ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.08                                                                                 Справа № 3/158

За позовом

Приватного підприємства «Асторг», м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Холодінвест», м. Луганськ

про стягнення 63 248 грн. 35 коп.

Суддя Пономаренко Є.Ю.

За участю представників сторін:

від позивача - Фахрієв С.М., представник по довіреності № 4 від 05.08.2008;

від відповідача –Циганок Г.А., представник по довіреності від 28.12.2007р.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв’язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги:

- стягнути з відповідача на користь позивача борг у сумі 40 030 грн. 60 коп. та 23 217 грн. 75 коп. штрафних санкцій за договором поставки № 16/4 від 16.04.08.

Представник позивача надав пояснення, за якими позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача надав пояснення, якими визнається борг у сумі 33 030 грн. 60 коп., та зазначається про сплату відповідачем 7 000 грн. ще до подачі позову до суду. Також, відповідач заперечує проти вимоги про стягнення пені та зокрема вказує на те, що при розрахунку пені позивачем порушено вимоги чинного законодавства відносно обмеження розміру пені що може бути стягнута виходячи з подвійної облікової ставки НБУ.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи та вислухавши представників сторін суд встановив наступне.

Між сторонами у справі укладено договір поставки від 16.04.2008 р. №16/4, за яким позивач зобов’язався поставити товар, а відповідач, як покупець, за договором зобов’язався прийняти товар та вчасно сплатити його.

На виконання даного договору позивач передав відповідачу товар, що підтверджується видатковою накладною від 17.04.2008р. При цьому, позивачем було виставлено відповідачу рахунок-фактуру від 17.04.2008р. №224.

Одержання даного товару на підставі вказаного договору підтверджується також поясненнями позивача та не заперечується відповідачем.

Відповідно до п. 4.3 договору відповідач зобов’язаний був здійснити оплату товару не пізніше 2-х банківських днів після передачі товару.

Позивач, як продавець по договору виконав свої зобов’язання.

Претензією від 20.11.2007 р. позивач вимагав від відповідача сплати за одержаний товар.

Відповідач грошові зобов’язання зі сплати за одержану продукцію не виконав належним чином та у повному обсязі. Сплачено 5000 грн. за платіжним дорученням від 24.06.2008р. №3749 та 2000 грн. за платіжним дорученням від 08.08.2008р. №3962.

На даний час розмір боргу становить 30 030 грн. 60 коп.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно п.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 43, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем доводи позивача не спростовано, належних доказів вчасного виконання зобов’язань у повному обсязі не надано.

Відповідач відзивом на позовну заяву визнав позовні вимоги у сумі 33 030грн 60 коп.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

У зв’язку з визнанням позову відповідачем та враховуючи, що такі його дії не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб суд, керуючись ст. 78 Господарського процесуального кодексу України приймає рішення про задоволення позову.

Тому, вимоги по стягненню боргу у сумі 33 030грн 60 коп. підлягають задоволенню.

У задоволенні вимог по стягненню 7000 грн. слід відмовити за необґрунтованістю, оскільки вказана сума сплачена відповідачем до подачі позовної заяви за якою порушено провадження у даній справі.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Вимоги по стягненню пені у сумі 23 217 грн. 75 коп. підлягають задоволенню частково.

Відповідно до п. 5.2. договору, у разі невчасної оплати продукції покупець сплачує продавцю пеню у розмірі 0,5% суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Позивачем здійснено розрахунок пені на суму 23 217 грн. 75 коп. виходячи з розміру в 0,5% від суми простроченого платежу за період з 17.04.2008р. по 10.08.2008р.

Такий розрахунок є необґрунтованим в частині застосування розміру пені в 0,5%, а тому вимога по стягненню пені підлягає задоволенню частково виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Так, за змістом положень договору, сторонами передбачена відповідальність у вигляді пені.

Законодавством обмежено максимально граничний розмір пені, що не було враховано позивачем при здійсненні розрахунку.

Згідно ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», який є чинним на даний час, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також, згідно ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, здійснений позивачем розрахунок заявленої до стягнення неустойки без врахування максимального граничного розміру пені обмеженого законодавством є неправильним.

Суд визнає обґрунтованою пеню за період з 22.04.2008р. (перший день прострочення згідно умов п. 4.3 договору) по 10.08.2008р. (визначено позивачем при поданні позову), розраховану за подвійною обліковою ставкою НБУ у сумі 2672 грн. 76 коп.

Таким чином, оцінивши доводи позивача та надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача підлягає стягненню борг у сумі 33 030 грн. 60 коп. та пеня у сумі 2 672 грн. 76 коп.

В решті позовних вимог по стягненню боргу та пені слід відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України на відповідача покладаються судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог у складі: 357 грн. 03 коп. державного мита, а також 66 грн. 61 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Холодінвест», м. Луганськ, вул. Кримская, б. 3, ідентифікаційний код за на користь Приватного підприємства «Асторг», м. Харків, вул. Борзенка, б. 4, кв. 32, ідентифікаційний код за борг у сумі 33 030 грн. 60 коп. та пеню у сумі 2 672 грн. 76 коп., витрати зі сплати державного мита у сумі 357 грн. 03 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 66 грн. 61 коп. Наказ видати позивачу.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного тексту рішення оформленого відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення підписано 20.10.2008р.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко