Господарський суд
Чернігівської області
проспект Миру, 20 77-99-18
РІШЕННЯ

28 жовтня 2008 р. справа № 12/103

Позивач:          Товариство з обмеженою відповідальністю "Корона-сервіс", вул. Полуботка, 22, м. Чернігів, 14000

Відповідач-1:          Фонд комунального майна Чернігівської міської ради, вул. Мстиславська, 8, м. Чернігів, 14000

Відповідач-2: Чернігівська міська Рада, 14000, м. Чернігів, вул. Магістратська, 7.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство "Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації",

14000, м. Чернігів, Перемоги, 33.

Предмет спору: про спонукання вчинити певні дії

Суддя Л.М.Лавриненко

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

представник позивача: Рощина Т.С. –представник, довіреність б/н від 02.01.2008 року.

представник відповідача-1: Неговська О.М. - представник, довіреність б/н від 25.01.2008 року.

представник відповідача-2: Неговська О.М. - представник, довіреність № 3-16/140 від 05.02.2008 року.

третя особа КП "Чернігівське МБТІ": не з”явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про визнання порушеним його права на володіння своїм майном, гарантоване ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод –часткою у розмірі вартсоті невід”ємних поліпшень приміщень будівлі колишнього комплексу громадського харчування "Полісся", розміщений за адресою: м. Чернігів, пр-т Миру, 32, які не були відчужені в процесі приватизації і залишився у власності територіальної громади м. Чернігова (37,5 кв. м.), що у просторовому визначенні складає 8,5 кв. м. даних приміщень, а також про визнання за позивачем права власності на 1/4 (8,5 кв. метрів) площ будівлі по пр-ту Миру, 32, які належать територіальній громаді м. Чернігова.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що згідно договору оренди № 110 від 30.09.98р. він орендував у відповідача чотирьохповерхову будівлю площею 4363,3 кв.м. по пр. Миру,32 в м. Чернігові, яка була включена до переліку об”єктів,що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні. Відповідно до „Порядку компенсації вартості поліпшень орендованого майна під час його приватизації” товариство набуло право на частку в орендованому майні, яка визначається згідно п.п. 3-5 вказаного Порядку. Оцінка майна була здійснена суб”єктом оціночної діяльності ПП „Аксіома”. Згідно договору купівлі - продажу від 02.09.03р. було продано 4293,5 кв.метрів, а площа 37,5 кв. метрів, на яких також позивачем проводились невід”ємні поліпшення, залишилась у власності відповідача, що підтверджується також Звітом про оцінку майна - будівлі зі складськими приміщеннями колишнього комплексу громадського харчування „Полісся”, відповідно відповідач сплатив частку орендаря у вартості невід”ємних поліпшень тільки придбаних площ, а не загальної площі будівля. Тому відповідачем порушено права позивача щодо володіння майном, колишнього комплексу громадського харчування "Полісся", розміщений за адресою: м. Чернігів, пр-т Миру, 32, які не були відчужені в процесі приватизації і залишився у власності територіальної громади м. Чернігова (37,5 кв. м.), що у просторовому визначенні складає 8,5 кв. м. даних приміщень та визнання у зв”язку з цим за позивачем права власності на 1/4 (8,5 кв. метрів) площ будівлі по пр-ту Миру, 32, які належать територіальній громаді м. Чернігова.

Ухвалою суду від 20.03.2008 року, судом відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Комунальне підприємство "Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації".

Представник третьої особи в поданих в судове засідання 22.04.2008 року поясненнях по справі зазначив, що станом на 21.04.2008 року по об"єкту нерухомості за адресою: м. Чернігів, пр. Миру, 32 право власності за Територіальною громадою м. Чернігова зареєстровано на частину будівлі, а саме: сходові клітки підвалу літ.1-1 пл.13,4 кв.м., першого поверху літ. 1-3 пл. 21,1 кв.м. та другого поверху літ. 1-3 пл. 16,4 кв.м., які знаходяться у суспільному користуванні Територіальної громади м. Чернігова та ЗАТ "Енергополіс". Сходові клітки третього поверху літ. 1-1 пл. 15,9 кв.м. та четвертого поверху літ. 1-1 пл. 8,7 кв.м. є у власності ЗАТ "Енергополіс".

Ухвалою суду від 22.04.2008 року, судом відповідно до чистини 1 ст. 24 Господарського процесуального кодексу України, було залучено до участі у справі в якості другого відповідача Чернігівську міську Раду.

Представник позивача в судовому засіданні 06.05.2008 року надав письмові пояснення, в яких зазначив, що експертами ідентифіковано невід"ємні поліпшення вищевказаної будівлі, проведені орендарем за згодою орендодавця, за рахунок власних коштів, встановлена їх фізична наявність. Розрахунок початкової вартості невід"ємних поліпшень за порівняльним підходом проводився виходячи із загальних площ: підвалу, 1-го, 2-го, 3-го, 4-го поверхів, що видно із табл. № 15, № 16 (арк. 50, 51 "Звіту") після реконструкції та до реконструкції шляхом знайдення різниці між ними (арк. 52 "Звіту").

Ухвалою суду від 22.05.2008 року були прийняті письмові уточнення позовних вимог позивача, відповідно до яких позивач просив суд: визнати порушеним право ТОВ "КОРОНА-СЕРВІС" на мирне володіння своїм майном, гарантоване ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод - часткою у розмірі вартості невід"ємних поліпшень приміщень будівлі колишнього комплексу громадського харчування "Полісся", розміщеної за адресою: м. Чернігів, пр-т Миру, 32, які не були відчужені в процесі приватизації, залишилися у власності територіальної громади м. Чернігова (37,5 кв.м.), і вартість яких не була компенсована ТОВ "КОРОНА-СЕРВІС", що у просторовому визначенні складає 8,5 кв.м. даних приміщень. До відповідача-2 Чернігівської міської Ради позивачем заявлена вимога: визнати право ТОВ "КОРОНА-СЕРВІС" на 1/4 (8,5 кв.м.) площ будівлі по пр-ту Миру, 32 в м. Чернігові, які належать територіальній громаді м. Чернігова, управління і розпорядження якими здійснює фонд комунального майна Чернігівської міської Ради, а також судові витрати покласти на відповідачів в рівних частках, оскільки вони стосувалися предмету спору, не протирічили діючому законодавству та не зачіпали нічиї охоронювані законом інтереси.

Представник відповідача-2 Чернігівської міської Ради в поданих в судове засідання 22.05.2008 року письмових поясненнях просив суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог, посилаючись на ту обставину, що чинним законодавством України, дійсним на час укладення договору не передбачено, що орендар, який зробив поліпшення орендованого майна набуває право на його частину. Він набуває права лише на відшкодування вартості невід"ємних поліпшень. ЗАТ ТВП "Корона-Сервіс" була компенсована товариству вартість невід"ємних поліпшень ще у 2003 році, що і не заперечує позивач у своїй позовній заяві.

Позивач в поданих письмових поясненнях № 47 від 27.05.2008 року зазначає, що затверджений органом приватизації Звіт та Висновок про вартість майна (як його частина, арк.5 Звіту) є єдиним документом, який визначає суму вартості невід”ємних поліпшень оцінених площ будівлі, що підлягають компенсації орендарю в процесі приватизації, якщо тільки при продажу майна на аукціоні об”єкт оцінки не було продано за ціною, нижчою від початкової вартості майна.

Представником відповідачів: Фонду комунального майна Чернігівської міської ради та Чернігівської міської Ради подано письмові заяви про застосування судом позовної давності, згідно п. 3. ст. 267 Цивільного кодексу України, посилаючись на те, що позивачем в даному випадку безпідставно пропущено строк позовної давності, оскільки ним не надано доказів, що підтверджували б поважність пропуску строків звернення до суду. Відповідачі також зазначають, що перебіг позовної давності щодо вимог наймодавця починається з моменту повернення речі наймачем, а щодо вимог наймача –з моменту припинення договору найму. Договір оренди № 110 від 30.09.1998 року розірвано рішенням господарського суду Чернігівської області по справі № 8/203 від 28.08.2003 року.

Представник позивача в судовому засіданні заявив усне клопотання про поновлення пропущеного ним строку позовної давності, посилаючись на те , що він був пропущений ним з поважних причин.

Сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: КП „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації” повноважного представника в судове засідання 28.10.2008 року не направила, про причини неявки в судове засідання не повідомила.

Ухвалою суду від 20.10.2008 року сторони були попереджені, що не з’явлення в судове засідання повноважних представників не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Рішення приймається за наявними у справі документами на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідачів, дослідивши докази, які мають суттєве значення для вирішення спору, господарський суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав:

30.09.1998 року між Фондом комунального майна Чернігівської міської ради народних депутатів (орендодавець) –відповідач-1 по справі та Закритим акціонерним товариством „Торгово-виробниче підприємство „Корона-Сервіс” (орендар), правонаступником якого є позивач, відповідно до п.1.2 Статуту, зареєстрованого Державним реєстратором виконавчого комітету Чернігівської міської Ради 11. 11.04р. реєстраційний номер 100046, було укладено Договір оренди комунального майна № 110.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. Договору оренди комунального майна № 110 орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування майно вартістю 441773,94 грн. за станом на 01.12.1998 року.

Зазначене майно, згідно з розрахунком його вартості від 30.09.1998 року відображене в актах прийому-передачі, що додаються до Договору, складається з частини основної будівлі площею 2553,5 кв.м.: підвал –794,8 кв.м., 1 поверх –927,9 кв.м., в тому числі площі загального користування –52 кв.м., 2 поверх –830,8 кв.м., в тому числі площі загального користування –33,9 кв.м. та сараю площею 231,3 кв.м., розташованих по вул. Леніна у будинку № 32, загальною вартістю 441773,94 грн.

Пунктом 10.1. Договору передбачено, що договір діє з 01.10.1998 року по 31.03.2008 року.

Додатковою угодою № 5 від 05.07.2001 року до Договору оренди комунального майна № 110 від 30.09.1998 року, сторони виклали текст Договору оренди комунального майна № 110 від 30.09.1998 року, в новій редакції, відповідно до якої Фонд комунального майна Чернігівської міської ради передає, а ЗАТ „Торгово-виробниче підприємство „Корона-Сервіс” приймає у строкове платне користування майно, яке знаходиться на балансі Фонду комунального майна та складається з чотириповерхової будівлі площею 4363,3 кв.м. (в т.ч. підвал площею 794,8 кв.м.) та сараю площею 173 кв.м., розташованих по пр. Миру, 32, вартість яких визначена згідно з експертною оцінкою і становить 742801 грн. (будівля 725716 грн., сарай –17085 грн.).

Розділом другим Додаткової угоди № 5 від 05.07.2001 року до Договору оренди комунального майна № 110 від 30.09.1998 року сторони визначили, що вступ орендаря у строкове платне користування майном настає у термін, вказаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами Договору та акту приймання-передачі, який є невід’ємною частиною Договору (Додаток № 3 до Договору оренди № 110 від 30.09.1998 року).

Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. У разі припинення Договору майно повертається орендарем орендодавцю у порядку, встановленому при передачі майна орендарю. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі. Обов’язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні.

Строк дії договору оренди сторонами було визначено на період з 01.10.1998 року по 31.03.2008 року.

Сторонами було підписано акт приймання передачі об”єкту комунальної власності Чернігівської міської ради в оренду.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 28.08.2003 року по справі № 8/203 за позовом: Фонду комунального майна Чернігівської міської ради до Закритого акціонерного товариства „Торгово-виробниче підприємство „Корона-Сервіс” про дострокове розірвання договору оренди комунального майна від 30.09.1998 року № 110, яке залишено в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2003 року, позовні вимоги Фонду комунального майна Чернігівської міської ради були задоволені повністю, розірвано Договір оренди комунального майна від 30.09.1998 року № 110, в редакції Додаткової угоди № 5 від 05.07.2001 року, укладений між Фондом комунального майна Чернігівської міської ради та Закритим акціонерним товариством „Торгово-виробниче підприємство „Корона-Сервіс”, стягнуто з Закритого акціонерного товариства „Торгово-виробниче підприємство „Корона-Сервіс” 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення господарського суду Чернігівської області від 28.08.2003 року по справі № 8/203 набрало законної сили 24.10.2003 року.

Статтею 115 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Таким чином договір оренди комунального майна від 30.09.1998 року № 110, в редакції Додаткової угоди № 5 від 05.07.2001 року, укладений між Фондом комунального майна Чернігівської міської ради та Закритим акціонерним товариством „Торгово-виробниче підприємство „Корона-Сервіс”, було розірвано за рішенням суду 24.10.2003 року.

У відповідності до ст. 272 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на момент розірвання договору оренди, в разі проведення з дозволу наймодавця поліпшення орендованого майна наймач має право на відшкодування проведених з цією метою необхідних витрат, якщо інше не визначено законом або договором. Проведені наймачем без дозволу наймодавця поліпшення, якщо їх можна відокремити від орендованого майна не завдаючи йому шкоди і наймач не погоджується відшкодувати їх вартість , можуть бути вилучені наймачем. Вартість поліпшень, проведених наймачем без згоди наймодавця і які неможливо відокремити без пошкодження майна , компенсації не підлягають.

Аналогічна норма містилась і в ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, в редакції яка діяла на момент розірвання договору оренди.

Пунктом 10.6. Додаткової угоди № 5 до Договору оренди комунального майна № 110 від 30.09.1998 року, сторони передбачили, що у разі припинення або розірвання Договору, поліпшення орендованого майна, здійснені орендарем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна не завдаючи йому шкоди, визнаються власністю орендаря, а невідокремлювані поліпшення –власністю орендодавця. Питання компенсації орендодавцем збільшення вартості орендованого майна в результаті зазначених невідокремлюваних поліпшень вирішується відповідно до умов цього Договору та чинного законодавства.

Звітом про оцінку майна –будівлі зі складськими приміщеннями колишнього комплексу громадського харчування „Полісся”, що розташований за адресою м. Чернігів, пр-т Миру,32, який було виконано приватним підприємством „Аксіома” на замовлення фонду комунального майна м. Чернігова, було визначено, що ринкова вартість невід”ємних поліпшень , яка визначена за порівняльним підходом складає 1030178 грн.

Вказаний звіт затверджений наказом Фонду комунального майна Чернігівської міської ради № 01-3/51 від 01.04.03р.

Як слідує із свідоцтва про право власності , виданого на підставі рішення виконкому Чернігівської міської ради № 217 від 21.10.02р., територіальній громаді м. Чернігова в особі Чернігівської міської ради на праві власності належала нежитлова будівля загальною площею 4331 кв.м. по пр. Миру , 32 у м. Чернігові.

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 02.09.2003 року, посвідченого Борисовою Т.А., приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 1303, Фонд комунального майна Чернігівської міської ради (продавець) передав у власність Товариства з обмеженою відповідальністю „Агропромислова група” (покупця) нежитлову будівлю літ. „А-4” площею 4293,5 кв.м., склад літ. „Б1-1” площею 140,9 кв.м., склад літ. „Б2-1” площею 32,7 кв.м., що у подальшому іменуються „об’єкт”, крім того у користування –приміщення спільного користування на 1-поверсі будівлі літ „1-3” площею 21,1 кв.м., на другому поверсі будівлі літ „1-1” площею 16,4 кв.м., що у подальшому іменується „об’єкт користування”, які знаходяться за адресою: м. Чернігів, проспект Миру, 32, на земельній ділянці територіальної громади м. Чернігова, а покупець зобов’язується прийняти об’єкт і сплатити ціну відповідно до умов, які визначені в цьому Договорі, та пройти реєстрацію об’єкта у Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації.

Таким чином, після укладення договору купівлі-продажу від 02.09.03р. у власності територіальної громади м. Чернігова залишилось 37, 5 кв. метрів по пр. Миру, 32 у м. Чернігові. Цей факт також підтверджується рішенням тринадцятої сесії четвертого скликання чернігівської міської ради від 28.09.04р. „Про затвердження переліку об”єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Чернігова”.

Відповідно до п. 1.5. Договору купівлі-продажу від 02.09.2003 року, зазначений у цьому Договорі об’єкт продано за 5 055 000 грн., з них: 1 030 178 грн. –вартість поліпшень орендованого майна, що підлягає компенсації орендарю Закритому акціонерному товариству „Торгово-виробниче підприємство” „Корона-Сервіс”, 4 021 822 грн. –ціна продажу об’єкта (комунальна частка орендованого майна).

Фонд комунального майна Чернігівської міської ради платіжним дорученням № 9414 від 19.01.2004р. сплатив позивачеві компенсацію в суму 1030178 за поліпшення орендованого майна .

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Аналогічна норма міститься і в п.4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України.

Оскільки правовідносини сторін щодо відшкодування здійснених позивачем поліпшень орендованого майна продовжували існувати між сторонами і після 01.01.2004р., моменту введення в дію Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, то суд при розгляді даної справи керується Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України.

У відповідності до ст.ст. 328,329 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Норми Цивільного кодексу УРСР та Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, в редакції яка діяла на момент розірвання договору оренди, не передбачали перехід до орендаря права власності на частину орендованого майно, в разі здійснення поліпшення цього майна.

Частиною першою ст.778 Цивільного кодексу України визначено, що наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

У відповідності до ч. 4 ст. ст.778 Цивільного кодексу України, якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував, що в результаті здійсненого поліпшення орендованого майна, частина якого залишилась у власності територіальної громади м. Чернігова, позивачем була створена нова річ.

Також як встановлено судом, умовами договору оренди не передбачено перехід до орендаря права власності на частину орендованого приміщення в разі здійснення ним поліпшення орендованого майна, а п.10.6 договору оренди сторони визначили лише порядок компенсації орендарю орендодавцем збільшення вартості орендованого майна в результаті здійснених орендарем невідокремлюваних поліпшень, та встановили, що невідокремлювані поліпшення є власністю орендодавця.

Посилання позивача на те, що право власності на частину орендованого майна, яке залишилось у власності територіальної громади м. Чернігова, перейшло до позивача на підставі п.п. 3-5 „Порядку компенсації вартості поліпшень орендованого майна під час його приватизації”, який затверджений наказом Фонду Державного майна України № 1241 від 12.07.01р., судом до уваги не може бути прийнято з наступних підстав.

Пунктом 2 5 Порядку компенсації вартості поліпшень орендованого майна під час його приватизації, який затверджений наказом Фонду Державного майна України № 1241 від 12.07.01р., визначено , що у цьому Порядку компенсацією вартості поліпшень орендованого майна є визначення державної частки та частки орендаря у вартості орендованого майна під час його приватизації з метою запобігання збиткам державі та орендарю. Порядок установлює основні процедури компенсації вартості поліпшень орендованого майна (будівель, споруд, приміщень), які неможливо відокремити від цього майна без заподіяння йому шкоди, здійснених орендарем за час оренди за рахунок власних коштів та за згодою орендодавця (далі - поліпшення), під час продажу орендованого майна на аукціоні або за конкурсом. Порядок також роз'яснює основні процедури визначення інвестиційної вартості орендованого майна шляхом проведення експертної оцінки під час його викупу.

Таким чином, вищевказаний порядок регулює процедуру визначення розміру вартості поліпшень орендованого майна , здійснених орендарем , та процедуру компенсації вартості цих поліпшень, які неможливо відокремити від цього майна без заподіяння йому шкоди. Порядок компенсації вартості поліпшень орендованого майна під час його приватизації , який затверджений наказом Фонду Державного майна України № 1241 від 12.07.01р., не містить положень щодо переходу до орендаря права власності на частину саме орендованого майна, в разі здійснення ним невід”ємних поліпшень.

Не може бути прийнято судом до уваги і посилання позивача як на підставу визнання за ним права власності на частину орендованого майна у зв’язку з тим, що фондом комунального майна Чернігівської області була здійснена компенсація лише вартості здійснених поліпшень на площі, яка була в подальшому відчужена згідно договору купівлі-продажу від 02.09.03р., без врахування площі 37,5 кв.м., які залишились у власності фонду комунального майна Чернігівської міської ради.

Як вже встановлено судом, умовами договору оренди, та законодавством , яке діяло на момент припинення дії договору оренди не передбачено перехід права власності до орендаря на частину саме орендованого майна, в разі здійснених ним невід’ємних поліпшень цього майна. У орендаря є лише право на компенсацію вартості здійснених ним невід”ємних поліпшень орендованого майна.

За таких обставин , позовні вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на 1/4 (8,5 кв. метрів) площ будівлі по пр-ту Миру, 32, які належать територіальній громаді м. Чернігова є безпідставні і задоволенню не підлягають.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено , що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ст..316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Оскільки суд визнав безпідставними вимоги позивача про визнання за ним права власності на 1/4 (8,5 кв. метрів) площ будівлі по пр-ту Миру, 32, які належать територіальній громаді м. Чернігова, а тому і відсутнє порушення права позивача, яке гарантоване ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, на мирне володіння Майном - часткою у розмірі вартсоті невід”ємних поліпщень приміщення колишнього комплексу громадського харчування "Полісся", розміщеного за адресою: м. Чернігів, пр-т Миру, 32, які не були відчужені в процесі приватизації і залишився у власності територіальної громади м. Чернігова (37,5 кв. м.), що у просторовому визначенні складає 8,5 кв. м. даних приміщень..

Відповідно позовні вимоги позивача в частині визнання порушеним права позивача на мирне володіння Майном, яке гарантоване ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод - часткою у розмірі вартості невід”ємних поліпшень приміщення колишнього комплексу громадського харчування "Полісся", розміщеного за адресою: м. Чернігів, пр-т Миру, 32, які не були відчужені в процесі приватизації і залишився у власності територіальної громади м. Чернігова (37,5 кв. м.), що у просторовому визначенні складає 8,5 кв. м. даних приміщень, також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 272 Цивільного кодексу Української РСР, ст. 316, 317, 328, 329, 345, 778, 786 Цивільного кодексу України, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

СУДДЯ                                                              Л.М. Лавриненко

Рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 30.10.2008р.

СУДДЯ                                                             Л.М. Лавриненко