ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

03.11.2008

Справа №2-18/9358-2008

За позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю «Т Престиж» (вул. Жовтневої Революції, 168 м. Харків, 61000)

До відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Луксор» (вул. Монтажна, 2 м. Сімферополь, 95000)

Про стягнення 37905,96 грн.

Суддя І.К. Осоченко

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Рудницький В.І. – представник, дов. від 25.08.2008 року № 25/08/08.

Від відповідача – не з’явився.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Т Престиж» звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луксор», в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 36126,50 грн., пеню у сумі 1779,46 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на приписах статей 193, 229 Господарського кодексу України, 625 Цивільного кодексу України та мотивовані тим, що 14.05.2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір поставки, відповідно до умов якого позивач поставив відповідачу кондитерські вироби на загальну суму 36126,50 грн. Проте відповідач у порушення пункту 4.2 договору не здійснив оплату у продовж 7 календарних днів, що стало підставою для звернення позивача до суду.

У судовому засіданні 03.11.2008 року позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої зменшив суму пені та просить пункт 2 прохальної частини позовної заяви викласти в наступній редакції: «пеню за прострочення платежу у розмірі 1751,70 грн.».

Суд приймає заяву про уточнення позовних вимог до свого розгляду.

Представник відповідача у судове засідання двічі не з’явився, повідомлений був судом про дату та час розгляду справи належним чином, причини не з’явлення суду невідомі, документи, що вимогав суд, зокрема відзив на позовну заяву, відповідачем не надано.

Слухання справи відкладалося у порядку, передбаченому статтею 77 ГПК України.

Суд вважає можливим розглянути справу за наявними матеріалами у порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд –

ВСТАНОВИВ:

14.05.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Т Престиж» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Луксор» укладено договір поставки № 1/14-05.

Відповідно до пункту 1.1 договору, постачальник зобов’язується поставити, а покупець прийняти і оплатити кондитерську продукцію в асортименті, на умовах, передбачених дійсним договором.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що продавець зобов’язаний відвантажити товар у продовж 3-днів з моменту отримання заявки від покупця.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач відповідно до умов договору своєчасно поставив відповідачу продукцію на суму 36126,50 грн., яка була вказана відповідачем у заявці, що підтверджується видатковими накладними № РН-0000162 від 16.06.2008 року на суму 15023,70 грн., № РН-0000173від 23.06.2008 року на суму 13986,18 грн., № РН-0000174від 23.06.2008 року на суму 7116,62 грн.,

Факт отримання відповідачем поставленого товару підтверджується Довіреностями на отримання від ТОВ «Т Престиж» продукції, а саме: довіреність серії ЯПВ № 954573 від 16.06.2008 року на отримання продукції відповідно до видаткової накладної № РН-0000162 від 16.06.2008 року; довіреність серії ЯПВ № 954582 від 25.06.2008 року на отримання продукції відповідно до видаткової накладної № РН-0000173від 23.06.2008 року; довіреність серії ЯПВ № 954583 від 25.06.2008 року на отримання продукції відповідно до видаткової накладної № РН-0000174 від 23.06.2008 року.

Пунктами 4.1, 4.2 договору передбачено, що розрахунок за отриманий товар здійснюється покупцем в національній валюті України шляхом банківського переводу на рахунок продавця. Оплата здійснюється по відвантаженню (але не більш ніж 7 календарних днів).

Відповідач свої зобов’язання по оплаті поставленої продукції не виконав, доказів оплати суду не представив.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, за відповідачем склалася заборгованість за договором поставки від 14.05.2008 року № 1/14-05 у сумі 36126,50 грн.

Приймаючи до уваги, що відповідач не виконав прийняті на себе зобов’язання по оплаті поставленої продукції, суд дійшов до висновку, позовні вимоги у частині стягнення заборгованості у сумі 36126,50 грн. підлягають задоволенню.

Позивач, відповідно до заяви про уточнення позовних вимог, також просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 1751,70 грн.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов’язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Пунктом 8.2 договору поставки передбачено, що покупець у випадку несвоєчасної оплати товару по пункту 4.2, сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період від суми заборгованості за кожний день прострочки.

Поняття пені передбачено у ст. 549 ЦК України: пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 258 ЦК України, позовна давність у один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

П. 6 ст. 232 ГК України встановлює пресікательний строк нарахування пені в шість місяців.

Сума пені за період з 24.06.2008 року по 02.07.2008 рік становить 88,90 грн., за період з 03.07.2008 року по 10.09.2008 року становить 1662,80 грн.

За вказаних обставин розмір пені, якій підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1751,70 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладаються сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

03.11.2008р. у судовому засіданні за згодою позивача було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 06.11.2008 року

На підставі вищевикладеного та керуючись 525, 526 Цивільного кодексу України, ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Луксор» (вул. Монтажна, 2 м. Сімферополь, 95000; р/р 2600289 в БФ ПУМБ в м. Севастополі, МФО 308092, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Т Престиж» (вул. Жовтневої Революції, 168 м. Харків, 61000; р/р 69 в АКБ «Меркурій», МФО 351663, ) 36126 грн. (тридцять шість тисяч сто двадцять шість грн.) 50 коп. заборгованості; пеню у сумі 1751 грн. (одна тисяча сімсот п’ятдесят одна грн.) 70 коп.; 378 грн. (триста сімдесят вісім грн. ) 78 коп. державного мита та 117 грн. (сто сімнадцять гривень) 91 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3.          У іншій частині позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Осоченко І.К.