ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"18" листопада 2008 р.

Справа № 17/164

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Хилька Ю.І.розглянувши матеріали справи №17/164

за позовом: господарського товариства „Глинське”, м. Кременчук Полтавської області,

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю „Сага”, м. Світловодськ Кіровоградської області,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - малого приватного підприємства фірми "Агросила", м. Світловодськ,

про визнання права власності

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - участі не брали. В попередніх судових засіданнях Коваленко М.А. довіреність б/н від 02.09.2008 року.

від відповідача - участі не брали. В попередніх судових засіданнях Ляпун І.П. довіреність б/н від 01.06.2006 року. Про час та місце розгляду справи після оголошеної перерви повідомлені під розписку.

від третьої особи - участі не брав. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Однак, направлена поштова кореспонденція повертається до суду з відміткою установи поштового звязку про відсутність адресата за вказаною адресою.

Суть спору: Господарським товариством "Глинське" подано позов до товариства з обмеженою відповідальністю "Сага" про визнання права власності на цілісний майновий комплекс господарської бази, що знаходиться за адресою: м. Світловодськ Кіровоградської області, вул. Комсомольська, 32А, та про виселення ТОВ "Сага" з території господарської бази. В судовому засіданні 19.09.2006 року позивачем подано доповнення до позовної заяви № 04-116/15 від 18.09.2006 (вх. № 02-05/28043 від 19.09.2006 р.) в якому, він з посиланням на статті 22, 53 Господарського процесуального кодексу України просить відновити з поважних причин пропущений строк позовної давності; визнати недійсним договір купівлі-продажу господарської бази за адресою: м.Світловодськ, вул. Комсомольська, 32А, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю НВФ "Цитадель" і малим приватним підприємством фірмою "Агросила", з моменту його укладення та визнати недійсним договір купівлі-продажу господарської бази за адресою: м.Світловодськ, вул. Комсомольська, 32А, укладений між малим приватним підприємством фірмою "Агросила" і товариством з обмеженою відповідальністю "Сага", з моменту його укладення. Відповідно до вимог частини третьої статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Крім того, заявою від 13.10.2008 року про збільшення позовних вимог позивач просить визнати відсутність у відповідача права власності на цілісний майновий комплекс господарської бази по вул. Комсомольська 32 а в м.Світловодську відповідно до договору купівлі- продажу господарської бази від 03.06.2003 року та відносвити становище, що існувало до порушення права шляхом примусового вилучення цілісного майнового комплексу господарської бази по вул. Комсомольська 32 а в м.Світловодську та передачі цього комплексу позивачу.

Вказані заяви не були прийняті судом до розгляду враховуючи наступне.

Під збільшенням розміру позовних вимог (частина друга статті 22 ГПК України) слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві, тому збільшення розміру позовних вимог не може бути пов’язано з пред’явленням додаткових позовних вимог, про які не йшлося в позовній заяві, зокрема, якщо позов подано на суму основного боргу і позивач до прийняття рішення просить додатково стягнути пеню за прострочку платежу (пункт 3 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 р. №01-8/1228 “Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році”). В судовому засіданні 17.11.2008 року оголошена перерва до 15 год. 18.11.2008 року.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги мотивуються наступним.

На підставі укладеної мирової угоди між позивачем та Світловодським райагробудом, яка затверджена Світоводським районним судом Кіровоградської області 05 травня 2000 року, позивачу належить цілісний майновий комплекс господарської бази, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Комсомольська, 32А.

Дана база складається з: адміністративного приміщення площею 600 м2, автомобільного гаража площею 340 кв. м, речового складу площею 100 кв.м, майданчика ПММ, складу площею 100 кв. м, будівлі прохідної площею ЗО кв.м. та огорожі.

Відповідно до повідомлення Світловодського міськвідділу Державної виконавчої служби 13.06.2000 року, Кіровоградською торгово-промисловою палатою проведено експертну оцінку відповідного майна, за якою оціночна вартість цілісного майнового комплексу відповідної господарської бази складає 29 000 гривень. 15.06.2000 року Кіровоградською торгово-промисловою палатою було проведено торги з продажу належної позивачу господарської бази. Відповідно до протоколу № 1 від 15.06.2000 року переможцем торгів визнано ТОВ НВФ „Цитадель", але рішенням господарського суду Кіровоградської області від 28 липня 2004 року по справі № 05-1/215/12-18 було визнано недійсним протокол № 1 від 15 червня 2000 року, укладений Кіровоградською торгово-промисловою палатою за наслідками проведення публічних торгів з продажу належної господарської бази в зв'язку з численними порушеннями законодавства, що були допущені при організації та проведенні цих торгів. Рішення суду набрало законної сили.

Рішення арбітражного суду Кіровоградської області від 21.11.2000 р. по справі № 05- 01/2595/5-249 було визнано право власності на спірну господарську базу за ТОВ НВФ „Цитадель", на підставі якого відповідне товариство отримало свідоцтво про право власності на вище зазначену господарську базу. Відповідне рішення було скасовано постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.03.2003 року по справі № 05-01/2595/5-249.

Таким чином, ТОВ НВФ „Цитадель" безпідставно володіло, користувалось та розпоряджалось належним позивачу майном.

03.06.2003 року право власності на належну позивачу господарську базу було зареєстровано за товариством з обмеженою відповідальністю „Сага" на підставі правочину між товариством з обмеженою відповідальністю „Сага" та товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма „Цитадель". Засновниками ТОВ „Сага", яке було створено 15.05.2003 року, є ті ж самі особи, що і ТОВ „Цитадель". Після відповідних дій засновників, ТОВ НВФ „Цитадель" було доведено до банкрутства, внаслідок чого господарським судом Кіровоградської області ухвалою від 09.02.2006 року по справі № 10/111 ТОВ НВФ „Цитадель" було ліквідовано. Таким чином, засновники ТОВ „Цитадель" знаючи про скасування рішення арбітражного суду Кіровоградської області від 21.11.2000 р. по справі № 05-01/2595/5-249 та з метою не втратити незаконний контроль над спірною господарською базою вирішили передати право власності на відповідну господарську базу іншій особі, яка буде контролюватися цими ж самими особами (так як загальні збори засновників є вищим органом товариства), для чого було створено 15.03.2003 року ТОВ „Сага";

Крім того, виключається застосування до відповідних правовідносин ст. 388 Цивільного кодексу України, яка передбачає витребування майна власником у добросовісного набувача, внаслідок того, що добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати про те, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати;

Поряд з цим, ТОВ „Сага" не визнає право власності на належне позивачу майно у вигляді цілісного комплексу господарської бази, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Комсомольська, 32-А. Свідченням цього є те, що відповідним товариством було отримано свідоцтво про право власності на спірну базу.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1)визнання права;

2)припинення дії, яка порушує право;

3)примусове виконання обов'язку в натурі.

Відповідач позовні вимоги не визнає та вважає їх необгрунитованими з наступних підстав.

ТОВ НВФ «Цитадель» є добросовісним набувачем придбаного на прилюдних торгах майна, а тому всі наступні власники також є добросовісними відповідачами. Проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, господарський суд прийшов до переконання, що позовні вимоги не є обгрунтованими та в позові необхідно повністю відмовити. Такий висновок господарський суд зробив на підставі системного аналізу фактичних обставин справи та діючого законодавства.

За приписами ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводятьься знову при вирішенні інших спорів, у

яких беруть участь ті самі сторони.

Як вбачається із постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду №17/354 від 22.05.2007 року за позовом господарського товариства “Глинське”, м. Кременчук

до відповідачів:

В1- товариства з обмеженою відповідальністю “Сага”, м. Світловодськ

В2- малого приватного підприємства фірми "Агросила", м. Світловодськ

про визнання недійсним договору встановлено наступне.

В жовтні 2006 року господарське товариство “Глинське” звернулось в господарський суд Кіровоградської області до товариства з обмеженою відповідальністю “Сага” про визнання недійсним договору купівлі-продажу господарської бази за адресою м. Світловодськ вул. Комсомольська № 32 А від 03.06.2003 року, укладеного між малим приватним підприємством фірмою “Агросила” і товариством з обмеженою відповідальністю “Сага” з підстав, передбачених статтями 48, 225 Цивільного Кодексу УРСР, статтею 388 Цивільного Кодексу України. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що на підставі ухвали Світловодського районного суду Кіровоградської області від 05.05.2000 року про затвердження мирової угоди у його власність був переданий цілісний майновий комплекс господарської бази. 15.06.2000 року Кіровоградською торгово –промисловою палатою були проведені торги з продажу господарської бази, переможцем яких відповідно до протоколу № 1 визнано товариство з обмеженою відповідальністю науково –виробничу фірму “Цитадель”. Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 28.07.2004 року у справі № 05-1/215/12-18 протокол № 1 було визнано недійсним. Отже, товариство з обмеженою відповідальністю “Цитадель” уклало договір купівлі - продажу спірного майна, не будучи його власником. Директором товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробничої фірми “Цитадель”, малого приватного підприємства фірми “Агросила” і товариства обмеженою відповідальністю “Сага” є одна особа: Карнаух О.О, який знав про те, що договори купівлі –продажу заключаються в порушення закону. (а.с. 3 –7)

Відповідач проти позову заперечував на тих підставах, що товариство з обмеженою відповідальністю науково –виробнича фірма “Цитадель” придбало спірне майно на прилюдних торгах в порядку виконання рішень суду, тому є добросовісним набувачем, у якого майно не можна витребувати.

04.01.2007 року до участі у справі в якості відповідача було залучено мале приватне підприємство “Агросила”. (а.с. 62)

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 14.03.2007 року позовні вимоги задоволено: визнано недійсним договір купівлі –продажу господарської бази № 02/06 –1 від 03.06.2003 року, заключений між малим приватним підприємством фірмою “Агросила” та товариством з обмеженою відповідальністю “Сага”, з моменту укладення. (а.с. 131 –135)

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.05.2007 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сага» задоволено, рішення господарського суду Кіровоградської області від 14.03.2007 року у справі №17/354 скасовано, в позові відмовлено. Підставою для прийняття вказаної постанови визначено наступне.

15.06.2000 року Кіровоградська регіональна торгово –промислова палата провела прилюдні торги з продажу нерухомого майна: господарської бази господарського товариства “Глинське” розташованої у м. Світловодськ по вул. Комсомольська № 32 а в порядку виконання Світловодським міським відділом Державної виконавчої служби рішень суду про стягнення заробітної плати та виконавчого напису про стягнення коштів на користь ГЖЕУ –13 на загальну суму 29000 грн. Згідно протоколу торгів № 1 від 15.06.2000 року господарська база була продана товариству з обмеженою відповідальністю науково –виробничій фірмі “Цитадель”.

Згідно договору купівлі –продажу від 21.02.2001 року товариство з обмеженою відповідальністю науково –виробнича фірма “Цитадель” продала спірну господарську базу малому приватному підприємству фірмі “Агросила”. (а.с. 12)

03.06.2003 року між малим приватним підприємством фірмою “Агросила” та товариством з обмеженою відповідальністю “Сага” був заключений договір купівлі –продажу спірної споруди. (а.с. 13)

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 28.07.2004 року визнано недійсним протокол № 1 від 15.06.2000 року, укладений Кіровоградською торгово –промисловою палатою за наслідками проведення публічних торгів з продажу майна господарського товариства “Глинське”, в визнанні недійсним акту про прилюдні торги, договору купівлі –продажу, свідоцтва про право власності відмовлено.

Відповідно до довідки державного реєстратора виконавчого комітету Світловодської міської ради від 04.09.2006 року:

-приватне підприємство “Агросила” припинено 28.02.2005 року за рішенням суду про визнання юридичної особи банкрутом;

-товариство з обмеженою відповідальністю науково –виробнича фірма “Цитадель” ліквідовано 17.03.2006 року згідно рішення суду про визнання юридичної особи банкрутом;

Позивачем заявлено позов про визнання договору недійсним з підстав, передбачених статтями 48,225 Цивільного кодексу УРСР, статті 388 Цивільного кодексу України.

Стаття 48 Цивільного кодексу УРСР встановлює загальне правило про те, що недійсною є та угода, яка не відповідає вимогам закону, в частині другій містить положення, згідно з яким по недійсній угоді кожна з сторін зобов’язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі –відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

За змістом ч. 1 ст. 145 Цивільного кодексу УРСР , якщо майно за плату придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не повинен був знати (добросовісний набувач), то власник вправі витребувати це майно від набувача лише в разі, коли майно загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадено у того чи іншого, або вибуло з їх володіння іншим шляхом поза їх волею.

Згідно вимог статті 388 Цивільного Кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову про визнання недійсною угоди, стороною в якій така особа не являється, тобто, з застосуванням правового механізму, встановленого ч. 2 ст. 48 Кодексу, незалежно від того чи відповідає спірна угода закону.

Результатом задоволення заявленого позову є застосування судом наслідків недійсності угоди, які стосуються сторін угоди і не поширюються на права позивача, який вважає себе власником спірного майна, не будучи стороною угоди.

Захист прав такої особи можливий шляхом пред’явлення віндикаційного позову, якщо є підстави, встановлені статтею 145 Цивільного кодексу УРСР.

При цьому господарським судом враховується, що на час виникнення спірних правовідносин діяв Цивільний кодекс Української РСР (ЦК УРСР), а згідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень

Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Натомість, господарський суд не погоджується з поясненнями позивача щодо правової природи укладеної мирової угоди 05.05.2000 року між позивачем та Світловодським райагробудом як окремого правочину (т.3 а.с.85) без врахування тієї обставини, що ухвалою Світловодського міскрайонного суду від 04.06.2007 року скасовано ухвалу Світловодського районного суду від 05.05.2000 року про затвердження мирової угоди (т.2 а.с.62-63).

За приписами ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Суд не визнає мирової угоди у справі, в якій одну із сторін представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Таким чином, мирова угода без затвердження її умов судовим рішенням не є правовстановлюючим документом, а у разі скасування ухвали про затвердження мирової угоди укладеної між Світловодським «Райагробудом» та ГТ «Глинське», за якою майно, що належало «Райагробуду», а саме виробничі бази в с. Глинське Світловодського району і в м.Світловодську, а також землі, будівлі, споруди, автомашини та інші механізми, перейшли у власність ГТ «Глинське» не може бути покладено в основу рішення по даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33,36,43,44,49,82,83,84,85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові повністю відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через господарський суд Кіровоградської області.

У разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 цього кодексу.

Суддя