ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
РІШЕННЯ

« 31 » жовтня 2008 року справа № 3/133

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Ватес” м.Чернігів, пр-т Миру, 310-А

до Відкритого акціонерного товариства „Чернігівпродтовари” м.Чернігів, пр-т Миру, 49-а

про стягнення 296 512,99 грн.

Суддя В. М. Репех

Представники сторін :

від позивача: Рябінін Д. Д. –юрисконсульт ТОВ „Ватес”, довіреність № 313 від 09.06.2008р.

від відповідача: Кулєба Л. В. –представник ВАТ „Чернігівпродтовари”, довіреність № б/н від 18.06.2008р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач заявив позов про стягнення з відповідача 282 277,65 грн. заборгованості за поставлений товар, згідно договору поставки № 90 від 02.01.2008 року, а також 14 235,34 грн. пені за несвоєчасну сплату товару.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Ватес” свої вимоги мотивує тим, що видаткові накладні, надані в обґрунтування заявлених позовних вимог, є належними доказами, що підтверджують передачу товару ( тютюнових виробів ) відповідно до договору поставки № 90 від 02.01.2008р.

В обґрунтування своїх доводів позивач також зазначає, що між ТОВ „Ватес” та ВАТ „Чернігівпродтовари” було досягнуто згоди по всіх істотних умов по договору поставки № 90 від 02.01.2008р., отже, посилання представника відповідача щодо неузгодженого додатку № 2 до договору № 90 є безпідставними.

Заявою від 02.10.2008р. позивачем було зменшено розмір позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу, просив стягнути 14 235,34 грн. пені.

Позивач стверджує, що сплата простроченої заборгованості відповідачем за отриманий товар ( тютюнові вироби ) в повному обсязі, в свою чергу, є визнанням відповідачем своєї вини у порушенні вимог договору № 90 від 02.01.2008р. щодо своєчасної оплати товару ( додаток № 1 до Договору, який є в матеріалах справи ).

Щодо розрахунку штрафних санкцій за несвоєчасне виконання договору поставки № 90 від 02.01.2008р. Товариство вказує на те, що при укладанні договору № 90 сторони ( ТОВ „Ватес” та ВАТ „Чернігівпродтовари” ) дійшли до згоди, що в разі несвоєчасної оплати товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,5 % від просточеної суми коштів за кожен день прострочення. Таким чином, сторони, при укладенні договору поставки № 90 від 02.01.2008р., змінили передбачений законодавством розмір пені, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 14 235,34 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідач позовних вимог не визнає, посилаючись на безпідставність вимог позивача. Обґрунтовуючи свої заперечення представник відповідача зазначає, що надані в обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем видаткові накладні не є належними доказами, що підтверджують виконання позивачем своїх зобов”язань саме на умовах договору поставки № 90 від 02.01.2008р., оскільки на зазначених документах відсутні посилання на договір поставки № 90 від 02.01.2008р., як на підставу виникнення зобов”язань позивача.

Щодо товару, отриманого відповідачем від позивача за видатковими накладними, копії яких знаходяться в матеріалах справи, ВАТ „Чернігівпродтовари” зазначає, що з його боку відсутні будь-які порушення охоронюваних законом інтересів позивача, оскільки позивач не звертався до відповідача з вимогою щодо оплати товару, переданого відповідачеві за вищезазначеними видатковими накладними.

Крім того, ВАТ „Чернігівпродтовари” вказує на те, що оскільки під час підписання договору поставки № 90 від 02.01.2008р. між позивачем та відповідачем не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору № 90, а саме, предмету та ціни договору, договір поставки № 90 від 02.01.2008р. ВАТ „Чернігівпродтовари” вважає неукладеним.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, з’ясувавши обставини та докази по справі, встановив наступне:

Предметом даного спору є стягнення грошових сум, внаслідок невиконання відповідачем договірних зобов'язань за договором поставки № 90 від 02.01.2008р.

Відповідно до п.1 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п.3 ст.180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Пункт 8 ст.181 ГК України передбачає, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Зміст договору поставки № 90 від 02.01.2008р. не містить в собі жодного визначення предмета та ціни договору, але має посилання на Додаток № 2, який визначений сторонами договору як невід”ємна його частина.

Так, пунктом 1.3 договору поставки № 90 від 02.01.2008р. встановлено, що сторони затверджують Додаток № 2, що визначає асортимент, кількість, ціни за одиницю товару та є невід”ємною частиною даного Договору.

Відповідно до пункту 4.1 Договору поставка товару здійснюється тільки при наявності Додатків № 1 та № 2, затверджених та скріплених печатками сторін.

Згідно з пунктом 5.1 Договору № 90 постачальник ( позивач ) постачає товар за ціною, яка визначена в Додатку № 2.

Додаток № 2 до договору поставки № 90 від 02.01.2008р. сторони не надали. В засіданні суду встановлено, що Додаток № 2 сторони не затверджували.

При таких обставинах, надані в обґрунтування заявлених позовних вимог ТОВ "Ватес" видаткові накладні, перелік яких наведено в розрахунку заборгованості та копії яких знаходяться в матеріалах справи, не є належними доказами по справі. Окрім того, вони не містять посилань на Договір № 90, як на підставу виникнення зобов'язань.

За отриманий товар за видатковими накладними ВАТ „Чернігівпродтовари” повністю розрахувався з позивачем, а тому подання позову про захист порушеного права є безпідставним.

Положеннями статті 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Правило про належність доказів є обов'язковим для суб'єктів доказування. Належність доказів є мірою, що визначає залучення до процесу в конкретній справі належних доказів.

Враховуючи викладене, оскільки договір є неукладеним, то і нарахування пені згідно з пунктом 9.3 Договору поставки № 90 від 02.01.2008р. є безпідставним.

Керуючись ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Суддя В. М. Репех

07.11.08