ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.11.08 р.                     Справа № 28/37

Господарський суд Донецької області у складі судді: Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Кондратьєвій К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду матеріали справи

за позовом Закритого акціонерного товариства „Юнікон”, ,

м. Дніпропетровськ

до відповідача Закритого акціонерного товариства „Макіївський металургійний завод”,

, м. Макіївка

Про стягнення збитків у розмірі 16022 грн. 51 коп.

Представники:

від позивача: Радочина А.А. на підставі довіреності №6 від 03.03.2008р.

від відповідача: Гуляєва К.В. на підставі довіреності №236/0109 від 27.03.2008р.

СУТЬ СПРАВИ:

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального

кодексу України оголошувалась перерва з

01.10.2008р. по 22.10.2008р.

Позивач, Закрите акціонерне товариство „Юнікон”, м. Дніпропетровськ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Закритого акціонерного товариства „Макіївський металургійний завод”, м. Макіївка, про стягнення збитків відповідно до договору поставки № 1/06 від 03.01.2006 р. у розмірі 16022 грн. 51 коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на договір поставки № 1/06 від 03.01.2006 р., специфікації № 1 від 03.01.2006р. та №10 від 31.10.2006р. до договору поставки № 1/06 від 03.01.2006 р., залізничну накладну № 48277800 від 22.11.2006р., лист-вимогу №388/1 від 25.11.2006р., сертифікат якості №2333 від 21.11.2006р., акт вихідної прийомки №904/Б від 25.11.2006р., акт про встановлення розбіжностей у кількості №920/Б від 29.11.2006р., додаток №1 до акту №920/Б від 29.11.2006р., рахунок-фактуру №10338 від 22.11.2006р., акт зважування продукції №902/Б від 25.11.2006р., акт зважування порожнього піввагону №903 від 25.11.2006р., банківські виписки від 07.11.2006р., претензію №10 від 15.04.2008р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.07.2008р. було порушено провадження по справі №28/37 та призначено її розгляд на 11.08.2008р.

Позивач у судовому засіданні 11.08.2008 р. підтримав позовні вимоги.

До господарського суду Донецької області 12.08.2008р. надійшов відзив №255/0144 від 01.08.2008р. відповідача на позовну заяву, відповідно до якого останній проти позову заперечує посилаючись на те, що Закрите акціонерне товариство „Макіївський металургійний завод”, м. Макіївка 22.11.2006р. поставило на адресу позивача згідно з залізничною накладною №48277800 від 22.11.2006р. металопродукцію у вагоні №68500404 у кількості 16 пачок, загальною вагою 63,800 т. Відповідач посилається на наявність ознак розкрадання вантажу під час перевезення, що за його твердженням, є підставою для видачі вантажу залізницею з перевіркою його ваги вантажу та складанням комерційного акту. Також, відповідач звертає увагу суду на пропуск позивачем спеціальної позовної давності строком в 1 рік, встановленої для пред’явлення вимог, пов’язаних з перевезенням вантажу.

Позивачем 27.08.2008р. суду були надані заперечення №1268-УДиИ/ЮрО від 12.08.2008р. на відзив, відповідно до яких позивач наполягає, що для даного спору застосовується загальний строк позовної давності строком в 3 роки, на підставі того, що між сторонами було укладено договір поставки, а не перевезення. Крім того, позивач стверджує, що неналежне виконання відповідачем зобов’язань за договором поставки № 1/06 від 03.01.2006 р. виникло внаслідок недовантаження останнім продукції, одночасно, вантаж був виданий позивачу залізницею на підставі ст.52 Статуту залізниць України транспорту без перевірки, у зв’язку з тим, що вантаж прибув в непошкодженому вагоні, без слідів втрати і пошкодження вантажу, внаслідок чого, підстави для складання комерційного акту у позивача були відсутні.

У додаткових запереченнях №1381/0109 від 21.08.2008р. до позовної заяви, що надійшли до суду 29.08.2008 р., відповідач посилається на те, що з моменту передачі без зауважень продукції перевізнику на станції Ясинувата Донецької залізниці зобов’язання нести всі ризики втрати чи пошкодження продукції покладаються на покупця за договором поставки №1/06 від 03.01.2006р., відповідно до умов офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС в редакції 2000 року. Також відповідач вважає, що надані позивачем в підтвердження своїх вимог акти не можуть бути належними доказами наявності недостачі металопродукції оскільки містять суперечливі данні.

Відповідно до пояснень позивача №1527-УДиИ/ЮрО від 26.09.2008р., що надійшли до суду 01.10.2008 р., акти №902/Б від 25.11.2006р. та №920/Б від 29.11.2006р. складені вірно без помилок, а акт №904/Б від 25.11.2006р. об’єднує недостачу плавці №6675 та №6676, у зв’язку з тим, що продукція обох плавок немірної довжини.

До господарського суду 30.10.2008 р. надійшли пояснення позивача №1702-УДМ/Юро від 27.10.2008 р., відповідно до яких позивач просить суд стягнути з відповідача заподіяні збитки у розмірі нестачі в сумі 16022 грн. 51 коп.

Суд приймає до уваги вказані документи та розглядає дану справу по суті.

Відповідно до клопотання сторін від 27.08.2008 р. розгляд справи ухвалою суду від 27.08.2008 р. відповідно до ст.69 Господарського процесуального кодексу України був продовжений до 25.11.2008 р.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнікон ЛТД», м. Дніпропетровськ, правонаступником якого є Закрите акціонерне товариство „Юнікон”, м. Дніпропетровськ, відповідно до статуту позивача, зареєстрованого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради Дніпропетровської області від 05.05.2008 р. № запису 0028015, та Закритим акціонерним товариством «Макіївський металургійний завод», м. Макіївка був підписаний договір поставки №1/06 від 03.01.2006р., за змістом якого відповідач зобов’язався поставити, а позивач - прийняти та оплатити металопродукцію, номенклатура, кількість, ціна та загальна вартість якої визначається в додатках до вказаного договору, які є його невід’ємною частиною. Укладений між сторонами договір за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 Цивільного кодексу України та ст.ст. 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить визначеним сторонами умовам договору, до означеного правочину також застосуються правила договорів купівлі-продажу, передбачені статями 655-697 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.1.2 встановлено, що разом з металопродукцією постачальник (відповідач) передає покупцю позивачу товарно-транспортну накладну та сертифікат якості.

Відповідно до Специфікації № 10 від 31.10.2006 р., укладеної до договору поставки № 1/06 від 03.01.2006 р., відповідач зобов’язався, в тому числі, поставити металопродукцію позивачу, а саме кутик 50х50х5 мм в кількості 325 т. на загальну суму 926250 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ, на умовах поставки FCA станція відправника.

Згідно з п. 3.1 договору поставки №1/06 від 03.01.2006р. постачальник поставляє покупцю кожну партію металопродукції за цим договором на протязі 30 календарних днів після отримання передоплати, або в інші строки, узгоджені з покупцем у додаткових угодах до договору.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначаються Господарським кодексом України. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає виконання зобов’язань сторонами належним чином, тобто відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства і у строки, передбачені сторонами чи законом.

Зі змісту наданих до матеріалів справи банківських виписок від 07.11.2006р. вбачається, що позивачем на рахунок відповідача у якості передоплати відповідно до рахунку № 902332 від 31.10.2006 р., в тому числі і за кутики 50х50х5 мм, було перераховано грошові кошти 07.11.2006 р. у розмірі 371200 грн. 00 коп., 02.11.2006 р. у розмірі 372600 грн. 00 коп., 17.11.2006 р. у розмірі 188850 грн. 00 коп. Жодних заперечень щодо належності виконання позивачем грошового зобов’язання по договору від відповідача не надходило.

На виконання умов договору поставки №1/06 від 03.01.2006р. відповідач 21.11.2006р. на адресу позивача по залізничній накладній № 48277800 відвантажив металопродукцію.

Відповідно до залізничної накладної № 48277800 маса вантажу визначена відправником (відповідачем) на його вагах, а саме кутик 50х50х5 6000мм Ст3Сп в кількості 16 пачок вагою брутто – 85000 кг., нетто – 63800 кг., вага тари - 21200 кг.

Вантаж прибув 25.11.2006 р. на станцію Балівка Придніпровської залізниці у непошкодженому відкритому рухомому піввагоні, завантаженому відповідачем без слідів втрати і пошкодження, що підтверджується штемпелем на зворотньому боці залізної накладної № 48277800. У зв’язку з означеним залізницею здійснено видачу вантажу без перевірки згідно статті 52 Статуту залізниць України.

Пунктом 5.3. вказаного вище договору встановлено, що прийомка продукції по кількості та якості здійснюється у відповідності з інструкціями Держарбітражу №П-6 та №П-7 про приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості та якості з наступними доповненнями та змінами.

Відповідно до п. 5.4. договору поставки № 1/06 від 03.01.2006 р. при виявленні нестачі продукції позивач зобов’язаний викликати представника відповідача для участі в прийомці продукції.

При прийманні металопродукції робітниками позивача та представником незацікавленого підприємства, Товариства з обмеженою відповідальністю „Аксон”, Чемякіна Антона Сергійовича, який діяв на підставі посвідчення №25 від 25.11.2006р. та наказу № 63 від 25.11.2006 р. було встановлено, що вантаж прибув у справному піввагоні без ознак втрати та розкрадення, але в результаті зважування металопродукції та порожнього піввагону № 68500404 на вагах кранових типу ВКІрк-10 № 0115033 (в матеріалах справи наявні свідоцтво про перевірку робочого засобу вимірювальної техніки № 2910, яке чинне до 25.05.2007 р., технічний паспорт ваг № 085) були виявленні розходження з даними залізничної накладної №48277800 від 22.11.2006р. та сертифікату якості №2333 від 21.11.2006р. у бік зменшення на 5,530 т, про що був складений акт вхідної прийомки №904/Б від 25.11.2006р., акт зважування продукції №902/Б від 25.11.2006р. та акт зважування порожнього піввагону № 903 від 25.11.2006 р. Відповідно до п. 12 акту вхідної прийомки №904/Б від 25.11.2006р. прийомка товару була призупинена згідно з п. 5.4. договору поставки №1/06 від 03.01.2006р. та п. 16 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.07.1965 р. № П-6 (далі-Інструкція) для виклику представника відповідача.

25.11.2006р. позивачем начальнику станції Балівка Придніпровської залізниці Бобришеву В.А. був направлений лист вих. №388/1 з проханням провести комерційну видачу вагона №68500404 у зв’язку з недостачею.

В матеріалах справи міститься відповідь Бобришева В.А. зі змісту якого вбачається, що згідно зі ст.111 Статуту залізниць України вагон №68500404 прибув на станцію у технічно справному стані без ознак розкрадання та зданий на під’їзний путь.

Позивачем на адресу відповідача була відправлена телеграма вих. №794-КУ від 25.11.2006р. з повідомленням відповідача про факт отримання продукції (сталь кутова 50х50х5) з загальною внутрішньо тарною недостачею 5530 кг. та викликом представника відповідача для участі у прийомці товару за кількістю.

Оскільки представник відповідача на участь в прийманні продукції не з’явився, відповідно до п. 17, 18, 20, 21 Інструкції працівниками позивача, Закритого акціонерного товариства «Юнікон», м. Дніпропетровськ за участю представника незацікавленого підприємства, Товариства з обмеженою відповідальністю „Аксон”, Чемякіна Антона Сергійовича, який діяв на підставі посвідчення №26 від 28.11.2006р., та наказу № 64 від 28.11.2006 р. прийомка товару була продовжена 29.11.2006 р. та був складений акт про встановлену розбіжність у кількості №920/Б від 29.11.2006р. Згідно з п. 25 акту про встановлену розбіжність у кількості №920/Б від 29.11.2006р. при порівнянні фактичної кількості продукції з даними залізничної накладної та сертифікату якості виявлено розходження по кількості у бік зменшення на 5,530 т. Комісією був зроблений висновок, що нестача утворилась внаслідок недовантаження відповідачем продукції у вагон або помилки відповідача при оформленні товаросупроводжувальних документів та визначенні ваги продукції.

Позивачем, Закритим акціонерним товариством «Юнікон», м.Дніпропетровськ на адресу відповідача була направлена претензія № 10 від 15.04.2008р. на суму 16022 грн. 51 коп. відповідно до якої позивач просить допоставити вказану продукцію у кількості 5,530 т. або повернути сплачену раніше вартість недопоставленого товару у сумі 16022 грн. 51 коп. з НДС на поточний рахунок позивача.

В матеріалах даної справи міститься відповідь №001/406 від 26.05.2008р. на зазначену претензію, згідно з якою відповідач посилається на пропуск позивачем строку позовної давності.

За підрахунком позивача, фактична вага брутто навантаженого вагона №68500404 склала: 21,200 т (вага порожнього піввагону, згідно акту №903 від 25.11.2006р.) + 58,270 т (загальна вага кожної пачки товару) = 79,470 т., що в порівнянні з даними залізничної накладної №48277800 від 22.11.2006р. та сертифікату якості №2333 від 21.11.2006р. менше на 5,530 т.

За твердженням позивача, в наслідок недостачі, що утворилась в результаті неналежного виконання відповідачем своїх зобов’язань, Закритому акціонерному товариству «Юнікон», м.Дніпропетровськ були заподіяні збитки в розмірі 16022, 51 грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об’єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача заподіяних збитків у розмірі нестачі в сумі 16022 грн. 51 коп. такими, що підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне:

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з приписами ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Таким чином, саме позивач повинен довести, що збитки були заподіяні діями відповідача, безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та спричиненням збитків і розмір відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, вантаж був виданий залізницею без перевірки в порядку, встановленому статтею 52 Статуту залізниць України.

Суд вважає, що складання комерційного акта виникає у залізниці лише у випадках, коли вона, згідно ст. 52 Статуту залізниць України, зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу. Проте, вантаж, який завантажений засобами відправника надійшов у справних вагонах без ознак недостачі, псування, пошкодження видаються залізницею без перевірки їх кількості і стану у відповідності до ст. 52 Статуту залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

При цьому, комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу.

Залізниця, також, зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначену обставину або якщо про її існування заявив одержувач або відправник багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу, і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

В зв’язку з вищевказаним суд вважає правомірним відмову керівника станції Балівка Придніпровської залізниці здійснити комерційну видачу вагону № 68500404 та складання відповідного акту. При цьому, відсутність у матеріалах справи скарги позивача на відмову у його складанні не є доказами неналежного приймання вантажу.

Таким чином, доводи відповідача, що в порушення встановлених правил позивачем не складався комерційний, акт не приймається судом до уваги.

Посилання відповідача, що надані позивачем на підтвердження своїх вимог акти не можуть бути належними доказами наявності недостачі металопродукції оскільки мають суперечливі данні не підтверджуються матеріалами справи виходячи з наступного:

В обґрунтування своїх вимог позивачем були надані: акт вихідної прийомки №904/Б від 25.11.2006р., акт про встановлення розбіжностей у кількості №920/Б від 29.11.2006р., додаток №1 до акту №920/Б від 29.11.2006р., акт зважування продукції №902/Б від 25.11.2006р.

Відповідно до пояснень позивача акти №902/Б від 25.11.2006р. та №920/Б від 29.11.2006р. складені вірно без помилок, а акт №904/Б від 25.11.2006р. об’єднує недостачу плавці №6675 та №6676, у зв’язку з тим, що продукція обох плавок немірної довжини.

Відповідно до зазначених актів в результаті підрахунку та зважування кожної пачки фактично оказалась 15 пачок загальною вагою 58,270 т. Вага порожнього піввагону згідно акту № 903 від 25.11.2006 р. склала 21,200 т, таким чином фактична вага брутто навантаженого вагону склала 21,200 т + 58,270 = 79,470 т. Відповідно до залізничної накладної № 48277800 вага брутто вантажу - 85,000 т, нетто вантажу – 63,800 т, вага тари – 21,200 т. Таким чином, виявлено розходження по кількості в бік зменшення 5,530т (85,000 т-79,470 т)

Враховуючи викладене, господарський суд Донецької області вважає, що надані позивачем акти підтверджують факт недостачі, відповідають вимогам чинного законодавства та є належними доказами наявності недостачі металопродукції.

В додаткових запереченнях на позовну заяву від 21.08.2008 р. № 1381/0109 відповідач посилається на те, що відповідно до Специфікації № 10 від 31.10.2006 р., укладеної до договору поставки № 1/06 від 03.01.2006 р., відповідач зобов’язався поставити металопродукцію на умовах поставки FCA станція відправника. У відповідності до умов free carrier Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС в редакції 2000 року продавець здійснює поставку товару, шляхом передання товару перевізнику у названому місці, при цьому він несе всі ризики загибелі або пошкодження товару до моменту, коли товар буде поставлений на станцію відправника (станція Ясинувата).

Правила ІНКОТЕРМС регулює перехід ризиків втрати та пошкодження товару. Але, як встановлено актом вихідної прийомки №904/Б від 25.11.2006р., актом про встановлення розбіжностей у кількості №920/Б від 29.11.2006р., актом зважування продукції №902/Б від 25.11.2006р., актом зважування порожнього піввагону №903 від 25.11.2006р., неналежне виконання зобов’язання відповідачем виникло внаслідок недовантаження продукції.

Оскільки, вантаж був переданий залізницею у відповідності до ст. 52 Статуту залізниць України без перевірки у зв’язку з тим, що вантаж прибув в непошкодженому вагоні, без слідів втрати і пошкодження товару, у суду немає підстав вважати, що вантаж був втрачений або загублений. На підставі викладеного, посилання відповідача на звільнення від відповідальності на підставі Правил ІНКОТЕРМС є безпідставними.

Відповідач у відзиві посилається на те, що позивач пропустив строк спеціальної позовної давності строком в 1 рік, встановленої для пред’явлення вимог, пов’язаних з перевезенням вантажу.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватись спеціальна позовна давність строком в 1 рік, зокрема, до вимог, які виникли у зв'язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу)

Як встановлено судом між сторонами, Закритим акціонерним товариством „Юнікон”, м. Дніпропетровськ та Закритим акціонерним товариством „Макіївський металургійний завод”, м. Макіївка було укладено договір поставки №1/06 від 03.01.2006р., а не договір перевезення, на підставі чого скорочена позовна давність строком в 1 рік для даного спору не застосовується. Для даного спору застосовується загальна позовна давність строком в 3 роки.

Таким чином, твердження відповідача щодо спливу позовної давності для подачі до господарського суду позовної заяви по цій справі спростовується нормами чинного законодавства України та не приймається судом до уваги.

Отже, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позивач довів порушення відповідачем договірних зобов’язань, внаслідок чого йому були спричиненні збитки у вигляді недостачі товару, а відповідач не довів суду те, що порушення умов договору відбулися не з його вини.

В позовній заяві позивач розраховує збитки наступним чином:

Вартість однієї тони металопродукції кутика 50х5 Ст3сп, мера 6 з урахуванням ПДВ, провізної плати до станції призначення, згідно рахунку – фактури №10338 від 22.11.2006р. та залізничної накладної №48277800 складає: (2375,00 грн. х 63,800 т. + 2519 грн.) / 63,800 т. + 20% ПДВ = 2897,38 грн.

Вартість нестачі металопродукції кутика 50х5 Ст3сп, мера 6 у піввагоні №68500404 складає: 2897,38 грн. х 5,530 т. = 16022,51 грн.

Але суд вважає, що включення в розрахунок провізної плати є безпідставним та необґрунтованим.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 862/5083, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких внаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м'ясо свіже; 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м'ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м'ясні всякі; 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Юридичний аналіз наведеного правового положення свідчить про те, що у встановлений відсотковий показник входить не тільки природна втрата, а й граничне розходження у визначенні маси нетто (похибка вагів), а отже недостача маси вантажу, за які відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням такого граничного розходження.

Сума недостачі з урахуванням норми недостачі (сума норми природної втрати маси вантажу i граничного розходження визначення маси нетто) складає 14851 грн. 36 коп. із розрахунку: 5,211 т (нестача вантажу: 5,530 т з урахуванням норми нестачі 0,5%: 0,319т) х 2375 грн. 00 коп. (вартість 1т) + ПДВ)).

Виходячи з принципу повного, всебічного та об’єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача про стягнення з Закритого акціонерного товариства «Макіївський металургійний завод», м. Макіївка збитків відповідно до договору поставки № 1/06 від 03.01.2006 р. у розмірі 16022 грн. 51 коп. такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача підлягають збитки у розмірі 14851 грн. 36 коп.

Відповідно до норм ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволених вимог.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 20, 22, 49, 77, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Закритого акціонерного товариства „Юнікон”, м. Дніпропетровськ до Закритого акціонерного товариства „Макіївський металургійний завод”, м. Макіївка, про стягнення збитків у розмірі нестачі в сумі 16022 грн. 51 коп. задовольнити частково.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства „Макіївський металургійний завод” (86101, Донецька область, Кіровський район, м.Макіївка, вул.Металургійна, буд.47, , р/р №6000 в ВАТ „Райффайзен Банк Аваль”, м.Донецьк, МФО 335076) на користь Закритого акціонерного товариства „Юнікон” (49005, м.Дніпропетровськ, вул.О.Гончара, 28а, , п/р №0100 в ДОД „Райффайзен Банк Аваль”, МФО 305653) збитки у розмірі нестачі в сумі 14851 грн. 36 коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 148 грн. 51 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 109 грн. 37 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

За згодою сторін в судовому засіданні 04.11.2008 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 07.11.2008р.

Суддя Курило Г.Є.