ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2008
Справа № 14/66-08

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді -Тищик І.В. (доповідач)

суддів -Кузнецова І.Л., Прокопенко А.Є.

при секретарі -Гайдук Ю.А.

за участю представників сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Базилевич Ю.О.

розглянувши у
судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства „Ера-1” на рішення
господарського суду Дніпропетровської області від  16.04.08р. у справі № 14/66-08

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до Дочірнього підприємства „Ера-1”, с. Південне
Нікопольського р-ну Дніпропетровської області

про стягнення 13102,37 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2008
року позивач звернувся до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до відповідача про стягнення збитків
у загальній сумі 13102,37 грн.

Рішенням
господарського суду від 16.04.2008 року у справі № 14/66-08 (суддя Панна С.П.)
позовні вимоги задоволені у повному обсязі та з відповідача на користь позивача
стягнуто 13102,37грн. збитків, 131,02грн. витрат на сплату державного мита та
118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Вмотивовуючи
рішення, господарський суд дійшов висновку про те, що невиконання відповідачем
зобов'язань за договором № 1-14/07/07 від 14.07.07р. зумовило несвоєчасне
виконання позивачем зобов'язань за договором №13/07-1 від 13.07.07р.; позивач
не мав змоги своєчасно розрахуватися з ПП ОСОБА_2 та відповідно до договору
змушений був сплатити штраф у сумі 13102,37грн., який і підлягає відшкодуванню
на його користь.

Не погоджуючись
з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить
рішення господарського суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові
відмовити. При цьому скаржник посилається на порушення господарським судом норм
матеріального права. Так, відповідно до норм чинного законодавства боржник
зобов'язаний відшкодувати кредиторові збитки у вигляді різниці між сумою,
стягнутої ним з боржника неустойки (штрафу) і сумою, сплаченою кредитором з
вини боржника неустойки (штрафу) за своїми зобов'язаннями, що не враховано
господарським судом. Задоволення позову призвело до того, що суд вдруге (у
справі №11/288-07 та у справі №14/66-08) відшкодував на користь кредитора
спірну суму, що є порушенням приписів ст.ст.224, 225, 232 ГК України.

Позивач у
відзиві на апеляційну скаргу вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими
та такими, що не підлягають задоволенню та просить рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

В судовому
засіданні оголошувалася перерва до 07.07.08р.

В судовому
засіданні 07.07.08р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом
обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як убачається з
матеріалів справи, 14.07.07р. між приватним підприємцем ОСОБА_1 (Продавець) та
дочірнім підприємством „Ера-1” (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу
за №1-14/07/07, згідно якого позивач зобов'язався передати відповідачу дизельне
пальне в кількості 8063 літри, а відповідач -прийняти та оплатити його протягом
чотирьох календарних днів з дня отримання товару.

На виконання
договірних зобов'язань позивач здійснив передачу дизельного пального у
визначеній кількості, вартість якого склала 26 527,27 грн. Оплата отриманого
товару відповідачем здійснена не була.

Вказану
заборгованість у  сумі 26 527,27 грн. та
штраф за прострочення оплати дизельного палива по договору №1-14/07/07 у
розмірі 13 263,63 грн. було стягнуто з відповідача рішенням господарського суду
Дніпропетровської області у справі №11/388-07.

Повторно
позивач звернувся до господарського суду за стягненням збитків, спричинених
йому неналежним виконанням зазначеного договору відповідачем.

За твердженням
позивача невиконання відповідачем грошових зобов'язань за договором №
1-14/07/07 від 14.07.07р. зумовило несвоєчасне виконання позивачем зобов'язань
за договором №13/07-1 від 13.07.07р.; позивач не мав змоги своєчасно
розрахуватися з ПП ОСОБА_2 (постачальником вказаного дизельного палива) та
відповідно до договору змушений був сплатити останній штраф у сумі 13102,37грн.

Факт укладання
договору  № 13/07-1 від 13.07.07р. на
поставку дизельного палива між ПП ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_1 та сплати позивачем
штрафу в сумі 13102,37грн. посвідчується матеріалами справи.

Господарським
судом вимоги позивача про відшкодування збитків задоволені у повному обсязі,
однак, з даним висновком погодитись не можна.

Відповідно до
ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати
за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 623
Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки (ч. 1); розмір збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором (ч.2).

З зазначеними
нормами кореспондуються норми спеціального законодавства, а саме,
Господарського кодексу України, яким регулюються господарські відносини, що
виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між
суб'єктами господарювання.

Додаткові
витрати, понесені стороною, у вигляді штрафних санкцій, сплачених іншим
суб'єктам господарювання, підлягають відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення в силу ч. 1 ст. 225 ГК України.

Для
застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна
наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна
поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки
(збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою  та збитками; вина правопорушника. За відсутності
хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Матеріалами
справи посвідчується наявність протиправної поведінки з боку відповідача, що
спричинило невиконання господарського зобов'язання; наявність збитків позивача
у вигляді суми штрафу, сплаченого іншому суб'єкту господарювання та наявність
вини відповідача в порушенні умов договору.

Однак, з
наданих у справу матеріалів наявності прямого причинного зв'язку між порушенням
зобов'язання відповідачем та збитками, понесеними позивачем, не убачається.

Нормами чинного
законодавства обов'язок доказування прямого причинного зв'язку між порушенням
зобов'язання та понесеними збитками покладено на кредитора.

Позивачем
доказів наявності такого зв'язку не надано.

З матеріалів
справи убачається наявність двох окремих фактів: придбання дизельного палива та
продаж дизельного палива.

Дизельне паливо
являється товаром без родових ознак, внаслідок чого неможливо дійти висновку що
постачальником дизельного палива, реалізованого відповідачу, являлася саме ПП
ОСОБА_2 Матеріали справи не містять ні доказів даного факту, ні доказів
придбання дизельного пального на вимогу ДП „Ера-1”, як то стверджує позивач.

За вказаних
обставин наявність причинно-наслідкового зв'язку між утворенням збитків і діями
відповідача не можна вважати доведеною, внаслідок чого, не убачається підстав
для задоволення позовних вимог.

Навіть якщо
погодитись з доводами позивача, то підстав для задоволення позовних вимог все
одно не убачається.

Статтею 232 ГК
України встановлено: якщо за невиконання або неналежне виконання зобов'язання
встановлено штрафні санкції, то збитки відшкодовуються в частині, не покритій
цими санкціями.

Відповідно до
вказаної норми боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові збитки у вигляді
різниці між сумою, стягнутої ним з боржника неустойки (штрафу) і сумою,
сплаченої кредитором з вини боржника неустойки (штрафу) за своїми
зобов'язаннями.

Штрафом у сумі
13263,63 грн., стягнутим за рішенням господарського суду Дніпропетровської
області на користь ФОП ОСОБА_1 з ДП „Ера-1” у справі №11/388-07, повністю
покриваються збитки, завдані позивачу сплатою штрафу у сумі 13102,37 грн. на
користь ПП ОСОБА_2

З огляду на
невідповідність висновків, викладених в рішенні господарського суду, обставинам
справи та чинному законодавству, вимоги скаржника про                                     скасування
зазначеного рішення являються обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі
вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ
:

Апеляційну
скаргу Дочірнього підприємства „Ера-1”задовольнити.

Рішення
господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2008 року у справі
№14/66-08 скасувати.

В позові
відмовити.

Стягнути з
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 (ю/а: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2, р/р НОМЕР_1, МФО
НОМЕР_2 ЗАТ КБ ПриватБанку, код ЗКПО НОМЕР_3) на користь Дочірнього
підприємства „Ера-1” (53265, Дніпропетровська обл., Нікопольській р-н, с.
Південне, р/р 898 в ПІБ в м. Нікополь, МФО 305534, ) 65 грн. 51 коп. витрат по сплаті державного мита.

Виконання
постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова
набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом одного місяця до Вищого господарського суду.

Головуючий
І.В. Тищик

Судді:
І.Л.Кузнецова

А.Є.Прокопенко