ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2008 р.

№ 1/51

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів:

Полякова Б.М.,

Коваленка В.М.,

Продаєвич Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Управління Пенсійного фонду України в

Павлоградському районі Дніпропетровської

області

на постанову

за заявою

про

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.06.2008

Відкритого акціонерного товариства

"Павлоградвугілля"

визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

у справі

№ 1-51 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом

до

про

Прокурора Павлоградського району в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Павлоградському районі Дніпропетровської області

Державного відкритого акціонерного товариства "Шахта ім. Героїв космосу" ДП ДХК "Павлоградвугілля", правонаступником якого є ВАТ "Павлоградвугілля"

стягнення

за участю прокурора не з'явилися

та представників сторін:

від позивача:

від відповідача:

не з'явилися

не з'явилися

Доповідач: Продаєвич Л.В.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2003 року прокурором Павлоградського району до господарського суду Дніпропетровської області заявлений позов в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України (надалі –Управління ПФУ) в Павлоградському районі Дніпропетровської області про стягнення з Державного відкритого акціонерного товариства "Шахта ім. Героїв космосу" ДП ДХК "Павлоградвугілля" (надалі –ДВАТ "Шахта ім. Героїв космосу" ДП ДХК "Павлоградвугілля") на користь Управління ПФУ в Павлоградському районі Дніпропетровської області виплаченої пенсії за регресною вимогою.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2003 позов задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача 1477,80 грн. На виконання вказаного рішення господарським судом Дніпропетровської області видані накази, які пред'явлені до виконання.

Ухвалами господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2004 та від 17.12.2004 здійснено заміну сторони –боржника ДВАТ "Шахта ім. Героїв космосу" ДП ДХК "Павлоградвугілля" його правонаступником ВАТ ДХК "Павлоградвугілля", потім ВАТ "Павлоградвугілля".

06.03.2008 ВАТ "Павлоградвугілля" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи заяву тим, що 11.01.2005 господарським судом Дніпропетровської області порушено справу про банкрутство ВАТ "Павлоградвугілля", про що 24.09.2005 було опубліковане оголошення; проте, кредитор –Управління ПФУ в Павлоградському районі Дніпропетровської області у визначений законом строк не звернувся до господарського суду із грошовими вимогами до боржника, а ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2006, якою затверджено реєстр вимог кредиторів, ухвалено, що відповідно до частини 2 статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, у тому числі додаткові вимоги, або не заявлені взагалі, –вважаються погашеними.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2008 (суддя: Манько Г.В.), залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.06.2008 (судді: Кузнецова І.Л. –головуючий, Чимбар Л.О., Верхогляд Т.А.), заява ВАТ "Павлоградвугілля" задоволена, наказ господарського суду Дніпропет-ровської області від 24.03.2003 у справі №1/51 визнано таким, що не підлягає виконанню.

Судові акти вмотивовані приписами статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та статті 117 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду, Управління ПФУ в Павлоградському районі Дніпропетровської області звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою про її скасування та просить заяву ВАТ "Павлоградвугілля" залишити без задоволення.

В обґрунтування своїх доводів скаржник посилається на приписи статей 58, 124 Конституції України, Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", стверджує, що він не є конкурсним кредитором, вважає, що зміни, внесені до статті 117 Господарського процесуального кодексу України, не повинні застосуватися до рішень суду, які прийняті до внесення цих змін.

До суду касаційної інстанції від ВАТ "Павлоградвугілля" надійшли клопотання про розгляд касаційної скарги без участі товариства та відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач просить залишити без змін оскаржуване судове рішення.

Відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання суду (ухвала Вищого господарського суду України від 20.08.2008, надіслана сторонам у справі –26.08.2008 року), проте, сторони не скористалися правом, наданим їм статтею 22 Господарського процесуального кодексу України щодо участі у засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як підтверджено матеріалами справи та встановлено судами попередніх інстанцій, на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2003, яким стягнуто з відповідача на користь позивача 1477,80 грн., 24.03.2003 видано наказ, на підставі якого 13.06.2003 державною виконавчою службою було відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2005 порушено справу № Б26/7/05 про банкрутство ВАТ "Павлоградвугілля" і з цього моменту боржник знаходиться в особливому правовому режимі, який регламентується нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", і вимоги всіх кредиторів погашаються в межах процедури банкрутства в порядку, встановленому зазначеним Законом.

24.09.2005 було опубліковано оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство товариства.

Згідно з частиною 15 статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов'язань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника згідно зі статтею 14 цього Закону.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника.

У силу частини 1 статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Правові наслідки неподання заяви з грошовими вимогами до боржника у визначений строк встановлені частиною 2 статті 14 вказаного Закону.

Так, зазначеною статтею передбачено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що грошові вимоги Управління ПФУ в Павлоградському районі Дніпропетровської області ґрунтуються на рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2003 року.

Як правильно встановлено господарськими судами, грошові вимоги Управління ПФУ в Павлоградському районі Дніпропетровської області виникли до порушення справи про банкрутство ВАТ "Павлоградвугілля" та є конкурсними. Прийняття судом рішення про стягнення заборгованості боржника у позовному провадженні не звільняє кредитора від обов’язку заявлення грошових вимог до боржника в порядку статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Управління ПФУ в Павлоградському районі Дніпропетровської області не зверталося до суду із заявою про грошові вимоги до боржника у справі про банкрутство ВАТ "Павлоградвугілля", а тому дана заборгованість вважається погашеною на підставі частини 2 статті 14 вказаного Закону.

При затвердженні реєстру вимог кредиторів господарський суд Дніпропетровської області в ухвалі від 31.07.2006 у справі № Б26/7/05 ухвалив, що вимоги конкурсних кредиторів ВАТ "Павлоградвугілля", що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, у тому числі додаткові вимоги, або не заявлені взагалі, - вважаються погашеними.

За приписами статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" погашеними вимогами кредиторів визнаються задоволені вимоги кредитора; вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення зобов'язання, у тому числі його заміну; або припинення зобов'язання іншим чином, а також інші вимоги, які відповідно до цього Закону вважаються погашеними.

Відповідно до статті 41 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, до відносин, які мали місце в справі про банкрутство, норми Господарського процесуального кодексу України застосовуються з урахуванням особливостей Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", як спеціального нормативно-правового акта.

У даному випадку вказаний Закон встановлює додаткові підстави для закінчення виконавчого провадження.

Згідно зі статтею 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника, визнати наказ таким, що не підлягає виконанню.

Частина 4 цієї статті містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, повністю або частково, зокрема, якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

До таких підстав слід відносити погашення грошових вимог відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, у справі про банкрутство вимоги кредиторів є погашеними внаслідок оплати боргу, обміну вимог кредиторів на активи боржника та (або) його корпоративні права, прощення, новації (укладання мирової угоди у справі про банкрутство), а також застосування граничного строку для подання заяви з вимогами до боржника, встановленого частиною 2 статті 14, частиною 5 статті 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 20.05.2008 у справі № 30/169.

За встановлених судами обставин, за якими Управління ПФУ в Павлоградському районі Дніпропетровської області є конкурсним кредитором, у силу частини 1 статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у встановлений законом строк не звернулося до суду із заявою про визнання його грошових вимог у справі про банкрутство; а відтак, заборгованість останнього є погашеною, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій правильно визнали наказ на виконання рішення у справі № 1/51 таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята при правильному застосуванні норм чинного законодавства, а доводи за касаційної скаргою не можуть бути підставами для її зміни або скасування.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Павлоградському районі Дніпропетровської області –залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.06.2008 у справі № 1-51 –залишити без змін.

Головуючий:                                                    Б.Поляков

Судді:                                                                                  В.Коваленко

Л. Продаєвич