ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.11.08 р.                     Справа № 29/22

Господарський суд Донецької області у складі судді Татенко В.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу, порушену:

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” м. Маріуполь

до відповідача-1: Тельманівської районної державної адміністрації смт.Тельманове

відповідача-2: Управління праці та соціального захисту населення у Тельманівському районі Донецької області смт. Тельманове

відповідача-3: Головного управління Державного казначейства України у Донецькій області м. Донецьк

відповідача-4: Фінансового управління Тельманівської районної державної адміністрації смт. Тельманове

про стягнення 47'315,60 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з"явився

від відповідача1: Дуденко В.В. довіреність № б/н від 15.01.2008 р.

від відповідача2: Резе О.О. довіреність б/н

від відповідача3: не з"явився

від відповідача4: Горулько Ю.В. довіреність №б/н від 01.03.08р.

Відкрите акціонерне товариство “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” м. Маріуполь звернулось до Тельманівської районної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення у Тельманівському районі Донецької області, Управління Державного казначейства у Тельманівському районі Донецької області про стягнення 47'315,60 грн.

В обґрунтування вимог позову представник позивача посилається на договір № 41 від 06.01.2006р. щодо перевезення пасажирів автомобільним транспортом, звіти за формою №51-авто щодо перевезення пасажирів автомобільним транспортом. В якості правової підстави позову посилається на Цивільний кодекс України, Закон України “Про автомобільний транспорт”, Постанову Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002р..

Відповідач - Тельманівська районна державна адміністрація смт.Тельманове проти позову заперечувала, надала відзив (а.с.70-72), наполягає на тому, що дійсно між позивачем та Тельманівською районною державною адміністрацією був укладений договір №41 від 06.01.2006р., з метою упорядкування розрахунків між Управлінням праці та соціального захисту населення у Тельманівському районі Донецької області смт.Тельманове та Відкритим акціонерним товариством “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” м. Маріуполь був укладений також договір про відшкодування витрат, пов’язаних з наданням послуг пільгової категорії громадян №3119 від 20.04.2006р., у зв’язку з чим розрахунки з позивачем повинні здійснюватися на підставі Бюджетного кодексу України, Закону України “Про Державний бюджет України” на відповідний рік, що акти звірянь форми 51-авто – є актами статистичної звітності і не відображають фактичні видатки на кредиторську заборгованість, оскільки не підтвердженні даними персоніфікованого обліку громадян пільгових категорій.

Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення у Тельманівському районі Донецької області смт.Тельманове проти позову заперечувало, надало відзив (а.с.73-76), наполягає на тому, що застосування позивачем Наказу міністерства Статистики України №150 від 27.05.2996р. “Про затвердження інструкції про порядок обліку пасажирів, що перевозяться громадським транспортом на маршрутах” при здійсненні розрахунків щодо обчислення обліку пасажирів на маршруті та належної суми компенсації збитків, та застосування коефіцієнту співвідношення кількості пільгових та платних пасажирів, відповідно до Листа Головного Управління статистики у Донецькій області від 26.01.2006р. №05/1-2-08/16 “Про коефіцієнти співвідношенні кількості безкоштовних і коштовних пасажирів для підприємств транспорту” - є безпідставним.

Ухвалою господарського суду від 25.02.2008р. відповідно до ст..ст..24,25 ГПК України було залучено до участі у справі, в якості четвертого відповідача - Фінансове управління Тельманівської районної державної адміністрації смт. Тельманове та здійснено заміну сторони її правонаступником, а саме (третього відповідача у справі): Управління Державного казначейства України у Тельманівському районі Донецької області смт. Тельманове замінено - Головним управлінням Державного казначейства України у Донецькій області м. Донецьк.

Відповідач - Головне управління Державного казначейства України у Донецькій області м. Донецьк надало пояснення (а.с.102), що фінансування наданих послуг здійснюється за рахунок субвенцій з Державного бюджету України та в межах бюджетних асигнувань на 2006р. Субвенції з Державного бюджету України надходять на рахунок районного бюджету, головним розпорядником яких є фінансове управління Тельманівської районної державної адміністрації.

Відповідач - Фінансове управління Тельманівської районної державної адміністрації смт. Тельманове надало пояснення (а.с.103-104), в якому пояснило, що фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенції з державного бюджету, у тому числі на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, здійснюється відповідно до Порядку Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002р. Пунктом 2 Порядку визначено, що фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення, до яких відноситься фінансування за пільговий проїзд окремих категорій громадян, проводиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у відповідних бюджетах на зазначені цілі, одержання компенсації за перевезення пільгових категорій громадян може здійснюватися лише в межах затверджених бюджетних призначень. Законом України “Про державний бюджет України на 2006р.” сума такої субвенції була затверджена в обсязі 43'500грн. За даними бухгалтерського обліку фінансового управління райдержадміністрації за січень-грудень 2006р. до місцевого бюджету при планових призначення субвенції 43500 грн. надійшло 39755,30 грн., які згідно додаткових розпоряджень фінансування в повному обсязі перераховані на рахунок головного розпорядника коштів, тобто управлінню праці та соціального захисту населення Тельманівської райдержадміністрації. Кредиторська заборгованість у сумі 3744,70 грн. була погашена протягом січня-квітня 2007р..

Розпорядженням голови господарського суду Донецької області від 15.04.2008р. справа №29/21, на підставі наказу №191 від 01.04.2008р., була передана на розгляд судді Татенко В.М.

Ухвалою господарського суду від 16.04.2008р. провадження у справі було зупинено, відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України, до закінчення розгляду господарським судом Донецької області справи № 21/67пд за позовом Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” м. Маріуполь до Управління праці та соціального захисту населення Тельманівської районної державної адміністрації про визнання договору № 3119 про відшкодування витрат, пов’язаних з наданням послуг пільговій категорії громадян недійсним.

Ухвалою господарського суду від 02.10.2008р. провадження у справі було поновлено.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, встановив:

06.01.2006р. між позивачем та першим відповідачем - Тельманівською районною державною адміністрацією смт.Тельманове (Замовник) був укладений договір №41 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом, відповідно до якого позивач - Відкрите акціонерне товариство “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” м. Маріуполь (Перевізник) протягом 2006р. здійснювало перевезення пасажирів своїм автомобільним транспортом на маршруті загального користування Тельманово-Андріївка.

Відповідно до п.п.3.4.4 п.3 договору Перевізник має право на отримання компенсації, передбачену за перевезення пільгової категорії громадян у порядку встановленому законодавством України.

20.04.2006р. між Управлінням праці та соціального захисту населення у Тельманівському районі Донецької області смт.Тельманове (Замовник) та Відкритим акціонерним товариством “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” м. Маріуполь (Перевізник) був укладений договір про відшкодування витрат, пов’язаних з наданням послуг пільгової категорії громадян за № 3119. Предметом даного договору є компенсація за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам збитків пасажирського перевізника від пільгових перевезень окремих категорій громадян Тельманівського району (п.п.1 п.1 договору). Згідно п.п.5.1 п.5 договір набуває чинності з 01.01.2006р. та діє в частині надання послуг до 31.12.2006р., а в частині проведення розрахунків до моменту повного виконання.

Підпункт 2.2.1 п.2 договору № 3119 Замовник зобов’язаний здійснювати фінансування наданих послуг за рахунок субвенцій з Державного бюджету України та в межах відповідних бюджетних асигнувань на 2006р.

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.05.2008р. по справі № 21/6пд, порушеній за позовом Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” до Управління праці та соціального захисту населення Тельманівської районної державної адміністрації про визнання договору № 3119 від 20.04.2006р, залишеним без змін Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12.08.2008р. у задоволенні позову було відмовлено.

Протягом 2006 року комбінат подавав відповідачеві звітність за формою № 51-авто “Звіт про перевезення пасажирів автомобільним транспортом”. До звітів позивачем додавались акти звіряння про нараховані суми щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян та розрахунків за надані послуги.

В актах звіряння позивач зазначав кількість перевезених платних пасажиро-кілометрів (319700) і на підставі розрахованих Головним управлінням статистики у Донецькій області згідно Інструкції про порядок обліку пасажирів, що перевозяться громадським транспортом на маршрутах, затвердженої наказом Мінстату України від 27.05.1996р. № 150 коефіцієнтів співвідношення кількості безплатних і платних пасажирів для підприємств транспорту визначав кількість перевезених пільгових категорій пасажиро-кілометрів, позивачем було застосовано коефіцієнт - 1,48, та тариф 0,1 грн. на перевезення одного пасажира на відстань 1км (відповідно до договору №41 від 06.01.2006р.).

Зважаючи на те, що:

-          факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони, тобто вважаються встановленими (ст..35 ГПК України);

-          за приписом частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України (далі –ГК України) господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України (далі –ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів;

-          у частині четвертій цієї ж статті зазначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству;

-          відповідно до ст..526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

-          статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання);

- відшкодування збитків є одним із правових наслідків порушення зобов’язання (ст..611 ЦК України);

-          згідно з приписами частини п’ятої та шостої статті 51 Бюджетного кодексу України - розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов’язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами; будь-які зобов’язання, взяті фізичними та юридичними особами за коштами Державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або ж з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов’язаннями; витрати державного бюджету на покриття таких зобов’язань не можуть здійснюватися;

-          відповідно до підпункту “б” пункту 4 частини першої статті 89 та статті 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів на державну програму соціального захисту, яка передбачає компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, фінансуються за рахунок субвенцій з Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;

-          згідно реєстрів до рішень обласної ради №4/31-786 від 06.01.2006р., №5/2-22 від 05.06.2006р. та №5/5-37 від 21.09.2006р. компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян встановлені в обсязі 43'500грн.;

-          Постановою КМУ №117 від 29.01.2003р. “Про Єдиний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги” (п.10) встановлений порядок, відповідно до якого підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою “2-пільга”, які позивачем взагалі не подавалися;

-          відповідно до пункту 2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі;

-          головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (пункт 3 Порядку);

-          відповідно до частини другої статті 36 та частини другої статті 40 Закону України “Про автомобільний транспорт” (в редакції Закону України від 05.04.2001 № 2344-III, яка втратила чинність з 07.04.2006, далі – попередня редакція):

·          види та обсяги пільгових перевезень встановлюються державним замовленням, в якому визначається порядок компенсації пасажирським перевізникам збитків від цих перевезень;

·           збитки пасажирського перевізника від пільгових перевезень та від перевезень за регульованими збитковими тарифами повністю компенсуються за рахунок коштів відповідних бюджетів,

-          згідно з частиною другою статті 1 Закону України “Про державне замовлення для задоволення пріоритетних державних потреб” поставки товарів, робіт і послуг для пріоритетних державних потреб забезпечуються за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел фінансування, що залучаються до цього; обсяги коштів для закупівлі зазначених товарів, робіт і послуг передбачаються в Законі про Державний бюджет України на поточний рік та визначаються Кабінетом Міністрів України відповідними рішеннями про використання позабюджетних джерел фінансування,

-          загальний обсяг виплат з місцевих бюджетів на державну програму соціального захисту, яка передбачає компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, не може перевищувати розміру затверджених субвенцій та компенсується лише в межах державного замовлення,

-          компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян на 2006р. встановлені в обсязі 43'500грн., відтак витрати внаслідок перевезення автомобільним транспортом загального користування пасажирів пільгових категорій не можуть бути компенсовані більш ніж в обсязі зазначеної суми;

-          наявність збитків від перевезення пільгової категорії пасажирів позивач належними доказами суду не довів,

господарський суд вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати відносяться на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 82-84 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити.

Суддя