ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 8/57

17.07.08

За позовом Відкритого акціонерного товариства трест "Київміськбуд- 1" ім.М.П.

Загороднього

до Національного технічного університету України "Київський політехнічний

інститут"

про стягнення 143051,25 грн.

Суддя В.С. Катрич

Представники:

Від позивача представник –Гаврилюк П.Д. (дов. № 172 від 08.08.2007р.)

Від відповідача керуючий справами –Бабенко А.І. (дов. б/н від 21.11.2007р.)

Рішення приймається 17.07.2008р., в зв’язку з оголошенням перерви згідно зі ст. 77 ГПК України.

Обставини справи :

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача 143051,25 грн. понесених позивачем витрат на виконання угоди про співробітництво та організацію взаємовідносин від 09.04.2004р.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.02.2008р. розгляд справи був призначений на 03.04.2008р.

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 03.04.2008р. розгляд справи був відкладений на 18.04.2008р.

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 18.04.2008р. розгляд справи був відкладений на 05.06.2008р., зв’язку з необхідністю витребувати нові докази та продовжено строк розгляд справи № 8/57.

У судове засідання, призначене на 05.06.2008р. з’явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просить суд позов задовольнити повністю.

Представники відповідача не визнають заявлені позовні вимоги з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд -

ВСТАНОВИВ :

09.04.2004р. між Національним технічним університетом України «КПІ»- «сторона 1»та ВАТ трест «Київміськбуд-1»ім.. М.П.Загороднього –«сторона 2» була укладена угода про співробітництво та організацію взаємовідносин, якою сторони підтвердили, що інтересам кожної з них відповідає спільна і погоджена сторонами реалізація проекту будівництва міні-спортивного комплексу на території НТУУ «КПІ», що знаходиться за адресою м.Київ, пр. Перемоги, 37 (Солом’янський район).

Відповідно до п.2 угоди, «сторона 1»доручила «стороні 2»виконання частини функцій «замовника будівництва», які визначені «Положенням замовника-забудовника і технічного нагляду у будівництві», затвердженому Постановою Держбуду СРСР від 02.02.1988р., які полягають в організації та забезпеченні розробки, погодження та затвердження проектно-кошторисної документації у повному обсязі на підставі діючих нормативних документів.

«Сторона 2»зобов’язалася забезпечити виконання і оплату слідуючих робіт: збір вихідних даних; передпроектні проробки; отримання технічних умов; оформлення завдання на проектування; укладання договорів на проектні роботи; погодження проекту з міськими службами; експертиза проекту; затвердження проектно-кошторисної документації; отримання дозволу на будівництво (п.3 угоди).

Умовами спірної угоди сторони погодили, що порядок подальших взаєморозрахунків між сторонами, а також конкретні форми та розміри участі сторін у здійсненні спільного проекту будуть визначені окремою угодою сторін після вирішення питання щодо джерела його фінансування (п.4 угоди).

Таким чином, як зазначає позивач, дана угода про співробітництво по своїй правовій природі є змішаним договором, який має елементи договору доручення.

На виконання угоди про співробітництво позивач уклав ряд договорів із проектними організаціями, зокрема, договір № 6567 на виконання проектно-вишукувальних робіт від 05.04.2004р. між ВАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву –ВАТ «КиївЗДНІЕП»та ВАТ трест «Київміськбуд-1»та додаткової угоди до нього. Загальна сума понесених позивачем витрат склала 143051,25 грн.

Відповідач в обґрунтування своїх заперечень, посилається на те, що правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються положеннями глави 77 ЦК України «Спільна діяльність», а не главою 68 ЦК України «Доручення», тому вважає, що підстави для сплати позивачу понесених ним витрат відсутні.

Суд вважає, що укладена сторонами угода про співробітництво є договором про спільну діяльність та регулюється положеннями глави 77 ЦК України «Спільна діяльність», з огляду на слідуючі обставини:

Відповідно до ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Статтею 1007 ЦК України передбачено, що довіритель зобов'язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення.

В матеріалах справи відсутні докази видачі позивачу відповідачем довіреностей на вчинення юридичних дій, передбачених угодою про співробітництво від імені відповідача. Позивачем таких доказів суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Зі змісту наданих суду матеріалів вбачається, що позивач діяв від власного імені та в спільних інтересах, а не від імені відповідача.

Крім того, зі змісту норм ст. 1000 ЦК України вбачається, що договір доручення уповноважує повіреного на створення реальних правових наслідків –виникнення, зміну, припинення прав та обов’язків довірителя.

Відповідно до ст. 1130 ЦК України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності (ч. 2 ст. 1131 ЦК України).

Пунктом 5 угоди про співробітництво та організацію взаємовідносин від 09.04.2004р. передбачено, що сторони зобов’язалися спільно діяти на засадах взаємовигідності для досягнення спільних господарських цілей у відповідності до статутних завдань та економічних інтересів кожної із сторін цієї угоди.

Ні законом, ні договором не передбачено умови про відплатність такого виду договору.

Враховуючи власні взаємні інтереси та необхідність оптимізації своїх договірних відносин, з метою якнайшвидшого отримання відповідачем результату проектно-вишукувальних робіт, 23.03.2006р. між ВАТ трест «Київміськбуд-1»ім..М.П. Загороднього –«сторона 1», Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут» - «сторона 2»та ВАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву –ВАТ «КиївЗДНІЕП»- «сторона 3»була укладена угода про переведення прав та обов’язків за договором № 6567 на виконання проектно-вишукувальних робіт від 05.04.2004р.

Умовами вищевказаної угоди від 23.03.2006р. сторони погодили, що «сторона-1»передає «стороні 2»права та обов’язки замовника за основним договором і переводить на «сторону 2»грошове зобов'язання у розмірі 118992,00 грн. з урахуванням ПДВ, що виникло на підставі п.4.4.2 основного договору та приймаючи до уваги умови щодо збільшення загальної вартості робіт відповідно до додаткової угоди № 1 від 05.10.2004р. до основного договору; «сторона 2»прийняла на себе права та обов’язки замовника за основним договором та грошове зобов’язання, визначене в п.2 цієї угоди; «сторона 3»не заперечує проти заміни «сторони 1»«стороною 2»в основному договорі і підписуючи з свого боку цю угоду, дає свою згоду на відповідне переведення грошового зобов’язання та прав і обов’язків замовника за основним договором в порядку та на умовах, визначених цією угодою.

Відповідно до п.6 угоди від 23.03.2006р. «сторона 1»зобов’язалася безоплатно передати «стороні 2»всю необхідну інформацію (документацію в оригінальних примірниках), пов’язану з основним договором.

Угода від 23.03.2006р. вважається укладеною і набирає чинності з моменту її підписання сторонами та її скріплення печатками сторін. Після набрання чинності цією угодою всі попередні переговори за нею, листування, попередні договори, протоколи про наміри та будь-які інші усні або письмові домовленості сторін з питань, що так чи інакше стосуються цієї угоди, втрачають юридичну силу. (п.8 та п.10 угоди від 23.03.2006р.).

Позивач посилається на те, що він повідомив відповідача про розірвання спірної угоди про співробітництво та організацію взаємовідносин від 09.04.2004р., однак жодних доказів передачі угоди про розірвання угоди про співробітництво та організацію взаємовідносин від 09.04.2004р. суду не надав та надати не може, про що свідчать письмові пояснення позивача № 841/13 від 05.06.2008р. (в матеріалах справи).

Відповідач наголошує на тому, що жодних пропозицій про розірвання угоди про співробітництво та організацію взаємовідносин від 09.04.2004р. від позивача не отримував.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 206 ГК України, господарське зобов'язання може бути розірвано сторонами відповідно до правил, встановлених статтею 188 цього Кодексу.

Статтею 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Вказаний порядок розірвання спірної угоди про співробітництво та організацію взаємовідносин від 09.04.2004р. не був дотриманий позивачем, таким чином угода про співробітництво та організацію взаємовідносин від 09.04.2004р. є чинною на сьогоднішній день.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, оскільки угода про співробітництво та організацію взаємовідносин від 09.04.2004р. є чинною на сьогоднішній день, не є змішаним договором, з елементами договору дорученням, а є угодою про спільну діяльність, яка є безоплатною, а також враховуючи те, що між позивачем та відповідачем була укладена угода від 23.03.2006р. про переведення прав та обов’язків за договором № 6567 на виконання проектно-вишукувальних робіт від 05.04.2004р., відповідно до умов якої позивач зобов’язався безоплатно передати всю документацію стосовно предмету угоди в оригінальних примірниках, тому суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

У відповідності до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 238, 651, 1000, 1007, 1130, 1131 ЦК України, ст. ст. 188, 206 ГК України, ст.ст. 33, 49, 75, 82- 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

В.С. Катрич