ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.08
Справа№ 10/370А

За
позовом :    Автогаражний кооператив № 15  Галицького району  м. Львова

До
відповідача  1 :
Виконавчий комітет  Львівської
міської ради

До
відповідача 2 :    Управління  капітального будівництва Львівської міської
ради

Про
:     скасування
рішення виконавчого комітет Львівської міської  ради № 1316 від  17.11.2006 року.

Суддя   :  Довга
О.І.

Секретар : Яремчук
С.М.

Представники:

від
позивача :      Долінська
О.З. -  довіреність № 6 від  04.02.2008 року ;  Тильчик
В.П. -довіреність № 5 від 04.02.2008 року

від
відповідача  1 :      не з'явився

від
відповідача 2  :
ОСОБА_1 -  начальник  юридичного
відділу  Управління  капітального
будівництва

Представникам роз'яснені права та
обов'язки передбачені ст.ст. 49-59 КАС України, підстави та право відводу судді
-ст. 27 КАС України, та секретаря судового засідання -ст. 29 КАС України.

Заяв
та клопотань про відвід судді та секретаря судового засідання не подано.

Суть
спору:

Господарський
суд Львівської області розглядає справу
за позовом  Автогаражного  кооперативу № 15  Галицького
району м. Львова  до виконавчого
комітету Львівської міської ради  та
Управління  капітального будівництва  Львівської міської ради   про
скасування  рішення виконавчого
комітет Львівської міської  ради № 1316
від  17.11.2006 року.

Представники   позивача в судовому засіданні підтримали
позовні вимоги , просять позов задоволити
з  підстав, викладених  в
позовній заяві, та врахувати пояснення, які надавались під час розгляду
спору.

Позивач  вважає, що прийняте  ВК Львівської міської ради   рішення № 1316 від  17.11.2006 року  «Про надання
Управлінню  капітального
будівництва  функцій замовника  на проектування  та будівництва автомобільної стоянки»на  вул. Майданній  у житловому масиві «Сихів», у
відповідності  до якого  Управлінню
капітального будівництва  було
надано функції  замовника  на проектування  та будівництво  автомобільної стоянки  у житловому масиві «Сихів»,  порушує
чинне законодавство  та  законні
права та  інтереси  Автогаражного кооперативу № 15,  як
землекористувача  по земельній
ділянці  по АДРЕСА_1, а також замовника
-  забудовника  по будівництву   багатоповерхових  гаражів.

Виконавчий  комітет
Львівської міської ради
явку  повноважного  представника в судове засідання  не забезпечили. В попередніх  судових засіданнях  представник ВК ЛМР проти заявленого  позову заперечував з підстав :

18.02.1988р.
виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів було прийнято
рішення № 63 «Про відвод  Автогаражному
кооперативу №15 Ленінського району земельної ділянки в комунальній зоні масиву
«Сихів», площею 1,7 га для будівництва 2-х 5-ти поверхових гаражів-стоянок».
Пунктом 4 даного рішення Львівському міськкомунгоспу доручено видати
Автогаражному кооперативу №15 Державний акт на право користування землею у
відповідності з відводом, виконаним архітектурно-планувальним управлінням м.
Львова,

У
відповідності до ст.ст. 20, 22 Земельного Кодексу УРСР від 08.07.1970р. (в
редакції від 24.12.1987р., чинній на момент прийняття рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради народних депутатів №63 від 18.02.1988р.)
документами, що стверджували право землекористування, були державні акти на
право користування землею. Приступати до користування наданою земельною
ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки
в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування
землею, заборонялося.

Відповідач  наголошує
що  з листа управління земельних
ресурсів у місті Львові від 29.01.2008р. №40/3/14, згідно земельно-кадастрових
даних інформація про наявність зареєстрованих державних актів на право
власності або постійного користування земельними ділянками за Авто
гаражним  кооперативом №15 у м. Львові
відсутня.

Таким
чином, на думку  відповідача ,  за відсутності державного акту на землю жодне
право користування земельною ділянкою у позивача не виникало, а тому не могло
бути порушене. Твердження позивача про те, що прийняттям рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради №1316 від 17.11.2006р. порушено права
Автогаражного кооперативу №15 Галицького району м. Львова як забудовника теж не
відповідає дійсності у зв'язку з тим, що згідно зі ст. 24 Закону України «Про
планування і забудову територій» фізичні та юридичні особи, які мають намір
здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що
належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від
виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міської
державної адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними
радами, дозвіл на будівництво об'єкта містобудування. Дозвіл на будівництво дає
право замовникам на отримання вихідних даних на проектування, здійснення
проектно-вишукувальних робіт та отримання дозволу на виконання будівельних
робіт у порядку, визначеному цим законом. Дозвіл на будівництво об'єкту
містобудування не дає права на початок виконання будівельних робіт без
одержання відповідного дозволу місцевої інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю.

У
відповідності до ст. 29 Закону України «Про планування і забудову
територій»дозвіл на виконання будівельних робіт - це документ, що засвідчує
право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення
об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення
будівельних робіт. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями
державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих
дозволів.

Здійснення
будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання
будівельних робіт або його перереєстрації,
а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається
самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з
законодавством.

Згідно
з п. 3.12. Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних
робіт, затвердженого наказом Держбуду України від 05.12.2000р. №273, дозвіл на
виконання будівельних робіт видається на весь термін будівництва об'єкта
(нормативний або передбачений контрактом). Якщо цей строк не дотримано, то
продовження дії дозволу встановлюється на строк, що не перевищує одного календарного
року. Після закінчення терміну дії дозволу забудовник (замовник) повинен
завчасно продовжити його. Відповідно до п. 3.13. зазначеного Положення про
порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, ч. 1 ст.376 ЦК України,
якщо дозвіл на виконання будівельних робіт не було завчасно продовжено після
закінчення його терміну, то будівництво вважається самовільним.

27.01.1994р.
Інспекцією державного будівельно-архітектурного контролю був виданий
Автогаражному кооперативу №15 Галицького району м. Львова дозвіл на виконання
будівельних робіт № 2/94. Термін дії дозволу до 31.12.1994р.

Станом
на момент прийняття рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №1316
від 17.11.2006р., термін дії дозволу на виконання будівельних робіт  вже закінчився і даний дозвіл не був
продовжений у встановленому законодавством порядку. Таким чином, вважає  представник
відповідача ,  Авгогаражний кооператив
№15 Галицького району м. Львова на момент прийняття оскаржуваного рішення не
мав жодного права на будівництво 5-ти поверхових гаражів стоянок в комунальній
зоні масиву «Сихів». А, отже, прийняттям оскаржуваного рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради №1316 від 17.11.2006р. жодне право забудовника
позивача не могло бути і не було порушене.

Окрім
наведеного  представник ВК Львівської
міської  ради  зазначає, що відповідно до ст. 20 Земельного
Кодексу УРСР від 08.07.1970р. (в редакції від 24.12.1987р., чинній на момент
прийняття рішення виконавчого комітету Львівської міської ради народних
депутатів №63 від 18.02.1988р.), ст. 126 Земельного Кодексу України від
25.10.2001р. (чинного на сьогоднішній день) державний акт про право
користування є єдиним правовстановлюючим документом, що підтверджує право
постійного користування земельною ділянкою. Як вже зазначалось вище, згідно
листа управління земельних ресурсів у місті Львові від 29.01.2008р №40/3/14, в
Автогаражного кооперативу №15 Галицького району м. Львова немає державного акту
на право постійного користування земельною ділянкою в комунальній зоні масиву
«Сихів».

Відповідач
2 долучив до матеріалів  справи  додаткові документи, та надав суду пояснення
по суті заявлених вимог. Вважає позовні вимоги
безпідставними, документально та нормативно необґрунтованими.

В
ході судового  розгляду спору  судом встановлено :

Рішенням
№ 63 від  18.02.1988 року  Виконавчий комітет  Львівської
міської ради  народних депутатів,
розглянувши  клопотання  Автогаражного
кооперативу № 15 Ленінського
району,  організованого  на підставі
рішення  райвиконкому від  12.05.1987 року  № 269 , та враховуючи акт  вибору
земельної ділянки  від  18.02.1988 року  вирішив
відвести  Автогаражному   кооперативу № 15   земельну ділянку  в комунальній зоні  масиву «Сихів»площею  1,7 га
для будівництва  2-х 5-ти  поверхових гаражів-стоянок  на 1260-1300
автомобілів.

Як
вбачається з матеріалів справи    8
серпня  1990  року
Головне   управління  архітектури
і містобудування  Виконавчого  комітету
Львівської  міської ради  погодило робочий   проект багатоповерхової  автостоянки для  Автогаражного
кооперативу  № 15  із прийняттям   техніко-економічними  показниками.

27.01.1994
року   позивач  отримав дозвіл  на будівництво  двох п'ятиповерховових  гаражів -стоянок у  комунальній зоні  масиву «Сихів» по вул. Антонича в м. Львові.
Дозвіл   на виконання будівельних
робіт  видано   Автогаражному кооперативу  № 15
на підставі  :

-
розпорядження ( рішення )  Львівського
міськвиконкому  від 16.02.1988 року №
63  про відведення  земельної ділянки;

-
акту  на землекористування  від 23
квітня 1988 року  № 10/554-09;

-
розпорядження  ( рішення, наказу )  Управління капітального  будівництва
м. Львова .

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши
представників сторін суд вважає
позов таким  що підлягає до
задоволення   виходячи з наступного :

Як  доведено
позивачем  в судових засіданнях та
підтверджено  матеріалами справи  у  1988
році  Рішенням № 63  Виконавчий комітет  Львівської
міської ради  народних депутатів
вирішив  відвести  Автогаражному   кооперативу № 15   земельну ділянку  в комунальній зоні  масиву «Сихів»площею  1,7 га
для будівництва  2-х 5-ти  поверхових гаражів-стоянок  на 1260-1300
автомобілів.

Як
передбачено  чинним законодавством  -  у
разі прийняття  сільською, селищною  чи міською радою  рішення
про  надання  земельної ділянки  із земель
державної  чи комунальної  власності
для розміщення  об'єкта  містобудування  в порядку, визначеному  земельним
законодавством, зазначене рішення
одночасно є дозволом  на
будівництво  цього об'єкта.

Дозвіл
на будівництво   дає право
замовникам   на отримання вихідних
даних  на проектування, здійснення  проектно-вишукувальних робіт  та отримання
дозволу  на виконання  будівельних робіт  у порядку,
визначеному Законом.

У
зв'язку з  наведеним , позивачем   розроблено робочий проект  багатоповерхової  автостоянки
для  Автогаражного  кооперативу № 15  Ленінського
району м. Львова  району
«Сихів».  Проект розроблено  відповідно до
наданих  позивачем документів
:

-
згода Головного  управління архітектури і
містобудування Львівського
міськвиконкому  на
будівництво  багатоповерхової   автостоянки для  АГК  №
15   від
22.12.1988 року № 10/581;

-
рішення  виконавчого  комітету
Ленінської районної ради народних депутатів   від 18.04.1987 року № 269 ;

-
рішення  виконавчого  комітету
Львівської міської  ради  народних депутатів   від 18.02.1988 року № 63 ;

- акт
відбору земельної  ділянки   від 21.11.1988 року ;

-
завдання на проектування,
затверджене  Головою  Ленінського
райвиконкому м. Львова від
29.11.1988 р. ;

- архітектурно
планове  завдання на проектування  авто гаражної стоянки для  АГК № 15 ;

-
висновок  міськсанепідставнції   по відводу земельної ділянки   від
16.02.1988 року  №  15/01 ;

-
висновок   облвиконкому   від 21.03.1988 року № 13/9/314;

-
технічні умови
«Львівтеплокомуненерго»  на
теплопостачання   від  09.12.1989 року  № 09-2715 ;

-
технічні умови   Управління  водопровідно-каналізаційного  господарства м. Львова  на водопостачання  та
каналізації   від 11.02.1988 р. №
25 ;

-  технічні умови  «Львівміськелектромереж»  на електропостачання № 297.114-2006   від 20.12.1988 року ;

-
лист  Управління  капітального будівництва  про дольову участь  в будівництві
ТП-49, від  16.02.1989 року, №
9/235;

-
лист  міського  відділення зв'язку  на телефонізацію  від 17.12.1987 року  № ТУ555;

-
погодження   об'єдннання  «Львівзалізобетон» конструкцій для
будівництва  багатоповерхової  стоянки
від  20.06.1989 року  № 2/189.

Відтак,
27.01.1994 року  за № 2/94  позивачем отримано дозвіл на  будівництво об'єкта.

Згідно
ч.1 ст.22 ЗУ «Про основи  містобудування»
забудова  земельних ділянок , що
надаються  для містобудівних  потреб,
здійснюється  після
виникнення  права  власності
чи права  користування  земельною ділянкою у порядку,  передбаченому законом,  та отримання дозволу на виконання  будівельних робіт.

Дозвіл
на виконання  будівельних робіт  видається на праві :

-           проектної документації, погодженої
та затвердженої в порядку, визначеному законодавством;

-           документа, що засвідчує право власності
чи користування земельною ділянкою;

-           рішення виконавчого органу
відповідної ради або місцевої державної адміністрації про дозвіл на будівництво
об'єкта містобудування;

-           документа про призначення
відповідальних виконавців робіт та відомостей про здійснення авторського та
технічного нагляду

Наявність  самого дозволу   Держархбудконтролю  № 2/94
від  31.12.1994 року  на виконання
будівельних робіт  свідчить про
те, що  позивач  належним чином  та в повному обсязі  виконав всі необхідні роботи  та виготовив
технічну  документацію,   яка необхідна для  безпосереднього  здійснення будівництва, оскільки відсутність
такої   проектної  документації та  необхідних погоджень  та дозволів
компетентних  органів  не
уможливило б отримання
дозволу  на виконання  будівельних робіт , оскільки  даний документ є  завершальним актом, який дає право  зацікавлений особі  здійснювати
будівництво.

Як
встановлено  в судових засіданнях,
після  отримання  дозволу на будівництво , позивач  здійснив
ряд будівельних робіт
спрямованих  на  спорудження
об'єкта нерухомості, а саме -
багатоповерхової  автостоянки.
Даний факт підтверджується
довідками   про вартість виконаних
підрядних робіт   та актами  приймання
виконаних робіт  по  будівництву
багатоповерхової  стоянки на
1260  автомобілів  Галицького
району  м. Львова в районі  «Сихів»по АДРЕСА_1(  в матеріалах справи ).

Відповідачем  не
доведено  в судовому
засіданні  відсутність у  позивача
права   користування  спірною земельною ділянкою. Без   такого
права на землю -  землевпорядні
органи  не дали б згоди на  проведення
будівельних робіт, та  не  продовжили б
дозвіл на  ведення  будівництва.

Станом
на момент   прийняття  рішення виконавчого  комітету
Львівської  міської ради  № 1316
від 17.11.2006  року , термін
дії  дозволу  на виконання будівельних робіт інспекцією
ДАБК був продовжений  до  31 грудня 2007 року. Таким  чином
Автогаражний кооператив  № 15  Галицького
району м. Львова мав право  на
будівництво  5-ти  поверхових гаражів  стоянок
в комунальній зоні масиву
«Сихів». А, отже,  прийняттям  оскаржуваного рішення  виконавчого
комітету  Львівської міської ради  № 1316 від
17.11.2006 року   порушено
право  забудовника  - позивача .

Згідно
ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вирішує справи на підставі Конституції та законів
Укра їни, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Згідно
ч. З ст. 9 КАС України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті
від повідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Згідно
ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Консти
туції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно
ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету
доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу
для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Частина
2  ст. 71
встановлює  презумпцію  вини суб'єкта
владних повноважень, рішення, дії, бездіяльність   якого
оскаржуються.  Повідомлені  позивачем обставини  справи
про рішення, дії , бездіяльність
відповідача -суб'єкта  владних
повноважень  відповідають дійсності  доки
відповідач не  спростує їх.

Поновити  позивачу
процесуальний  строк  на право звернення  з позовом в
суд  за захистом свого порушеного
права.

Згідно ст. 87
КАС України , судові  витрати  складаються
із судового збору  та витрат,
пов'язаних  з розглядом справи.

Керуючись
Земельним кодексом  України,  п. п. 1,3,6 розділу УП „Прикінцевих та
перехідних  положень  Кодексу
адміністративного судочинства України”, ст.ст. 2,4,6 ,7, 9, 10,11,17,48,60,61,70,71,86,87,89,94,107,102,122,123,124,127,128,130,135,138,139,140,143,151,152,153,154,159,160,161-163  КАС
України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1.
Адміністративний позов  задоволити
повністю.

2.
Скасувати  рішення виконавчого  комітету
Львівської міської ради  № 1316
від 17.11.2006 року.

3.  Судовий збір віднести на  відповідача.

Повний текст
постанови  підписано  20.06.2008 року.

Постанова
може бути оскаржена в порядку та в строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова
вступає в законну силу відповідно до ст.254 КАС України, після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Главою І
„Апеляційне провадження” Розділу ІV КАС України.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти  днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України -з
дня складення у повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя
Довга О.І.