ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 33/139

29.09.08

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Аудит –облік»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик –Україна»

про стягнення 15 696,72 грн.

Представники сторін:

від позивача: Місник В.В. –представник за довіреністю № б/ від 18.09.2008 року;

від відповідача: Ткаченко Ю.Б. –представник за довіреністю № б/ від 03.01.2008 року.

та зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик- Україна»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Аудит –облік»

про визнання договору неукладеним та визнання недійсним акту прийому - передачі аудиторських робіт від 07.04.2005 року.

Представники сторін:

від позивача: Ткаченко Ю.Б. –представник за довіреністю № б/ від 03.01.2008 року:

від відповідача: Місник В.В. –представник за довіреністю № б/ від 18.09.2008 року.

встановив :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Аудит-облік»звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик-Україна»про стягнення заборгованості у розмірі 15 696,72 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.02.2005 року між ним та відповідачем було укладено договір № 3, відповідно до умов якого відповідач доручив, а позивач взяв на себе зобов’язання здійснити перевірку бухгалтерського та податкового обліку за період з 2002 по 2004 роки.

Термін виконання робіт з 28.02.2005 року по 07.04.2005 року.

Згідно договору відповідач зобов’язувався сплатити вартість наданих послуг у розмірі 10 750,00 грн.

Як зазначає позивач, вказаний договір був підписаний позивачем та направлено на підписання відповідачу, але останній не повернув підписаний примірник договору. Тому, оригінал договору у позивача відсутній.

На виконання договору позивач у повному обсязі надав відповідачу послуги по перевірці бухгалтерського та податкового обліку за період визначений сторонами. Претензій та зауважень щодо виконання умов договору зі сторони відповідача не надходило, що підтверджується актом прийому-здачі аудиторських послуг від 07.04.2005 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2008 року порушено провадження у справі № 33/139 та призначено її розгляд на 31.03.2008 року.

24.03.2008 року до загального відділу канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла зустрічна позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик-Україна»до товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Аудит-облік»про визнання договору неукладеним та визнання недійсним акту прийому-здачі аудиторських робіт від 07.04.2005 року.

Свої позовні вимоги позивач, за зустрічним позовом, обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем договір про надання аудиторських послуг не укладався та не було встановлено факту отримання результатів робіт та у зв’язку з чим просить визнати договір неукладеним.

Позивач зазначає, що акт прийому-здачі аудиторських послуг від 07.04.2005 року є фальсифікований, оскільки відповідно до нього Ключ Д.Г. є: «тимчасово виконуючий обов'язки директора»товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик-Україна», а чинний на той час директор товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик-Україна»Гуділін О.М. ніким не усувався від виконання посадових обов'язків і виконував їх відповідно до статутних повноважень.

Вказаний акт засвідчений печаткою товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик-Україна» нового зразка, яку позивач виготовив після того, як органом ВДС МВС України по м. Києву 04.05.2005 року було знищено печатку старого зразка, оскільки вона мала ознаки зношеності, а тому - виготовлена 04.05.2005 року печатка нового зразка не могла мати відбиток на акті, що датований 07.04.2005 року.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.03.2008 року прийнято зустрічну позовну заяву для сумісного розгляду з первісним позовом та призначено розгляд справи на 31.03.2008 року.

В судовому засіданні 31.03.2008 року оголошена перерва на 08.04.2008 року.

08.04.2008 року в судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, в обґрунтування своїх позовних вимог надав суду оригінал акту приймання-здачі аудиторських послуг від 06.10.2006 року, який підписаний директорами сторін та скріплений мокрими печатками підприємств.

Представник відповідача за первісним позовом заперечив існування такого документу та заявив усне клопотання, щодо призначення судової почеркознавчої експертизи підпису директора товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик –Україна»Гудиліна О.М. проставленого на доданому акті.

Представник позивача за первісним позовом заперечив проти задоволення клопотання.

11.04.2008 року до загального відділу діловодства Господарського суду м. Києва надійшло письмове клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи в якому зазначені питання, які на думку представника відповідача за первісним позовом, слід поставити на вирішення експертній установі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.04.2008 року провадження у справі зупинено та призначено судову почеркознавчу експертизу, яку доручено провести Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

31.07.2008 року на адресу Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи № 33/139 та супровідний лист Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (в.о. директора Т.Д.Голікова) від 28.07.2008 року за № 4027 в якому зазначалось, що призначена ухвалою Господарського суду м. Києва судово-почеркознавча експертиза виконана 25.07.2008 року, але вартість її не сплачена, тому висновок експертизи № 4027 можна буде отримати тільки після його оплати.

Листом № 06-37.1/1739 від 01.08.2008 року суд м. Києва зобов'язав товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик-Україна»виконати вимоги ухвали Господарського суду м. Києва від 08.04.2008 року, а саме оплатити вартість експертизи, докази чого направити на адресу Господарського суду м. Києва.

14.08.2008 року на адресу Господарського суду м. Києва від товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик-Україна»надійшли лист та платіжне доручення № 772 від 01.08.2008 року, що підтверджує оплату експертизи.

10.09.2008 року до загального відділу канцелярії Господарського суду м. Києва надійшов висновок № 4027 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами справи № 33/139 від липня 2008 року.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.09.2008 року поновлено провадження у справі № 33/139, призначено судове засідання на 23.09.2009 року.

18.09.2008 року до загального відділу канцелярії Господарського суду м. Києва від товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик-Україна»надійшли пояснення по суті спору з урахуванням експертного висновку вих. № 08/16 від 18.09.2008 року.

У судовому засіданні 23.09.2008 року представник позивача за первісним позовом заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитися з висновком експерта.

Судом оголошено перерву до 29.09.2008 року у зв’язку із клопотанням представника позивача за первісним позовом.

В судовому засіданні 29.09.2008 року представник позивача підтримав свої позовні вимог. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача суму заборгованості з урахування індексу інфляції у розмірі 14 792,82 грн., три проценти річних в розмірі 903,90 грн. та витрати по сплаті державного мита в сумі 157,00 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн., а в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити.

Представник позивача за зустрічним позовом підтримав свої позовні вимоги, просив позов задовольнити. Визнати договір неукладеним та недійсним акт прийому-передачі аудиторських послуг, стягнути з позивача витрати по сплаті державного мита в сумі 85,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн. та витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 1 522,80 грн. відмовити позивачу за первісним позовом у задоволенні позову про стягнення 15 696,72 грн.

Судом за згодою сторін оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд вважає, що позовні вимоги позивача за первісним позовом не підлягають задоволенню та припиняє провадження в частині зустрічних позовних вимог щодо визнання акту прийому-здачі аудиторських послуг від 07.04.2008 року недійсним, в іншій частині зустрічні позовні вимоги вважає такими, що підлягає задоволенню.

Як стверджує позивач, 25.02.2005 року між сторонами було укладено договір № 3 відповідно до умов якого товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик-Україна»доручило, а товариство з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Аудит-облік»взяло на себе зобов’язання здійснити перевірку бухгалтерського та податкового обліку за період з 2002 року по 2004 рік.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Абзац 2 ч.2 статті 207 ЦК України передбачає, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Пунктом 1 ч.1 статті 208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Згідно ч.1 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Частина 2 статті 180 ГК України передбачає, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч.3 статті 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно ч. 1 статті 20 Закону України «Про аудиторську діяльність»(в редакції, яка була чинна на 25.02.2005 року) аудит проводиться на підставі договору між аудитором (аудиторською фірмою) та замовником.

Частина 3 статті 20 Закону України «Про аудиторську діяльність» передбачає, що в договорі на проведення аудиту та надання інших аудиторських послуг передбачаються предмет і термін перевірки, обсяг аудиторських послуг, розмір і умови оплати, відповідальність сторін.

Відповідно до ч.8 статті 181 ГК України У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Згідно абз. 2 ч.1 статті 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Таким чином, враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджуються укладення договору між сторонами та погодження усіх істотних умов договору на проведення аудиту, тому вимоги позивача за зустрічним позовом щодо визнання договору про надання аудиторських послуг від 25.02.2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик-Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Аудит-облік»неукладеним є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також, позивач за первісним позовом в обґрунтування своїх вимог посилається на акт прийому-здачі аудиторських послуг від 07.04.2005 року на суму 10 750,00 грн.

Як вбачається з акту прийому-здачі аудиторських послуг від 07.04.2005 року на суму 10 750,00 грн. він від імені товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик-Україна»підписаний тимчасово виконуючим обов’язки директора Ключем Д.Г. та скріплений печаткою товариства.

Відповідно до протоколу зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик-Україна»від 28.07.1999 року на посаду директора призначено Гуділіна Олександра Миколайовича.

Наказом № 1 від 28.07.1999 року Гуділіна Олександра Миколайовича прийнято на роботу на посаду директора товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик-Україна».

З матеріалів справи вбачається, що на підставі особистої заяви від 01.04.2005 року, відповідно до наказу № 6 від 01.04.2005 року Ключа Дмитра було прийнято на роботу на посаду заступника директора товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик-Україна».

Оскільки, будь-яких доказів, які б підтверджували факт того, що станом на 07.04.2005 року тимчасово виконуючий обов’язки директора товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик-Україна»був Ключ Д.Г. або того, що останньому надано повноважень як заступника директора на підписання акту прийому-здачі, тому, акт прийому-здачі аудиторських послуг від 07.04.2005 року підписаний не уповноваженою особою.

Щодо посилання позивача за первісним позовом на те, що крім підписаного акту прийому-здачі аудиторських послуг, доказом виникнення правовідносин між товариством з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Аудит-облік»та товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик-Україна»є завірені печаткою відповідача маршрутні листи, відповідно до яких позивач виконував взяті на себе зобов’язання у період з 03.03.2005 року по 01.04.2005 року.

То, в матеріалах справи наявний лист вих. № 13 від 28.02.2005 року товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Аудит-облік»з проханням надати можливість проведення стажування молодих працівників товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Аудит-облік», а саме: Мошковській О.Л. та Герус М.М. для підвищення кваліфікації з ведення бухгалтерського обліку та звітності в товаристві з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик-Україна»у період з 01.03.2005 року по 08.04.2005 року.

Також, в матеріалах справи наявна довідка відділу дозвільної системи МВС України в м. Києві відповідно до якої 04.05.2005 року було знищено печатку старого зразка товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик-Україна»та виготовлена печатка нового зразка.

Таким чином, печатка товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик-Україна»нового зразка виготовлена 04.05.2005 року не могла мати відбиток на акті

прийому-здачі аудиторських послуг від 07.04.2005 року.

Враховуючи вищезазначене, акт прийому-здачі аудиторських послуг від 07.04.2005 року та маршрутні листи не є належними доказами існування правовідносин між сторонами.

Щодо вимоги позивача за зустрічним позовом про визнання недійсним акту прийому-здачі аудиторських послуг від 07.04.2005 року, суд зазначає, що виключний перелік справ, підвідомчий господарським судам, визначений статтею 12 ГПК України, зокрема ними є:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство.

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції.

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Поняття правочину визначено статтею 202 ЦК України, відповідно до якої правочинами визначаються дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Таким чином, правочини носять вольовий характер, який проявляється в бажанні осіб встановити права і прийняти обов’язки з метою досягнення правового результату.

Жодних прав і обов’язків, характерних для угоди як виду зобов’язання, оспорюваний акт прийому-здачі не породжує. У ньому не зафіксовано, які права і обов’язки виникають між сторонами, і якому інституту договірних зобов’язань вони характерні.

Зокрема, в залежності від інституту договірних зобов’язань зміст угоди відрізняється правами та обов’язками сторін за нею, тобто своїми істотними умовами.

В оспорюваному акті прийому-здачі аудиторських послуг від 07.04.2005 року відсутні будь-які дані про прийняття сторонами за ними на себе будь-яких прав чи обов’язків, тобто відсутні істотні умови.

Тобто, оспорюваний акт не є правовстановлюючим, а може бути тільки право підтверджуючим документом.

Враховую вищезазначене, та беручи до уваги те, що оспорюваний акт не є правочином, спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, тому, провадження у справі в цій частині підлягає припиненню.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 80 ГПК України Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України;

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, в обґрунтування своїх позовних вимог, надав суду оригінал акту приймання-здачі аудиторських послуг від 06.10.2006 року, який підписаний директорами сторін (від товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Аудит облік»- Лазаренком М.В., від товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик-Україна»- Гуділіним О.М.) та скріплений мокрими печатками підприємств.

Висновком № 4027 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами справи № 33/139, складений в липні 2008 року, встановлено, що підпис від імені Гуділіна Олександра Миколайовича в графі «замовник ТОВ «ТД «Пластик-Україна»директор Гуділін О.М.»в акті приймання-здачі аудиторських послуг від 06.10.2006 року виконаний не Гуділіним Олександром Миколайовичем, а іншою особою з наслідуванням підпису Гуділіна О.М.

Таким чином, оскільки, договір про надання аудиторських послуг № 3 від 07.04.2005 року визнаний судом неукладеним, а акти прийому-здачі аудиторських послуг від 07.04.2005 року та від 06.10.2006 року не є належними доказами існування правовідносин між сторонами, тому вимога позивача по первісному позову щодо стягнення основної суми заборгованості в розмірі 10 750,00 грн. є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Оскільки, вимоги позивача по первісному позову щодо стягнення індексу інфляції в розмірі 4 042,82 грн. та трьох проценти річних в розмірі 903,90 грн. є похідними від основної вимоги –заборгованості в розмірі 10 750,00 грн., тому вони також не підлягаю задоволенню.

Відповідно до статті 34 ГПК України Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Представник позивача за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 1 522,80 грн. за проведення судової почеркознавчої експертизи та на підтвердження зазначеного факту надав платіжне доручення № 772 від 01.08.2008 року в розмірі 1 522,00 грн.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

при задоволенні позову - на відповідача;

при відмові в позові - на позивача;

при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовні вимоги позивача за зустрічним позовом задоволені частково, тому його вимога щодо стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 1 522,80 грн. за проведення судової почеркознавчої експертизи підлягає частковому задоволенні в розмірі 761,40 грн.

Витрати по сплаті державного мита в сумі 157,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн. за первісним позовом покладаються на позивача за первісним позовом.

А за зустрічним позовом:

- витрати по сплаті державного мита покладаються:

на позивача в сумі 42,50 грн., на відповідача –42,50 грн.

- витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються:

на позивача в розмірі 59,00 грн., на відповідача –59,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 33, ст. 34, 44, ч.5 ст. 49, п.1 ч.1 ст.80, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні первісних позовних вимог відмовити повністю.

2.Зустрічні позовні вимоги задовольнити частково.

3.В частині визнання акту прийому-здачі аудиторських послуг від 07.04.2005 року недійсним припинити провадження.

4.Визнати договір про надання аудиторських послуг № 3 від 25.02.2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик-Україна»та товариством з обмеженою відповідальністю аудиторська фірма «Аудит-облік»неукладеним.

5.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Аудит-облік»(юридична адреса: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Димитрова, 43, кв.2; поштова адреса: 04123, м. Київ, вул. Вітряні Гори, 10Е; р/р 3561 в Броварському відділі Київської філії АКБ Укрсоцбанк, МФО 321013, ) або з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пластик-Україна»(04074, м. Київ, вул. Шахтарська, буд. 5, р/р 743 в 1 КФ ВАТ «ВіЕйБі Банк», МФО 321637, ) витрати по сплаті державного мита в сумі 42 (сорок дві) грн. 50 коп.; 59 (п’ятдесят дев’ять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 761 (сімсот шістдесят одна) грн. 40 коп. витрат за проведення судової експертизи.

6.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                             С.М.Мудрий