ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2008 р.

№
15/350пд

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

головуючого

Дерепи
В.І.

суддів
Гончарука
П.А.
Стратієнко Л.В.

з
участю представників:
позивача:  відповідачів:

ОСОБА_1. ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши  у
відкритому              судовому
засіданні  касаційну  скаргу

ОСОБА_4

на
рішення  та постанову

господарського
суду Донецької області від 04 березня 2008 р.
Донецького апеляційного господарського суду від 07 травня 2008 р.

у
справі

№
15/530пд

за
позовом

ОСОБА_4

до

товариства
з обмеженою відповідальністю "Карпов",  приватного сільськогосподарського
підприємства "Агрофірма "Земляни"

про

визнання
договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

У
грудні 2007 р. позивач звернувся в суд з позовом про визнання недійсним
договору купівлі-продажу будівель і споруд виробничого комплексу зернотоку,
розташованого в м.АДРЕСА_1, укладеного 11.12.2007р. між ТОВ "Карпов"
і приватним сільськогосподарським підприємством "Агрофірма"Земляни".

Рішенням
господарського суду Донецької області від 04.03.2008 р. (суддя Богатир К.В.),
залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від
07.05.2008 р. (головуючий -Запорощенко М.Д., судді -Акулова Н.В., Волков Р.В.),
в задоволенні позову відмовлено.

В
касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати
постановлені у справі судові рішення та постановити нове, яким позов
задовольнити.

У відзиві
на касаційну скаргу відповідач ПСП "Агрофірма "Земляни" просить
залишити її без задоволення, а пос тановлені у справі судові рішення -без змін.

Заслухавши
пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, рішенням Мар'їнского
районного суду від 16.09.2005 р. зі змінами, внесеними ухвалою апеляційного
суду Донецької області від 22.11.2005 р., ухвалою Мар'їнского районного суду
від 06.03.2006 р., ТОВ "Карпов" зобов'язано внести зміни в статут,
якими ввести ОСОБА_4. в склад засновників ТОВ "Карпов" з часткою в
статутному фонді 33%.

Рішення
суду не виконане.

11.12.2007
р. між ТОВ "Карпов" і ПСП "Агрофірма"Земляни "
укладено договір купівлі-продажу, будівель та споруд виробничого комплексу
зернотоку, розташованого в м.АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_5, за яким вказаний комплекс проданий за 99 081 грн.

Позивач
вважав, що дана угода порушує його корпоративні права, оскільки внаслідок її
укладення зменшується статутний фонд товариства, а тому відповідно до правил
ст. 215 ЦК України має бути визнана недійсною.

Відмовляючи
в задоволенні позову, суд виходив з того, що спірна угода не порушує
корпоративних прав позивача, укладена з дотриманням вимог закону та статуту ТОВ
"Карпов".

Такі
висновки суду грунтуються на зібраних у справі доказах правових нормах, що
регулюють спірні правовідносини.

Зокрема,
частиною 1 ст.16  ЦК України передбачено,
що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно
до ст.12 Закону України "Про господарські товариства", ст. 115 ЦК
України товариство з обмеженою відповідальністю є власником майна переданого
йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного фонду, продукції,
виробленої товариством у результаті господарської діяльності, одержаних
доходів, іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Згідно
з ст.10 Закону України "Про господарські товариства", ст. 116 ЦК
України учасники товариства з обмеженою відповідальністю мають право:

брати
участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі,
крім випадків, встановлених законом;

брати
участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди);

вийти
у встановленому порядку з товариства;

здійснити
відчуження часток у статутному капіталі товариства у порядку, встановленому
законом;

одержувати
інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим
документом, а також мати інші права, встановлені установчим документом
товариства та законом.

Отже,
позивач не наділений суб'єктивним правом щодо здійснення повноважень власника
майна товариства.

Крім
того, наслідки недійсності угоди стосуються лише сторін угоди і не поширюються
на права позивача.

З
урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи
фактичні її обставини були встановлені господарськими судами на підставі
всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих сторонами доказів,
висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з
правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому
підстав для скасування постановлених у справі судових рішень не вбачається.

На
підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, 1119
- 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну
скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення господарського суду
Донецької області від 04 березня 2008 р. та постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 07 травня 2008 р. у справі за №15/350пд -без змін.

Головуючий                                                                         В.І. Дерепа

Судді
П.А. Гончарук

Л.В. Стратієнко