ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

05.06.2008 р.                                                                                Справа №14/185

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі, 38600, Полтавська область, смт. Котельва, вул.. Жовтнева, 223

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Чутівському та Котелевському районах Полтавської області, 38800, смт. Чутове, вул.. Леніна, 4

про стягнення 5960,00 грн.

Суддя Іваницький О.Т.

секретар судового засідання Пістряк М.С.

Представники:

від позивача: Дудченко Д.В., дов. №241 від 17.01.2008р.

від відповідача: Сліпченко Ю.М., начальник, посв. №23 від 01.08.2001р.

Суть спору: розглядається позовна заява про стягнення 5960,00 грн. – невідшкодованої суми пенсії по інвалідності,призначеної Волошку Миколі Івановичу, жителю с. Микілка, Котелевського району, Полтавської області, та витрат на доставку даної пенсії.

Постанова виноситься після виходу суду з нарадчої кімнати.

Відповідач у запереченнях на позов, а його представник у судовому засіданні заявлені вимоги відхиляє, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи і подані докази, заслухавши представників сторін, суд встановив, що з 13.02.1997 року Пенсійним фондом України призначена довічна пенсія по 3 групі інвалідності від нещасного випадку на виробництві гр. Волошку Миколі Івановичу 26.05.1963 р.н. жителю с. Микілка, Котелевського району, Полтавської області ( копія протоколу призначення пенсії в матеріалах справи).

Основними документами для призначення пенсії відповідно до ст. 23, ст. 26 Закону України "Про пенсійне забезпечення " були витяг з акту огляду у Гадяцької МСЕК № 002590 від 13.02.1997 року, де встановлено 3 групу інвалідності безстроково та причину інвалідності - трудове каліцтво з діагнозом травматична ампутація 2-5 пальців правої руки (копія витягу з акту огляду МСЕК в матеріалах справи) та копія акту форми Н - 1 про нещасний випадок на виробництві № 1 від 06.01.1982 року, засвідченого інженером охорони праці управління внутрішніх справ Запорізького облвиконкому, тобто посадовою особою де трапився нещасний випадок (копія акту форми Н - 1 в матеріалах справи).

З акту №1 форми Н-1 від 06.01.1982 р., вбачається, що потерпілий Волошко М.І. перебуваючи в установі ЯЯ -310/99 МВС УРСР отримав травму правої руки внаслідок порушення ним техніки безпеки при виконанні виробничого завдання. А відповідно до акту №1 форми Н-1 від 06.01.1982 р., який завірений 10.12.2003р. виконкомом Біленківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, причиною травми є членоушкодження (копії актів нещасного випадку на виробництві додаються ).

Згідно Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23.09.1999р. № 1105 (далі – Закон №1105), виплата цієї пенсії з 1 травня 2001 року повинна проводитись за рахунок коштів відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Чутівському та Котелевському районах Полтавської області (далі - відповідач), оскільки Волошко М.І. перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області починаючи з цієї дати (раніше отримував пенсію в управлінні праці та соціального захисту населення Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради).

Відповідач не приймає до відшкодування суми, виплаченої гр. Волошку М.І. пенсії та витрат на їх виплату, посилаючись на те, що в акті № 1 (завіреного виконавчим комітетом Біленківської сільської ради Запорізького району, Запорізької області від 10.12.2003 року) вказано, що нещасний випадок на виробництві не пов'язаний з виробництвом. Тобто даний нещасний випадок не є страховим випадком. Зазначене підвереджується і листом начальника Біленківської виправної колонії.

Крім того, копія акта форми Н - 1 від 06.01.1982 року № 1 не береться відповідачем до уваги, оскільки є сумнівної, акт не відповідає ні формі, ні змісту первинного акту Н - 1 від 06.01.1982 року, який був чинний на дату настання нещасного випадку ( копії претензії № 5 від 14.03.2008 року, листа № 128 від 03.04.2008 року, листа № 10 / 20 - 1011 від 25.02.2004 року в матеріалах справи).

Позивач цю відмову вважає безпідставною, так як причини, що зазначені в акті спільної перевірки Фонду соціального страхування та управління ПФУ в Котелевському районі від 03.04.2003 року не відповідають дійсності. У пенсійній справі знаходиться акт форми Н - 1 від 06.01.1982 року про нещасний випадок, який станом на 1982 рік відповідав вимогам "Положення про розслідування та обліку нещасних випадків на виробництві", затвердженого постановою Президії ВЦСПС від 20.05.1966 року.

Відповідно до даного положення копія акту Н - 1 від 06.01.1982 року видана потерпілому та завірена згідно вимог того часу (копія акту спільної перевірки від 03.04.2003 року в матеріалах справи).

Що стосується іншої копії акту, завіреної 10.12.2003 року Біленьківською сільською радою, позивач її також підлягає сумніву, оскільки в цьому акті з'явився штамп в правому верхньому куті "несчастньй случай не связан с производством", тим більше закреслений. Цей акт Біленківської сільської ради взагалі суперечить в частині визнання нещасного випадку на виробництві акту встановленого зразка Н -1 від 06.01.1982 року, який складений посадовими особами установи, де стався нещасний випадок.

Нещасний випадок з Волошко М.І. трапився на робочому місці при виконанні поставленого виробничого завдання та, як зазначає позивач, відноситься до переліку обставин, за яких настає страховий випадок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2001 року № 1094.

Виходячи з вище викладеного, позивач вважає, що відповідно до "Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності та втраті годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві або профзахворювання", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України від 04.03.2003 року №5-4/4 пенсія підлягає відшкодуванню. Відповідачем безпідставно не прийнято до заліку пенсію з 01.05.2001 року по 31.03.2008 року в сумі 5897 грн. 32 коп., з урахуванням витрат на доставку пенсії в розмірі 62 грн. 68 коп. Загальна сума боргу складає 5960 грн. (розрахунок в матеріалах справи). Як наслідок, Волошка М.І. необхідно включити до списку осіб, яким виплачуються пенсії внаслідок нещасного випадку на виробництві з даною сумою заборгованості.

Але заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105, 23.09 1999р. у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні.

Механізм відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, визначено "Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання", який затверджено спільною постановою правління ПФУ і правління Фонду від 04.03.2003 року № 5-4-4, (далі - Порядок № 5-4-4), зареєстровано в Міністерстві Юстиції України 16.05.2003 року за № 396-6597.

Згідно з пунктом 3 Порядку відшкодуванню підлягають пенсії, призначені відповідно до пунктів "а", "в", "г" статті 26, статей 37, 38, та пенсії, виплачені відповідно до статей 91, 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в разі настання страхових випадків, визначених Переліком обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2001 року N 1094.

Відповідно до статей 13 та 14 Закону №1105 страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг. Нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок, яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

На дату нещасного випадку чинною була форма акта Н-1, згідно "Положення про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві", затвердженого постановою Президії Всесоюзної центральної ради професійних спілок (ВЦРПС) від 20.05.1966 року № 15, п.4. (із змінами), яка завірена виконавчим комітетом Біленьківської сільської ради Запорізького району, Запорізької області від 10.12.2003 року.

Посилання позивача на копію акта форми Н-1 від 06.01.1982 року № 1, засвідченого інженером охорони праці управління внутрішніх справ Запорізького облвиконкому не може братися до уваги, оскільки, дана форма акта Н-1 введена в дію з 01.01.1983 року, Постановою Президії ВЦРПС від 13.08.1982 року № 11-6, тобто через 1 рік після складання акта (06.01.1982 р.) щодо Волошка М.І. (форма акта у матеріалах справи).

Копія акта форми Н-1, засвідчена інженером охорони праці управління внутрішніх справ Запорізького облвиконкому сумнівна: акт не відповідає ні формі, ні змісту первинного акту Н-1 від 06.01.1982 року, який був чинний на дату настання нещасного випадку, завірений в не установленому законом порядку, тому взагалі не може братися до уваги.

В акті форми Н-1 від 06.01.1982 року № 1, складеному Біленківською виправною колонією № 99 (завірений виконавчим комітетом Біленьківської сільської ради Запорізького району. Запорізької області від 10.12.2003 року) вказано, що нещасний випадок не пов’язаний з виробництвом, оскільки причиною нещасного випадку став не виробничий фактор чи середовище, а умисне нанесення потерпілим Волошко М.І. собі каліцтва, внаслідок чого комісія з розслідування, на підставі "Положення про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві", затвердженого постановою Президії Всесоюзної центральної ради професійних спілок (ВЦРПС) від 20.05.1966 року № 15, п. 4. (із змінами), дійшла висновку, що нещасний випадок не пов’язаний з виробництвом.

Так як причиною нещасного випадку став не вплив небезпечного виробничого фактора чи середовища, а навмисні дії потерпілого, відповідно до вищенаведених ст.ст. 13,14 Закону №1105, даний нещасний випадок не є страховим випадком.

Зазначене підтверджується і листом начальника Біленківської виправної колонії № 99 від 25.02.2004 року №10/20-1011 (копія в матеріалах справи).

Стягнення коштів з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на користь Пенсійного фонду України не передбачено діючим законодавством, оскільки відповідно до п. 7 Порядку № 5-4-4 розрахунки між ними щодо відшкодування пенсій внаслідок нещасного випадку проводяться на централізованому рівні.

Відповідно до ст. 37 Закону №1105 Фонд може відмовити у страхових виплатах, якщо мали місце навмисні дії потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку, а також якщо нещасний випадок не пов’язаний з виробництвом.

Позивачем не доведено неправомірності відмови відповідача від прийняття до відшкодування суми пенсії, виплаченої гр.. Волошку М.І., та витрат на її доставку.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Як зазначається в частині першій статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно зі статтею 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

У ході судових дебат позивач у відповідності до вимог статей 69-71,79 Кодексу адміністративного судочинства України не надав належні докази і не довів ті обставини, на які він посилався в обґрунтування своїх вимог.

Суд, після виходу із зали судового засідання, в нарадчій кімнаті прийняв рішення, яке оголосив сторонам у судовому засіданні по виході з нарадчої кімнати.

З огляду на викладене, відсутні підстави для задоволення позову про стягнення 5960,00 грн. – невідшкодованої суми пенсії по інвалідності, призначеної Волошку Миколі Івановичу, жителю с. Микілка, Котелевського району, Полтавської області, та витрат на доставку даної пенсії.

Суд на підставі вищенаведеного, оцінивши докази, які є в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 2, 4-12, 23, 37, 41-42, 47-51, 56, 58-59, 62-63, 69-71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167 та п. 6 р. VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

В позові відмовити повністю.

Суддя                                                                      Іваницький О.Т.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.