ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 35/547

03.11.08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпреза»

до Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації

права власності на об’єкти нерухомого майна

про зобов’язання вчинити певні дії

Суддя Літвінова М.Є.

Представники:

від позивача Солодовнік А.О. –предст. за довір. б/н від 30.10.2008р.;

від відповідача Чепов О.О. - предст. за довір. №42929 від 08.12.2008р.

В судовому засіданні 03.11.2008р. за згодою представників сторін, на підставі ч.2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпреза»про зобов’язання Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна зареєструвати право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпреза»на нежиле приміщення №132 загальною площею 150,2 кв.м., розміщене у м. Києві по проспекту Науки, 17/15 (літ. «А»).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач відмовив позивачу в реєстрації права власності на спірний об’єкт нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу останнього, мотивуючи відмову необхідністю оформлення позивачем свідоцтва про право власності в Головному управлінні комунальної власності, тоді як діючим законодавством, зокрема, Законом України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” не передбачено такої підстави для відмови в реєстрації, як відсутність свідоцтва про право власності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2008 порушено провадження у справі №35/547 розгляд справи призначений на 03.11.2008р.

В судовому засіданні 03.11.2008р. представник позивача надав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі №35/547 від 24.10.2008р., а також підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.11.2008р. надав відзив на позов, в якому зазначив про те, що Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна про водить реєстрацію права власності на об’єкти нерухомого майна на підставі правовстановлюючих документів, перелік яких визначений в Законі України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” та Тимчасовому положенні про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженому Наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002р. До вказаного переліку відноситься, зокрема, і судове рішення. З урахуванням вищевикладеного, відповідач просив суд прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України.

Розглянувши подані матеріали справи, та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.07.2008р. у справі №4/298 було визнано укладеним договір купівлі-продажу приміщення №131, загальною площею 150,2 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, пр-т. Науки, 17/15, між Фондом приватизації комунального майна Голосіївського району м. Києва та Товариством з обмеженою відповідальністю «Імпреза»(далі –позивач).

На виконання умов вказаного вище договору Фонд приватизації комунального майна Голосіївського району м. Києва передав позивачу об’єкт нерухомого майна (нежиле приміщення), про що сторонами було складено та підписано Акт прийому-передачі приміщення, а позивач в свою чергу здійснив повний розрахунок за придбане приміщення, що підтверджується довідкою Фонду приватизації комунального майна Голосіївського району м. Києва.

З метою здійснення реєстрації права власності на спірне приміщення, позивач звернувся до Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна»(далі –відповідач).

Однак, відповідач відмовив позивачу в реєстрації права власності на приміщення, у зв’язку із відсутністю свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням комунальної власності, на підставі якого здійснюється реєстрація.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно з п.5 Розділу V «Прикінцеві положення»Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Матеріалами справи підтверджено, що спірне приміщення належить позивачу на праві власності, а отже має бути зареєстровано у встановленому законодавством порядку.

Відмовляючи позивачу в реєстрації права власності на об’єкт нерухомого майна, відповідач виходив з того, що у позивача відсутнє свідоцтво про право власності, на підставі якого здійснюється реєстрація.

Однак, у відповідності до ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»у державній реєстрації права може бути відмовлено в разі, якщо:

- заявлене право не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

- нерухоме майно або більша за площею його частина перебуває в іншому реєстраційному (кадастровому) окрузі;

- із заявою про державну реєстрацію звернулася особа, яка відповідно до цього Закону не може бути суб'єктом права власності на даний об'єкт нерухомого майна або представником такого суб'єкта;

- подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

- заяву про державну реєстрацію права власності відповідно до правочину про відчуження нерухомого майна було подано після державної реєстрації обмежень, вчинених щодо цього майна;

- заявлене право власності або інше речове право вже зареєстроване.

В ч.3 ст. 24 України Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»передбачено, що відмова у державній реєстрації прав з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Згідно з п.3.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002р. (далі –Тимчасове положення) у реєстрації прав на нерухоме майно може бути відмовлено, якщо:

- заявлене право не є таким, що підлягає реєстрації відповідно до цього Положення;

- об'єкт нерухомого майна розташований на території, реєстрацію прав власності на якій здійснює інше БТІ;

- із заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно звернулась особа, яка не може бути заявником відповідно до цього Положення;

- подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Положенням та іншими актами чинного законодавства України, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства;

- заявлене право вже зареєстроване;

- не проведено інвентаризаційних робіт або вони проведені не тим БТІ, яке здійснює реєстрацію прав власності на нерухоме майно;

- право власності на нерухоме майно виникло на підставі договорів відчуження, за наявності інформації про накладення арешту на відчуження об'єктів нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна;

- право власності на нерухоме майно, що перебуває у податковій заставі, виникло без дотримання встановленого порядку відчуження;

- відчуження нерухомого майна відбулося без отримання витягу з Реєстру прав або строк його дії закінчився.

З вищенаведеного вбачається, що такі підстави для відмови в проведенні реєстрації права власності, про які зазначає відповідач, діючим законодавством не передбачені.

Зважаючи на відмову відповідача в проведенні відповідних реєстраційних дій, позивач позбавлений можливості у повному обсязі реалізувати своє право власності на об’єкт нерухомого майна, та зокрема його безпосередню складову - право розпоряджання вказаним об’єктом.

Згідно з положеннями ст. 319 Цивільного кодексу України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

В ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві.

З огляду на те, що відмова в реєстрації права власності позивача на нежиле приміщення №132 загальною площею 150,2 кв.м., розміщене у м. Києві по проспекту Науки, 17/15 (літ. «А»), перешкоджає позивачу розпоряджатися своєю власністю до державної реєстрації права власності на вищезазначений об’єкт нерухомого майна, відмова відповідача від такої реєстрації за відсутності законодавчо визначених підстав для цього порушує права позивача.

Враховуючи вищевикладені обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

В ст.49 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Однак, під час розгляду справи представник позивача заявив усне клопотання, в якому просив покласти судові витрати у сумі 203,00 грн. саме на позивача.

Керуючись ст. ст. 19, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», ст. ст. 182, 319, 321 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов’язати Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна»(01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 4-в, ) зареєструвати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Імпреза»(01001, м. Київ, вул. Печерський узвіз, 15, рахунок у банку №26003153 у ВАТ «РОДОВІД БАНК», МФО 321712, ) право власності на нежиле приміщення №131 загальною площею 150,2 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, пр-т. Науки, 17/15 (Літ. «А»).

3. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Суддя                                                                                           М.Є.Літвінова

Дата підписання

повного тексту рішення: 14.11.2008 року