
відповідач за отриману продукцію розрахувався з позивачем частково, крім того,
частину продукції відповідач повернув позивачу, що підтверджується накладними
на повернення.

На дату
судового розгляду справи сума основного боргу складає 22742,46грн., що
підтверджується належним складеним, підписаним з обох сторін актом звірки
взаємних розрахунків станом на 01.07.08р.

Зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати
послуги, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має
право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до
ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами
цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з
положеннями ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник),
який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується
прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою
ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобов'язання
має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК
України).

У відповідності
до п.3.3. договору, в разі недотримання строку оплати продукції, визначеного в
п. 2.4. договору, покупець повинен сплатити постачальнику пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки
оплати.

Відповідно до
ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК
України).

Відповідно до
ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України (далі ГК України), штрафними    санкціями
у   цьому   Кодексі
визнаються господарські санкції у вигляді грошової  суми
(неустойка,  штраф, пеня),  яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення ним
правил  здійснення  господарської
діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно ч. 6 ст.
232 ГК України, нарахування штрафних
санкцій  за  прострочення
виконання зобов'язання,  якщо  інше
не  встановлено  законом або договором, припиняється через
шість місяців від дня,  коли
зобов'язання  мало бути виконано.

З наявного в
позовній заяві розрахунку суми пені вбачається, що вона обчислена виходячи з
вимог ч. 2 ст. 232 ГК України, за період з 05 січня 2008 року по 25 травня 2008
року, та становить 1864,90грн. При розрахунку пені позивач виходив з суми боргу
в розмірі 23192,46грн.

Перевіривши
розрахунок пені господарський суд приходить до висновку про його
обгрунтованість.

Згідно ч. 2 ст.
625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або
законом.

З розрахунку
позивача, до якого у господарського суду відсутні заперечення, сума 3-х %
річних та інфляційних вираховувалась також за період з 05 січня 2008 року по 25
травня 2008 року виходячи із суми боргу в розмірі 23192,46грн., та відповідно
становлять  269,03грн. та 3824,44грн.

Відповідно до
ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач
позов щодо підстав та предмету не оспорив, доказів погашення заборгованості не
надав, у акті звірки взаємних розрахунків станом на 01.07.08р. основну суму
боргу в розмірі 22742,46грн. визнав.

Оскільки, після
звернення позивача з позовом відповідач частково погасив основну суму боргу, сплативши
позивачу 21.06.08р. 450грн., в цій частині спору провадження суд припиняє на
підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України - за відсутністю предмету спору.

Враховуючи
викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення
22742,46грн. боргу, 269,03грн. 3% річних, 3824,44грн. інфляційних та  1864,90грн. пені обґрунтовані, заявлені у
відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними
доказами, які знаходяться в матеріалах справи та підлягають задоволенню.

Судові витрати
покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як, позивач
при визначенні ціни позову в сумі 30150,83грн. допустив помилку, оскільки ціна
позову на дату звернення складала 29150,83грн., позивачу підлягає поверненню з
державного бюджету зайво сплачене державне мито у сумі 10грн.

Керуючись
ст.ст.526, 692, 712 ЦК України, ст.ст.33, 34, 43, 44, 49, 75, п. 1-1 ст.80,
ст.ст.82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов
задоволити.

2. Стягути з
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1(АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

на користь
Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз - Віктан - Трейд"
(м.Київ, Воровського, 4; п/р у ВАТ "Райффайзен Банк
"Аваль", м. Київ, МФО 300335; ідентифікаційний код 33643230);

- 22742,46грн -
боргу;

- 269,03грн -
3% річних;

- 3824,44грн -
інфляційних;

- 1864,90грн -
пені;

- 291,51грн -
витрат, пов'язаних зі сплатою державного мита;

- 118,00грн -
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Припинити
провадження у справі в частині стягнення 450,00грн.

4. Повернути
позивачу з державного бюджету зайво сплачене платіжним дорученням №ПП-0011145
від 19.05.08. державне мито у сумі 10грн.

Рішення
господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного терміну
з дня його прийняття.

Суддя

Брагіна Я.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - відповідачу