ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Хмельницький, Майдан Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"14"
липня 2008 р.
Справа №19/4228-А

За
позовом  Старокостянтинівського
міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду
України в Старокостянтинівському районі, м.Старокостянтинів

до
приватного підприємця ОСОБА_1 м. Старокостянтинів

про
стягнення 1818,96 грн.

Суддя  Розізнана І.В.                    Секретар судового засідання
Степчук Т.А.

Представники сторін:

від позивача: Поліщук
К. В. - довіреність №5278/09 від 11.07.2008р.

від відповідача: не
з'явився

за участю прокурора
відділу прокуратури області: Ільчука Ю. Ф.

Суть
спору: позивач
звернувся з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача 1818,96грн.
заборгованості по сплаті страхових внесків. На підтвердження позовних вимог
надав картку особового рахунку, вимогу про сплату боргу, розрахунки страхових
внесків, які підлягають сплаті за результатами підприємницької діяльності, акти
відмови платником від підпису акта розрахунку, розрахунок суми позовних вимог.

Відповідач
в судове засідання не з'явився, витребувані судом документи не подав, доказів
погашення заявленої до стягнення заборгованості в добровільному порядку не
надав.

Розглядом
матеріалів справи встановлено наступне:

Відповідач
є суб'єктом підприємницької діяльності та відповідно до ст.ст. 1, 14 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є
платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно
до розрахунків сум страхових внесків, які підлягають доплаті за результатами
підприємницької діяльності за період з 01.06.2007р. по 01.05.2008р. у
відповідача станом на 01.05.2008р. виникла заборгованість в сумі 4640,01грн.,
що підтверджується поданими позивачем розрахунками сум страхових внесків, які
підлягають сплаті за травень, червень 2007р., за лютий 2008р., карткою
особового рахунку, розрахунком суми позовних вимог.

З
метою погашення вказаної заборгованості позивачем на адресу відповідача
направлялася вимога про сплату боргу №Ф-714 від 07.05.2008р., яка отримана
відповідачем, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення.

13.05.2008р.
відповідачем сплачено 1500грн. внесків, що підтверджується карткою особового
рахунку.

Станом
на 30.05.2008р. за ПП ОСОБА_1. рахується заборгованість в сумі 1818,96грн.

У
зв'язку із наявною заборгованістю відповідача, позивачем подано позов до суду
про примусове стягнення даної заборгованості.

Аналізуючи
надані докази, оцінюючи їх у сукупності судом приймається до уваги наступне:

Відповідно
ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно
до цього  Закону сплачують страхові
внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; страхові внески -
кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше;
кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно
до цього Закону.

Відповідно
до п.1 ст.14 зазначеного Закону страхувальниками відповідно до цього Закону є:
роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі
філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених
підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних
партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та
інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний
торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за
договорами цивільно-правового характеру.

Згідно
п.6 ст.17 вказаного Закону платник страхових внесків зобов'язаний нараховувати,
обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові
внески.

Відповідно
до ч.1 ст.19 та п.п. 2, 8 Прикінцевих положень Закону фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, що оподатковуються за загальною системою
оподаткування, сплачують страхові внески із суми доходу (прибутку), отриманої
від відповідної діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи
фізичних осіб в межах максимальної величини, з якої справляються страхові
внески, але не менше мінімального страхового внеску.

Відповідно
до п.4.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування
до Пенсійного фонду України (затверджено постановою правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003р.№21-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції
16.01.2004р.№64/8663 з змінами та доповненнями) розмір мінімального страхового
внеску становить 32% за 2005рік та 31,8% за 2006рік від мінімального розміру
заробітної плати, установленої законом на той час, за який здійснюється
розрахунок сум страхових внесків.

Згідно
п.п.5.3.1 п.5.3 вказаної Інструкції передбачено, що визначення сум страхових
внесків зазначеною категорією платників здійснюється на підставі даних у річних
розрахунках; даних у розрахунку авансових сум страхових внесків; даних річних
розрахунків про нараховані та сплачені суми фіксованого розміру страхових
внесків, отриманих від фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб оподаткування своїх доходів; отриманих від
податкових органів відомостей про результати перевірок діяльності таких осіб,
що призвели до збільшення або зменшення розмірів страхових внесків.

Страхові
внески платники, крім тих, які обрали особливий спосіб оподаткування, сплачують
за себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності (п.п.2.1.4 п.2.1 цієї Інструкції), якщо податковими
органами провадиться нарахування авансових сум податку, протягом року до 15
березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада авансові платежі в
розмірі 25 відсотків річної суми страхового внеску , обчисленої від суми,
визначеної податковими органами для сплати авансових сум податку на доходи
фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності (п.п.5.3.2 Інструкції).

Суми
страхових внесків, сплачені у вигляді авансових платежів, ураховуються
платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним до 1 квітня
наступного року за звітний рік на підставі даних річної податкової декларації.
Розмір місячного страхового внеску повинен бути не менше мінімального розміру
страхового внеску за кожний місяць, розрахованого шляхом множення розміру
мінімальної заробітної плати за відповідний місяць, у якому платник мав чистий
дохід, на 32,3%і 32% (31,8%) ( абз.2 п.п.5.3.2 п.5.3 Інструкції).

Територіальні
органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного
фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих
днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний
сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

У
разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного
фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не
сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього
фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним
органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у
разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки
протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний
орган Пенсійного фонду  звертається в
установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до
відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках
орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського
суду з позовом про стягнення недоїмки. У разі звернення органу Пенсійного фонду
з позовом про стягнення недоїмки до господарського суду передбачені
законодавством заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

На
підтвердження позовних вимог позивачем надано необхідні докази про наявність
заборгованості відповідача та вжиття заходів її стягнення, відповідно до вимог
Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Вимогу
про сплату заборгованості у встановленому законодавством порядку не оскаржено
та не скасовано. Доказів про сплату заборгованості суду не подано.

За
таких обставин, позовні вимоги позивача щодо стягнення 1818,96грн.
заборгованості підтвердженні матеріалами справи, відповідають чинному
законодавству та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 14,
69-71, 86, 104, 158-163, 167, 254-259, п.п. 3, 6, 7 Розділу 7 „Прикінцеві та
перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД -

ПОСТАНОВИВ:

Позов
Старокостянтинівського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі
управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі, м.
Старокостянтинів до приватного підприємця ОСОБА_1 м. Старокостянтинів про
стягнення 1818,96грн. заборгованості по сплаті страхових внесків задовольнити.

Стягнути
з приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1код НОМЕР_1) на користь управління
Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі (м. Старокостянтинів,
вул. Красовського, б. 4, код 14150074) заборгованості по сплаті страхових
внесків в сумі 1818,96грн. (одну тисячу вісімсот вісімнадцять гривень 96 коп.).

Згідно
ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та   інші
особи, які  беруть участь у  справі
мають право  оскаржити  в
апеляційному  порядку Постанову
повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10
днів з дня проголошення,  апеляційна
скарга  подається протягом 20 днів після
подання заяви по апеляційне оскарження. Подаються до Львівського  апеляційного адміністративного суду  через
суд  першої інстанції.

Згідно
ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили
після закінчення строку  подання   заяви
про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

Суддя                                                                      І.В.
Розізнана

Віддрук.
5 прим.:1 - до справи,2 - позивачу,3 - відповідачу,4-5 - прокуратурі.

Помічник
судді-Цимбалюк І.О.