ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.05.08
р.
Справа № 41/1пн

Суддя
господарського суду Донецької області
Гончаров С.А.

при
секретарі судового засідання Говор О.С.

розглянув
у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за
позовом: Прокурора м. Єнакієве в інтересах держави в особі Юнокомунарівської
міської ради, м. Юнокомунарівськ

до
відповідача: Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Єнакієве

про
зобов'язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,2329 га,
яка знаходиться за адресою м. Юнокомунарівськ, вул. Ревуцького, 19 та
підпорядкована Юнокомунарівській міській раді, привести зазначену земельну
ділянку в придатний для використання стан.

При
участі представників:

від
позивача: Капустін В. О. - довіреність №247 від 04.04.2008 року

від
відповідача: не з'явився.

в
засіданні брали участь: прокурор Кілійчук Т.В.

СУТЬ
СПОРУ:

Прокурор
м. Єнакієве в інтересах держави в особі Юнокомунарівської міської ради,
звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Єнакієве про зобов'язання звільнити самовільно зайняту
земельну ділянку площею 0,2329 га, яка знаходиться за адресою м.
Юнокомунарівськ, вул. Ревуцького, 19 та підпорядкована Юнокомунарівській
міській раді, привести зазначену земельну ділянку в придатний для використання
стан.

В
обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що в ході перевірки
відповідача встановлений факт самовільного заняття відповідачем земельної
ділянки під нежитлові будівлі із земель громадської та житлової забудови
(0,1000 га за рахунок садиби № 23, 0,1329 га землі, підпорядкованій
Юнокомунарівській міській раді) загальною площею 0,2329 га, яка знаходиться за
адресою м. Юнокомунарівськ, вул. Ревуцького, 19, що підтверджується актом
перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 01.02.2007 року.

Позивачем
позов прокурора підтримано.

Відповідач
про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, але відзиву на
позовну заяву не подав, не використав своє право на участь у судовому
засіданні, представника в судове засідання не направив. Враховуючи, що наявних
в матеріалах справи документів та пояснень достатньо для прийняття рішення, суд
вважає за можливе відповідно до ст.75 ГПК України вирішити спір по суті.

Розглянувши
матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд
ВСТАНОВИВ:

Головним
спеціалістом Горлівського міжрайонного відділу з контролю за використанням та
охороною земель в Донецькій області 01.02.2007 року проведено перевірку
відповідача з питання дотримання вимог земельного законодавства. Результати
перевірки викладені в акті перевірки від 01.02.2007 року.

Перевіркою
встановлено та в акті перевірки зафіксовано, що на момент перевірки
відповідачем самовільно зайнята земельна ділянка площею 0,2329 га під нежитлові
будівлі у м. Юнокомунарівськ вул. Ревуцького, 19 із земель житлової та
громадської забудови. Правовстановлюючі документи на земельну ділянку відсутні,
що є порушенням ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

За
результатами перевірки Горлівським міжрайонним відділом з контролю за
використанням та охороною земель в Донецькій області відповідачу 01.02.2007
року видано припис № 006555, яким відповідачу приписано усунути порушення
земельного законодавства.

Одночасно
01.02.2007 року головним спеціалістом Горлівського міжрайонного відділу з
контролю за використанням та охороною земель в Донецькій області складено
протокол № 004819 про адміністративне правопорушення, вчинене відповідачем та
передбачене ст. 531 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст.
211 Земельного кодексу України.

Постановою
начальника відділу Єнакіївського міського відділу земельних ресурсів Донецького
обласного головного управління земельних ресурсів про накладення
адміністративного стягнення від 02.02.2007 року відповідача визнано винним у
скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена
ст. 531 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

12.02.2007
року здійснено повторну перевірку відповідача з питання дотримання вимог
земельного законодавства, якою встановлено, що самовільно 01.02.2007 року
зайнята земельна ділянка у м. Юнокомунарівськ вул. Ревуцького, 19 із земель
житлової та громадської забудови. Правовстановлюючі документи на земельну
ділянку відсутні, що є порушенням ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.
На момент перевірки 12.02.2008 року порушення вимог земельного законодавства не
усунуто.

Перевіркою,
проведеною 03.04.2008 року Управлінням з контролю за використанням та охороною
земель в Донецькій області з питання дотримання відповідачем вимог земельного
законодавства, результати якої оформлено відповідним актом перевірки дотримання
вимог земельного законодавства, встановлено, що самовільно 01.02.2007 року
зайнята земельна ділянка площею 0,2329 га у м. Юнокомунарівськ вул. Ревуцького,
19 під нежитлові забудови із земель житлової та громадської забудови.
Правовстановлюючі документи на земельну ділянку відсутні, що є порушенням
ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України. На момент перевірки 03.04.2008 року
порушення вимог земельного законодавства не усунуто.

Відповідно
до Листів Юнококомунарівського міського голови від 04.04.2008 року № 251,
позивачем повідомлено суд про відсутність поданих відповідачем документів
стосовно розгляду питання про надання спірної земельної ділянки площею 0,2329
га та про відсутність орендних правовідносин з відповідачем на спірну земельну
ділянку площею 0,2329 га, яка знаходиться за адресою м. Юнокомунарівськ, вул.
Ревуцького, 19.

Господарський
суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню
з огляду на наступне.

Основним
законом, яким регулюються земельні відносини, є Конституція України. Крім
цього, земельні відносини регулюються іншими, прийнятими відповідно до
Конституції законами і підзаконними актами, а саме законами України "Про
землеустрій", "Про державний контроль за використанням та охороною
земель", "Про місцеве самоврядування" та іншими законами, також
Земельним кодексом України, прийнятим Верховною Радою України 25.10.2001 року,
який набув чинності з 01.01.2002 року.

Відповідно
до частини першої статті 13 Конституції України земля є об'єктом права
власності Українського народу, від імені якого це право здійснюють органи
державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією
Конституцією, іншими законодавчими актами України.

Cтаттею
2 Земельного Кодексу України передбачено, що земельні  відносини - це суспільні відносини щодо
володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є
громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної
влади.

Завданням
земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення
права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави,
раціонального використання та охорони земель.

Стаття
12 Земельного кодексу України встановлює повноваження сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних відносин. Зокрема, до їх повноважень належить:
розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;
організація землеустрою; здійснення контролю за використанням та охороною
земель комунальної власності; додержання земельного та екологічного
законодавства.

Підстави
набуття права на землю передбачені статтею 116 Земельного кодексу України. У
цій статті врегульовані відносини щодо набуття громадянами та юридичними
особами права власності та права користування земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності. Підставою набуття права на землю у таких
випадках є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах установлених цим Кодексом повноважень.

На
підставі рішень сільських, селищних, міських рад, а в окремих випадках
-районних і обласних рад, земельні ділянки передаються у власність громадян і
юридичних осіб із земель комунальної власності шляхом відведення їх в натурі
(на місцевості) та оформлення відповідних правовстановлюючих документів.

Порядок
надання у постійне користування земельних ділянок встановлений статтею 123
Земельного кодексу України за проектами відведення цих ділянок. Умови і строки
розроблення проектів визначаються договором після звернення зацікавленої особи
з відповідним клопотанням, до якого додаються документи, що обґрунтовують її
розмір, призначення та місце розташування.

Відповідна
рада розглядає клопотання і дає згоду на розроблення проекту відведення
земельної ділянки. Цей проект погоджується із землекористувачем, органом по
земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органом,
органами архітектури і після одержання висновку державної землевпорядної
експертизи, подається до відповідної ради, яка його розглядає та приймає
рішення про надання земельної ділянки.

Згідно
статті 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного
користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Лише така
реєстрація надає документам легітимності.

Право
на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його
державної реєстрації.

Приступати
до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на
місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється   (п. 3 ст. 125
Земельного кодексу України).

Відповідно
до ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і
право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними
актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Право   оренди
землі   оформляється   договором,
який реєструється відповідно до закону.

Визначення
терміну „самовільне зайняття земельних ділянок” наведене в ст. 1 Закону України
„Про державний контроль за використанням та охороною земель”. За приписами цієї
статті, самовільне зайняття земельних ділянок -це будь-які дії особи, які
свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір
використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на
місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його
державної реєстрації.

Виходячи
з матеріалів справи, відповідач не оформив право власності або право
користування на спірну земельну ділянку та не зареєстрував його у встановленому
законом порядку, чим порушив приписи Земельного кодексу України.

Відповідно
до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України   кожна сторона повинна довести ті обставини
справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом
встановлено, що спірна земельна ділянка використовується відповідачем
самовільно, з порушенням земельного законодавства, що підтверджується
матеріалами справи, зокрема, актами перевірки дотримання вимог земельного
законодавства від 01.02.2007 року, від 12.02.2008 року та від 03.04.2008 року.

Тобто,
матеріалами справи підтверджується самовільне заволодіння відповідачем спірною
земельною ділянкою, що не спирається на закон і відбувається з порушенням
визначеного порядку надання земельних ділянок, що здійснюється без відведення
землі в натурі й одержання документа, що засвідчує право на землю.

Відповідачем
не надано суду документів, що підтверджують право відповідача на користування
земельною ділянкою площею 0,2329 кв.м., що розташована у м. Юнокомунарівськ по
вул. Ревуцького, 19.

Заходів
щодо усунення порушень земельного законодавства відповідачем не вжито,
самостійно земельну ділянку відповідачем не звільнено.

Згідно
статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного користування ними. Підприємства, установи,
організації та громадяни, винні у самовільному зайнятті земель, зобов'язані
самостійно (за власний рахунок) привести ділянку до стану, придатного для
використання, відновити порушені межові знаки, знести самовільно зведені
будівлі.

Відповідно
до ч.3 ст.212 цього Кодексу повернення самовільно зайнятих земельних ділянок
провадиться за рішенням суду.

Таким  чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Судові
витрати згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суд
покладає на відповідача.

На
підставі викладеного та керуючись ст. 13 Конституції України, ст.ст. 2, 12,
116, 123, 125, 126, 212 Земельного кодексу України, ст. 16 Закону України „Про
оренду землі”, ст. 1 Закону України „Про державний контроль за використанням та
охороною земель” ст.ст. 1, 2, 22, 32, 33, 43, 49, 78, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України суд, -

В И Р
І Ш И В :

Позовні
вимоги Прокурора м. Єнакієве в інтересах держави в особі Юнокомунарівської
міської ради, м. Юнокомунарівськ до Приватного підприємця ОСОБА_1 про
зобов'язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,2329 га,
яка знаходиться за адресою м. Юнокомунарівськ, вул. Ревуцького, 19 та
підпорядкована Юнокомунарівській міській раді, привести зазначену земельну
ділянку в придатний для використання стан - задовольнити.

Зобов'язати
Приватного підприємця ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1. АДРЕСА_1) звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку площею 0,2329 га, яка знаходиться за адресою м.
Юнокомунарівськ, вул. Ревуцького, 19 та підпорядкована Юнокомунарівській
міській раді, привести зазначену земельну ділянку в придатний для використання
стан.

Стягнути
з Приватного підприємця ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1. АДРЕСА_1) на користь Державного
бюджету України  державне  мито  в  розмірі 85 грн.

Стягнути
з Приватного підприємця ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1. АДРЕСА_1) на користь Державного
бюджету України  (розрахунковий рахунок №
0004 у ГУ ДКУ у Донецькій області, МФО 834016, отримувач: , державний бюджет м. Донецьк, Ворошиловський район; призначення
платежу: код бюджетної класифікації 22050000) витрати з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справ у судах в розмірі 118 грн.

Суддя