СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"06"
серпня 2008 р.

справа
№ 20-12/343

За
позовом: ОСОБА_1

до
відкритого акціонерного товариства
"Науково-виробниче підприємство “Юг”, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5

про визнання недійсним договору
купівлі-продажу виробничої будівлі літер “А” з надвірними будівлями,

Суддя Харченко І.А.,

Представники сторін

Від
позивача -ОСОБА_1,
паспорт НОМЕР_1, виданий Ленінським РВ УМВС України в м. Севастополі  03.11.98;

ОСОБА_6,
представник, довіреність № 8631 від 29.10.07;

Від
відповідача ВАТ «НВП «Юг»
-Степанова Н.М., довіреність б/н від 20.01.2007, юрист;

Відповідач
- ОСОБА_3, паспорт
НОМЕР_2 , виданий Ленінським РВ УМВСУ в м. Севастополі 30.10.1998;

Відповідач
ОСОБА_4 -не
з'явився;

Відповідач
- ОСОБА_5, паспорт
НОМЕР_3 , виданий Ленінським РВ УМВСУ в м. Севастополі 21.04.2006;

Відповідач - ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_4, виданий
Ленінським РВ УМВС України в м. Севастполі 23.07.99;

Суть
спору:

28.08.2007
(вх. №3066) ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до  відкритого акціонерного товариства
"Науково-виробниче підприємство “Юг” про визнання недійсним договору
купівлі-продажу виробничої будівлі літер “А” з надвірними будівлями.

Ухвалою
від 30.08.2007 позовна заява прийнята до провадження та порушено провадження у
справі №20-12/343.

Ухвалами
від 30.08.2007 вжити заходи до забезпечення позову шляхом заборони  ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5у будь-який
спосіб провадити відчуження виробничої будівлі літер “А” з надвірними
будівлями, розташованої в АДРЕСА_1,
заборони відкритому акціонерному товариству "Науково-виробниче
підприємство “Південь” в особі його органів вчиняти будь-які дії, спрямовані на
ліквідацію товариства.

17.09.2007
від відповідача надійшла апеляційна скарга на ухвалу про вжиття заходів щодо
забезпечення позову  від 30.08.2007 про
заборону відкритому акціонерному товариству "Науково-виробниче
підприємство “Юг” в особі його органів вчиняти будь-які дії, спрямовані на
ліквідацію товариства.

Ухвалою
від 19.09.2007 провадження у справі №20-12/343 зупинено до розгляду
Севастопольським апеляційним господарським судом апеляційної скарги відкритого
акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство “Юг” на ухвалу
господарського суду м. Севастополя від 30.08.2007 по справі № 20-12/343.

Постановою
Севастопольського апеляційного господарського суду від 29.10.2007 ухвала
господарського суду м. Севастополя від 30.08.2007 про заборону відкритому
акціонерному товариству "Науково-виробниче підприємство “Юг” в особі його
органів вчиняти будь-які дії, спрямовані на ліквідацію товариства
скасована.

Постановою
Вищого господарського суду України від 30.01.2008 касаційна скарга ОСОБА_1. на
постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 29.10.2007
залишена без задоволення, постанова Севастопольського апеляційного
господарського суду від 29.10.2007 залишена без змін.

26.02.2008
справа №20-12/343 надійшла до господарського суду міста Севастополя.

Ухвалою
від 04.03.2008 провадження у справі №20-12/343 поновлено.

Ухвалою
від 07.04.2008 залучено до участі у справі інших відповідачів - ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, розгляд справи почато заново.

Відповідач
ОСОБА_4 . в судове засідання не з'явився, ухвалу суду від 23.07.2008 не
виконав, витребувані документі та докази не подав. Про дату, місце та час
засідання повідомлено належним чином -рекомендованою кореспонденцією.

Справа
розглядається за наявними в неї матеріалам у порядку статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідач
ВАТ «НВП «Юг»позовні вимоги не визнав, вважає, що спірний договір не порушує
прав позивача, як акціонера ВАТ «НВП «Юг».

Строк
вирішення спору продовжувався, розгляд справи відкладався в порядку статей 69,
77 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно  ст. 20, 22 Господарського процесуального
кодексу України у судовому засіданні представникам сторін роз'яснені  процесуальні права та обов'язки.

Розглянувши
матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухав представників
сторін,  суд,

В с т а н о в и в :

03
червня 2005 року Відкрите акціонерне товариство „Науково-виробниче підприємство
„Юг” (надалі ВАТ „НВП „Юг”) уклало з фізичними особами  ОСОБА_3., ОСОБА_5., ОСОБА_2., ОСОБА_4.
договір купівлі-продажу за відповідними долями виробничої будівлі літер „А” з
відповідними частками надвірних будівель загальною площею 1081,90 кв.м.,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Договір посвідчено приватним нотаріусом
ОСОБА_7. та зареєстровано в реєстрі за №1652.

Позивач
-ОСОБА_1, як акціонер ВАТ „НВП „Юг”, вважає, що договір купівлі-продажу
укладено без урахування його інтересів, а тому не відповідає вимогам
законодавства і підлягає визнанню недійсним на підставі статей 203 та 215
Цивільного кодексу України.

Предметом
спору є дійсність договору купівлі-продажу.

Дійсність
зазначеного договору оспорюється позивачем, який не є стороною цих правочинів,
не є власником майна та не вважає себе таким, а є лише акціонером ВАТ „НВП
„Юг”, що підтверджується відповідним сертифікатом /т.1 а.с. 10-11/.

Відповідно
до статті 12 Закону України „Про господарські товариства”,  акціонерне товариство є власником майна:
переданого йому засновниками й учасниками у власність, придбаного за рахунок
продажу акцій, одержаного в результаті його господарської діяльності, а також
іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом, а акціонер є лише
власником акцій.

Згідно
зі статтею 319 Цивільного кодексу України власник на власний розсуд володіє,
користується і розпоряджається належним йому майном.

Відповідно
до статті 23 Закону України „Про господарські товариства”, статті 97 Цивільного
кодексу України, статті 89 Господарського кодексу України, управління
товариством здійснюють його органи.

Згідно
зі статтею 10 Закону України „Про господарські товариства” акціонери мають
право:

брати
участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих
документах, за винятком випадків, передбачених зазначеним Законом;

брати
участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди);

вийти
в установленому порядку з товариства;

одержувати
інформацію про діяльність товариства, а також можуть мати інші права,
передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Аналогічні
положення містяться у Цивільному кодексі України (стаття 116), Господарському
кодексі України (стаття 88).

Законодавством
не передбачено право акціонера звертатись до суду за захистом прав акціонерного
товариства, крім випадків, коли він уповноважений на це відповідним акціонерним
товариством, або якщо таке право надається йому статутом акціонерного
товариства.

У
Рішенні Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 1 грудня 2004 року у
справі № 1-10/2004 щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої
статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний
законом інтерес) зазначено, що "акціонер може захищати свої безпосередні
права чи охоронювані законом інтереси шляхом звернення до суду у випадку їх
порушення, оспорювання чи невизнання самим акціонерним товариством, учасником
якого він є, органами чи іншими акціонерами цього товариства. Порядок судового
захисту порушених будь-ким, у тому числі третіми особами, прав чи охоронюваних
законом інтересів акціонерного товариства, які не можуть вважатися тотожними
простій сукупності індивідуальних охоронюваних законом інтересів його
акціонерів, визначається законом ".

Пунктом
2.2.1. Рекомендацій президії Вищого господарського суду України  від  28.12.2007  № 04-5/14 „Про практику застосування
законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин”
зазначено, що суди у вирішенні спорів за позовами акціонерів про захист прав
акціонерного товариства, в тому числі про визнання недійсними угод, укладених
товариством, повинні досліджувати, чи уповноважений акціонер на представництво
інтересів акціонерного товариства. Відсутність такого уповноваження може бути
підставою для відмови у задоволенні позову.

Аналогічна
позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 21.12.2005.

Отже,
позивач, як акціонер ВАТ „НВП „Юг”, не наділений суб'єктивним правом щодо
здійснення повноважень власника майна товариства.

Тому
висновок позивача про те, що спірна угода порушує його права не ґрунтується на законі.

У
такій спосіб захистити свої права може лише особа, яка вважає себе власником
майна.

З
урахуванням викладеного, вимоги позивача щодо визнання зазначеного договору
недійсним  задоволенню не підлягають.

Керуючись
статті 10, 12, 23 Закону України „Про господарські товариства”, ст. 97, 319
Цивільного кодексу України, ст. 89 Господарського кодексу України, ст. 49, 69,
75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

Вирішив:

1.          У задоволенні позовних вимог
відмовити.

2.          Скасувати заходи забезпечення позову,
вжити ухвалою від
30.08.2008 у вигляді заборони  ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5у будь-який спосіб провадити відчуження виробничої
будівлі літер “А” з надвірними будівлями, розташованої в АДРЕСА_1.

Примірники
рішення надіслати на адресу сторін рекомендованою кореспонденцією.

Суддя
І.А. Харченко

Рішення
оформлено та підписано

у порядку
ст. 84 ГПК України

11.08.2008.