РІШЕННЯ

"17" липня 2008 р.

Справа № 5/100-2012

Господарський суд Тернопільської області

у складі

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бучач-цукор", вул. Тичини, 3, м.Бучач, Тернопільської області, 48400

до Тернопільського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, вул. Лисенка, 20а, м.Тернопіль, 46021

за участю представників від:

Позивача: не з’явився

Відповідача: Чорнономаз Н.Є. –нач.загального відділу (дов.№01-77 від 15.01.2008р.),

Суть справи :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бучач-цукор" звернулося в господарський суд з позовом до Тернопільського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення №07 адміністративної колегії Тернопільського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.03.2008р. у справі №302-ЗМС.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням законодавства, а саме: відповідачем до меж ринку не включені Теребовлянський та Чортківський райони Тернопільської області, незважаючи на надання інформації про надання послуг у цих районах в повному обсязі, що суперечить статті 1 Закону України “Про захист економічної конкуренції”; монопольне(домінуюче) становище суб’єкта господарювання на ринку визначено Тернопільським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України без дотримання вимог Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб’єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 року № 49-р., зокрема, комітетом не проведено окремого аналізу об’єктів, які підлягають вивченню щодо визначення монопольного становища товариства на ринку послуг, а саме інших цукрових заводів, які є конкурентами ТОВ “Бучач-цукор” і продавцями послуг в зоні бурякосіяння, яку обслуговує товариство позивача, не проведено аналізу їх діяльності на ринку послуг (крім того, що їх просто перелічено у поданні), а також комітетом не отримано інформації щодо кількості цукрового буряка, який перероблено на ТОВ «Збараж - цукор», ТОВ «Козова- цукор», ВАТ «Чортківський цукровий завод»ВАТ «Теофіпільський цукровий завод»; крім того, висновки щодо вчинення ТОВ “Бучач-цукор” зловживання монопольним становищем, що містяться в акті, є безпідставними, оскільки не вказано, та недоведено необхідного складу правопорушення у відповідності до статті 29 Господарського Кодексу України, статті 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції”; висновок комітету щодо зловживання товариством монопольним становищем на ринку переробки цукрових буряків в частині застосування різних умов до рівнозначних угод про надання послуг з технічної переробки сировини із суб’єктами господарювання зроблений без об’єктивно виправданих на те причин та є необґрунтованим, оскільки комітетом безпідставно зазначено про відсутність значної конкуренції на ринку –вказано лише перелік конкурентів товариства, але не проведено порівняльного аналізу умов та ціни послуг по переробці цукросировини, які вони надають, не враховано стан попиту-пропозиції на послуги (технічні можливості конкурентів щодо надання послуг).

Відповідач у відзиві на позов та в судових засіданнях проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що доводи позивача щодо визначення територіальних меж ринку за всією територією, на якій здійснює діяльність суб’єкт господарювання, не підтверджується Методикою визначення монопольного (домінуючого) становища суб’єктів господарювання на ринку, затвердженою розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002р. №49-р, а також зазначив, що оскаржуваним рішенням встановлено, що ТОВ «Бучач-цукор», укладаючи рівнозначні угоди із суб’єктами господарювання на надання послуги переробки цукрових буряків, застосував різні умови оплати послуги, що є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

В порядку ст. 77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалася перерва до 17.07.2008р. до 12год.00хв.

Після перерви в судове засідання 17.07.2008р. представник позивача не з’явився.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та в попередньому судовому засіданні представника відповідача, суд встановив:

12 березня 2008 року адміністративною колегією Тернопільського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України по справі №302-ЗМС прийнято рішення №07 “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції” у справі №287-ЗМС, яким визнано, що товариство з обмеженою відповідальністю “Бучач-цукор” займає монопольне (домінуюче) становище на регіональному ринку послуг по переробці цукрових буряків у територіальних (географічних) межах Бучацького, Монастириського та Підгаєцького районів Тернопільської області за даними за 2005-2006 років із частками відповідно 87,4% та 81,4%; визнала дії ТОВ “Борщів-цукор” по застосуванню різних умов оплати (30%, 35%, 37%, 38% та 40% від обсягу зданих на переробку буряків) за наданні Господарствам послуги по переробці цукрових буряків на давальницьких умовах порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та пунктом 2 частини 2 статті 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції” у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем в частині застосування різних умов до рівнозначних угод з суб’єктами господарювання без об’єктивно виправданих на те причин та відповідно до частини 2 статті 52 Закону України “Про захист економічної конкуренції” на ТОВ “Борщів-цукор” накладено штраф у розмірі 17000 грн.

Рішення Адміністративної колегії Тернопільського обласного територіального відділення антимонопольного комітету України по справі №302-ЗМС від 12.03.2008р. №28 оскаржується позивачем в судовому порядку з вимогою визнати його недійсним, посилаючись на те, що останнє прийнято з порушенням ст.. 29 ГК України, ст. 1, 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції»та Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб’єктів господарювання на ринку.

Дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного:

Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції», надалі Закон, монопольним (домінуючим) вважається становище суб’єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 відсотків, якщо він не доведе, що зазнає значної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 13 Закону зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку визнається застосування різних цін чи різних інших умов до рівнозначних угод з суб’єктами господарювання, продавцями чи покупцями без об’єктивно виправданих на те причин.

Зловживання монопольним (домінуючим) становищем визначається як порушення законодавства про захист економічної конкуренції (пункт 2 статті 50 Закону) і тягне за собою відповідальність у вигляді штрафу, передбачену частиною другою статті 52 Закону.

Розроблена відповідно до статті 12 Закону Методика визначення монопольного (домінуючого) становища суб’єктів господарювання на ринку, затверджена розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 року № 49-р., та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 року за №v1905227-02, далі –Методика, встановлює порядок визначення монопольного (домінуючого) становища суб’єктів господарювання на ринку і призначена для аналізу діяльності суб’єктів господарювання, груп суб’єктів господарювання та споживачів з виробництва, реалізації, придбання товарів, надання послуг, виконання робіт на загальнодержавних та регіональних ринках.

Пунктом 2.1 Методики передбачено, що визначення монопольного (домінуючого) становища суб’єктів господарювання може включати в себе такі дії:

- встановлення об’єктів аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища, а саме суб’єкта господарювання (групи суб’єктів господарювання), конкретного товару (продукції, роботи, послуги), який випускається, постачається, продається, придбавається (споживається, використовується) цим (цими) суб’єктом (суб’єктами) господарювання;

- складання переліку товарів (робіт, послуг), щодо яких має визначатися монопольне (домінуюче) становище суб’єкта господарювання і які мають ознаки одного товару, товарної групи;

- складання переліку основних продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів) товарів (товарних груп);

- визначення товарних меж ринку;

- визначення територіальних (географічних) меж ринку;

- встановлення проміжку часу, стосовно якого має визначатися становище суб’єктів господарювання на ринку - визначення часових меж ринку;

- визначення обсягів товару, який обертається на ринку;

- розрахунок часток суб’єктів господарювання на ринку;

- складання переліку продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів) товару (товарної групи) - потенційних конкурентів, покупців, які можуть продавати (постачати, виробляти), придбавати (споживати, використовувати) той самий або/та аналогічний товар (товарну групу) на ринку;

- визначення бар’єрів вступу на ринок та виходу з ринку для суб’єктів господарювання, які продають (постачають, виробляють), придбавають (споживають, використовують) або можуть продавати (постачати, виробляти), придбавати (споживати, використовувати) той самий або/та аналогічний товар (товарну групу) на ринку;

- встановлення монопольного (домінуючого) становища суб’єкта (суб’єктів) господарювання на ринку.

Згідно пункту 2.2. Методики етапи визначення монопольного (домінуючого) становища суб’єктів господарювання, їх кількість та послідовність проведення, передбачені пунктом 2.1. Методики, можуть змінюватися залежно від фактичних обставин, зокрема особливостей товару, структури ринку, обсягів наявної інформації щодо ринку тощо.

Таким чином, установлення монопольного (домінуючого) становища суб’єкта господарювання включає застосування як структурних, так і поведінкових показників, що характеризують стан конкуренції на ринку. При цьому застосування структурних показників зумовлюється встановленням об’єктів аналізу, визначенням товарних, територіальних (географічних), часових меж ринку тощо на підставі інформації, що може бути використана для визначення монопольного (домінуючого) становища.

Відповідної правової позиції дотримується й Верховний Суд України, зокрема, в постанові від 13.09.2005 № 39/225.

За приписами пунктів 10.2.1, 10.3 Методики:

- монопольним (домінуючим) становищем суб’єкта (суб’єктів) господарювання визнається становище, зокрема, коли частка одного суб’єкта господарювання на ринку перевищує 35 відсотків, якщо він не довів, що:

має конкурента(ів) на ринку;

зазнає значної конкуренції внаслідок відсутності обмеженості можливостей доступу інших суб’єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, відсутності бар’єрів для вступу на ринок інших суб’єктів господарювання, відсутності пільг чи інших обставин;

- суб’єкт (суб’єкти) господарювання не зазнає(ють) значної конкуренції, якщо завдяки своїй ринковій владі має (мають) здатність не допускати, усувати чи обмежувати конкуренцію, зокрема обмежувати конкурентоспроможність інших суб’єктів господарювання, чи ущемлювати інтереси інших суб’єктів господарювання чи споживачів.

Як було встановлено адміністративною колегією Тернопільського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України під час розгляду справи №302-ЗМС, основним видом діяльності товариства з обмеженою відповідальністю “Бучач-цукор” відповідно до Статуту є виробництво та реалізація цукру-піску й продуктів перероблення цукрових буряків: меляси бурякової, жому свіжого та кислого та надання послуг по переробці цукрових буряків суб’єктами господарювання.

У відповідності до вимог Методики при визначенні монопольного (домінуючого) становища ТОВ “Бучач-цукор” при розгляді справи №302-ЗМС адміністративною колегією було встановлено та відображено в оскарженому рішенні наступне:

- У відповідності до пунктів2.1.2, 3 та 4 Методики адміністративною колегією встановлено об’єкт аналізу та складено перелік товарів (робіт, послуг), а саме об’єктом аналізу щодо визначення монопольного домінуючого становища на ринку є товариство з обмеженою відповідальністю “Бучач-цукор” і визначено, що споживачами послуги товариства по переробці цукрових буряків на давальницьких умовах є сільськогосподарські суб’єкти підприємницької діяльності, які включають підприємства всіх форм власності, а саме державні сільськогосподарські підприємства, господарські товариства, сільськогосподарські кооперативи, приватні сільськогосподарські підприємства, фермерські господарства та інші. Відповідно до укладених типових Договорів на технічну переробку цукрових буряків урожаю 2005-2006 років ТОВ “Бучач-цукор” надавало суб’єктам господарювання послуги по переробці цукрових буряків на давальницький умовах.

- Відповідно до п. 2.1.4. Методики товарними межами ринку визначено послугу по переробці цукрових буряків суб’єктами господарювання, як окремий товар, який характеризується своїми властивостями (специфіка оплати, спільна група споживачів).

- Територіальні (географічні межі) ринку відповідних послуг визначено в межах Бучацького, Монастириського та Підгаєцького районів Тернопільської області у відповідності до вимог п. 6.1. Методики, який передбачає, що територіальні (географічні) межі ринку певного товару визначаються шляхом встановлення мінімальної території, за межами якої з точки зору споживача придбання товарів є неможливим або недоцільним, оскільки встановлено, що саме суб’єкти господарювання зазначених районів були зацікавлені в отриманні послуг по переробці цукрових буряків у товариства відповідача у зв’язку з відстанню від полів до бурякопереробних підприємств, відповідно рівня транспортних витрат на перевезення буряків та рівня цін на послуги бурякопереробними підприємствами. А доводи позивача щодо визначення територіальних меж ринку з врахуванням ст. 1 Закону, яка визначає поняття «товарного ринку» як сфери обороту товару (взаємозамінних товарів), на який протягом певного часу і в межах певної території є попит і пропозиція, тобто визначення територіальних меж ринку як реальних меж ринку, на якому суб’єкт господарювання здійснює діяльність, спростовуються наведеними нормами Методики.

- При визначенні часових меж на регіональному ринку послуг по переробці цукрових буряків використано проміжок часу, протягом якого означений ринок мав сталу структуру, а саме: часовими межами прийнято 2005-2006 роки.

- Також, колегією відповідно до вимог п. 2.1.7 Методики визначено обсяг товару, який обертається на ринку: від господарств Бучацького, Монастирського та Підгаєцького районів Тернопільської області поступило всього в 2005р. –11819,1тн цукрових буряків, а у 2006р. –42156,3тн, і відповідно до п. 2.1.9. встановлено, що частка товариства на регіональному ринку з надання послуг по переробці цукрових буряків на давальницьких умовах в Бучацького, Монастириського та Підгаєцького районів Тернопільської області складає за даними 2005 року –87,4% (10329тон/11819,1тн), а за даними 2006 року –81,5% (34363тон/42240тон), що перевищує 35%, передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України “Про захист економічної конкуренції”.

- Встановлено основні конкуренти товариства на ринку з надання послуг по переробці цукрових буряків в територіальних (географічних) межах Бучацького, Монастириського та Підгаєцького районів Тернопільської області за даними за 2005-2006 років, а саме: ТОВ «Збараж - цукор», ТОВ «Козова - цукор», ВАТ «Чортківський цукровий завод»ВАТ «Теофіпільський цукровий завод», що відповідає п. 7 і 9 Методики; при цьому слід зазначити, що складання переліку конкурентів суб’єкта господарювання не суперечить пунктам 2.1.3, 2.1.9. Методики, що передбачають складання переліку продавців (постачальників), покупців (споживачів) товару (товарної групи) –потенційних конкурентів, покупців, які можуть продавати (постачати,виробляти), придбавати (споживати, використовувати) той самий або/та аналогічний товар (товарну групу) на ринку. Пунктом 2.1.8. Методики не передбачено здійснення розрахунку часток всіх учасників ринку.

- Також, за результатами аналізу умов Договорів на технічну переробку цукрових буряків врожаю 2005-2006 років встановлено, що з боку товариства з обмеженою відповідальністю “Бучач-цукор” мало місце застосування різних умов до рівнозначних угод з суб’єктами господарювання (в частині оплати послуг по переробці цукрових буряків, а саме: згідно пункту 4.1. розділу 4 договорів, копії яких знаходяться в матеріалах справи та перелік яких зазначений в рішенні №07 від 12.03.2008р., господарства в оплату за переробку цукрових буряків на давальницьких умовах передають товариству у власність різний відсоток ( 30%, 35%,37%,38% та 40%) цукрових буряків у заліковій вазі від загального обсягу зданих буряків за переробку цукрових буряків) без об’єктивно виправданих на те причин.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не навів об’єктивно виправданих причин на застосування різних умов до рівнозначних угод з суб’єктами господарювання, а також не надав доказів наявності значної конкуренції з боку інших суб’єктів господарювання на зазначеному ринку (обов’язок доведення того, що суб’єкт господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 відсотків, зазнає значної конкуренції покладено на такого суб’єкта господарювання (в даному випадку на товариство з обмеженою відповідальністю “Бучач-цукор”).

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відповідачем при розгляді справи було правомірно встановлено, що дії ТОВ “Бучач-цукор”, при частці на ринку 87,4% та 81,4% у 2005- 2006р. обмежували конкуренцію на ринку цукрових буряків, оскільки суб’єкти господарювання, які вирощують цукровий буряк отримували за нього різну оплату без об’єктивно виправданих на те причин за відсутності доказів позивача, що він зазнає значної конкуренції.

Твердження позивача, що висновки адміністративної колегії Антимонопольного комітету щодо вчинення ТОВ “Бучач-цукор” зловживання монопольним становищем, що містяться в рішенні є безпідставними, оскільки не вказано та не доведено необхідного складу правопорушення у відповідності до ст. 29 Господарського кодексу України та ст. 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, а саме відсутність протиправних дій, шкоди, причинного зв’язку між протиправними діями та шкодою і вини у формі умислу, до уваги судом не приймаються з огляду на те, що: зловживання монопольним (домінуючим) становищем передбачає умисне вчинення дій, які свідчать про зловживання; шкода є цивільно-правовою категорією, а відносини сторін у даній справі не є цивільно-правовими в розумінні ч. 1 ст. 1 Цивільного кодексу України. Також, норми чинного законодавства про захист економічної конкуренції не ставлять застосування передбаченої ним відповідальності за порушення цього законодавства у залежність від наявності у суб’єкта господарювання вини, в тому числі у формі умислу. Разом з тим, ні стаття 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, а ні інші норми законодавства не містять положень стосовно мінімальної кількості фактів, яка вважалася б достатньою для кваліфікації дій суб’єкта господарювання за ознаками зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Виходячи з наведеного, рішення Адміністративної колегії Тернопільського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №07 від 12.03.2008 р. є таким, що прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства та в межах компетенції адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України, оскільки відповідачем доведено факти ринкової влади ТОВ “Бучач - цукор” на регіональному ринку послуг по переробці цукрових буряків і зловживання позивачем своїм монопольним становищем на цьому ринку, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у відповідності з ст.49 ГПК України покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення „___”_______2008р. через місцевий господарський суд.

Суддя