ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

04.11.08                                                                                           Справа № 5-18-3/372

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді                                                             Процика Т.С.

суддів                                                                                Городечної М.І.

Кузя В.Л.

при секретарі судового засідання Трускавецькому В.П.

розглянув           у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа»(далі ЗАТ «УСК «Княжа») від 25.04.2008р. № 1388

на рішення          Господарського суду Закарпатської області від 21.04.2008р.

у справі           № 5-18-3/372

за позовом           Приватного сільськогосподарського підприємства (далі ПСП) «Ласточка», с. Деревці Ужгородського району Закарпатської області

до відповідача           ЗАТ «УСК «Княжа», м. Київ в особі Закарпатської філії, м. Ужгород

про           стягнення суми у розмірі 954752,36 грн. страхового відшкодування

та за зустрічним позовом ЗАТ «УСК «Княжа», м. Київ

до          ПСП «Ласточка», с. Деревці Ужгородського району Закарпатської області

про           визнання недійсним договору мультиризикового страхування сільськогосподарських культур від 16.07.2007р. № 01/07/07

за участю представників:

від позивача - Пацкан В.М. - представник;

від відповідача –Коханчук Г.В. –представник.

Представникам сторін права і обов’язки, передбачені ст.ст.20, 22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), роз’яснено.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 21.04.2008р., колегією суддів у складі головуючого судді Йосипчука О.С., суддів Кривки В.П., Мокану В.В., первісний позов задоволено, стягнуто з Закритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа»на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Ласточка»суму 954752,36 грн. страхового відшкодування, суму 9547,52 грн. витрат на держмито та суму 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване положеннями норм ст.ст. 230, 239, ч.1 ст.241, ст.ст.979, 983 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ч.2 ст.8, ч.16, ч.18 ст.9 Закону України «Про страхування», а також зокрема тим, що:

-          наявність обумовлених Положенням представницьких повноважень Закарпатської філії відповідача підтверджується довіреностями, виданими Головою правління ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа», на представництво інтересів компанії у судах (у тому числі і в Господарському суді Закарпатської обласні) №10-2008 від 02.01.2008р., що видана на ім’я Рибак Євгена Володимировича з терміном повноважень на строк існування трудових відносин до 31.12.2008р. та №4-2008 від 02.01.2008р., що видана Гартаверу Юрію Юрійовичу на представництво інтересів компанії у Господарському суді Закарпатської області на строк існування трудових відносин до 31.12.2008р.;

-          факт вчинення ПП «Ласточка»страхових виплат, відсутність будь-яких заперечень щодо їх отримання (Листи ПП «Ласточка», Листи ЗАТ «УСК «Княжа»від 26.09.2007р. № 2909, від 15.11.2007р. № 3705) та характер відмови у виплаті страхового відшкодування вказують на конклюдентні дії обох учасників оспореного договору, направлені на виникнення між ними правових відносин, заснованих на договорі страхування; таким чином, матеріалами справи підтверджено волю позивача за зустрічним позовом, якого у відносинах із відповідачем представляв керівник відокремленого підрозділу, наділити юридичною силою договір мультиризикового страхування сільськогосподарських культур № 01/07/07;

-          факт настання страхового випадку з причин, обумовлених п.п.3.1. ст..3 договору мультиризикового страхування сільськогосподарських культур №01/07/07 від 16.07.2007р., підтверджено не оспореними та не спростованими відповідачем актами обстеження посівів, складеними комісією за участі начальника відділу врегулювання Закарпатської філії ЗАТ «УСК «Княжа», головного агронома ПП «Ласточка»а також начальника відділу організації виробництва продукції рослинництва, маркетингу та агротехнічних послуг Головного управління агропромислового розвитку облдержадміністрації, начальника управління АПР Ужгородської райдержадміністрації, головного спеціаліста маркетингу продукції рослинництва управління агропромислового розвитку (АПР) Ужгородської райдержадміністрації та сільського голови;

-          висновок доцента кафедри рослинництва та кормовиробництва Національного аграрного університету за формою та по суті міг бути не підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, а лише підставою для відстрочення прийняття рішення з приводу виплати страхового відшкодування;

-          оскільки наявність обумовлених договором підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування відповідачем на доведено, вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ЗАТ «УСК «Княжа»подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.04.2008р. у справі № 5-18-3/372, передати справу № 5-18-3/372 за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Скаржник посилається зокрема на те, що оскаржене рішення Господарського суду Закарпатської області прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, суд першої інстанції: порушив територіальну підсуднсть (ст.15 ГПК України), а саме: не передав справу за підсудністю Господарського суду міста Києва; судом першої інстанції не враховано того, що: страхувальник не дотримавався під час дії договору Технологічної карти, агротехнічних вимог щодо вирощування культури та збирання врожаю; страхувальник, ввівши страхову компанію в оману, приховав документи та факти, що мають істотне значення для визначення ступеня страховонго ризику (за твердженням відповідача, позивач не надав інформацію щодо Листа Закарпатського обласного центру гідрометеорології №964 від 04.07.2007р., що містить аналіз погодних умов за квітень-червень 2007р.). Також відповідач заперечує посилання позивача, як на доказ визнання страхового випадку, надання ним (відповідачем) згоди на збирання врожаю кукурудзи під силос.

ПСП «Ласточка», позивач за первісним позовом у справі, подало заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.04.2008р. у справі № 5-18-3/372 залишити без змін, а апеляційну скаргу ЗАТ «УСК «Княжа»–без задоволення з підстав правомірності і обґрунтованості рішення.

Представники сторін у судових засіданнях підтримали свої доводи та заперечення, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у заперченні на апеляційну скаргу, а також поясненнях, наданих у судових засіданнях.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, суд встановив наступне.

ПСП «Ласточка»звернулося до господарського суду з позовом до ЗАТ «УСК «Княжа», від імені якої діє Закарпатська філія, про стягнення з нього суми страхового відшкодування в розмірі 954752,36 грн.

Крім того, ЗАТ «УСК «Княжа»подала зустрічний позов до ПСП «Ласточка»про визнання недійсним договору мультиризикового страхування сільськогосподарських культур від 16.07.2007р. № 01/07/07.

Як встановлено місцевим господарським судом і це вбачається з матеріалів справи, предметом первісного позову є вимога позивача стягнути з відповідача 954752,36 грн. страхового відшкодування і таким чином виконати зобов’язання, що виникли на підставі договору мультиризикового страхування сільськогосподарських культур № 01/07/07 від 16 липня 2007 року (т.1, а.с.а.с.24-30) (далі договір), укладеного між ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа» в особі Закарпатської філії (Страховик) та ПСП «Ласточка»(Страхувальник).

Предметом зазначеного договору є страхування урожаю 2007 року сільськогосподарської культури (п.1.1 договору), а саме: кукурудзи сорту «Глорія МВ» та кукурудзи сорту «Кадр 267 МВ»(далі «Культура»)(п.1.2 договору), площа посіву Культури 147,00 (сто сорок сім) га (п.2.4 договору), планова врожайність Культури 100 (сто) ц/га в зерні (п.2.3 договору), очікувана урожайність Культури встановлено 88 (вісімдесят вісім) ц/га в зерні (п.2.8 договору). Страхова сума за договором становить 1034880 грн. (п.2.5 договору).

Страховий платіж за договором становить 46659,60 грн. (п.4.2 договору), який сплачений позивачем платіжними дорученнями від 18.07.2007р. № 404 (4627,84 грн.), від 30.07.2007р. № 438 (14000 грн.) та від 14.08.2007р. № 491 (28031,76 грн.) (т.1, а.с.а.с.91-92).

Як встановлено місцевим господарським судом і це вбачаєтся з матеріалів справи, вимоги позивача обгрунтовані настанням страхового випадку, передбаченого договором мультиризикового страхування сільськогосподарських культур № 01/07/07 від 16.07.2007р., укладеного між ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа»та ПСП «Ласточка» (п.3.1 договору).

Листом від 03.09.2007р. позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку та з метою зменшення розміру збитків і, відповідно, страхового відшкодування, заявив клопотання про надання погодження на перевод у кормову групу застрахованих посівів для подальшого використання на силос для ВРХ (т.1, а.с.45), яке було погоджено ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа»Листом від 26.09.2007р. за № 2909 (т.1, а.с.50).

Також, позивачем подані заяви від 13.09.2007р. № 134, отримана відповідачем 13.09.2007р. та зареєстрована за № 245 (т.1, а.с.17), та від 12.11.2007р., отримана відповідачем 12.11.2007р. та зареєстрована за № 323 (т.1, а.с.20), якими позивач поінформував відповідача про настання 13.09.2007р. страхового випадку та заявив вимогу про виплату страхового відшкодування.

На вищезгадані заяви позивача відповідач листом від 15.11.2007р. № 3705 відмовив позивачу у виплаті страхвого відшкодування з посиланням на факт вирощування кукурудзи позивачем із недотриманням технології вирощування культури, зокрема порушення строків сівби, норм висіву насіння та системи удобрення (т.1, а.с.а.с.21-23). Також, відмову у виплаті страхового відшкодування відповідач обумовив повідомленням страхувальником (позивач у справі) неправдивих відомостей, зіславшись на ч.3 п.6 Висновку кандидата сільськогосподарських наук, доцента кафедри рослинництва та кормовиробництва Національного агарного унівесрситету Мокрієнка В.А. щодо обстеження посівів кукурудзи на зерно ПП «Ласточка», згідно з яким інформація позивача, наведена в актах обстеження посівів, є суперечливою.

Вважаючи відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування безпідставною, позивачем було заявлено претензію (заява-претензія) № 162 від 8.11.2007р. (вх. № 319 від 08.11.07р.), яку також залишено поза увагою (т.1, а.с.а.с.18-19).

Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що розрахунок суми страхового відшкодування по договору мультиризикового страхування сільськогосподарських культур № 01/07/07 від 16.07.2007р. відповідач не оспорив.

Щодо зустрічного позову про визнання недійсним договору мультиризикового страхування сільськогосподарських культур № 01/07/07 від 16.07.2007р., укладеного між ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа»та ПСП «Ласточка», то судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, як на підстави недійсності договору позивач за зустрічним позовом зіслався на перевищення керівником Закарпатської філії УСК «Княжа»своїх повноважень (ст.203 ЦК України) та на введення в оману щодо обставин страхування (ч.1 ст.230 ЦК України).

Щодо зустрічного позову та тверджень ЗАТ «УСК «Княжа»про порушення територіальної підсудності (ст.15 ГПК України) у зв’язку з розглядом справи у Господарському суді Закарпатської області апеляційний господарський суд відзначає наступне.

Згідно з ч.4 ст.15 ГПК України якщо юридичну особу представляє уповноважений нею відособлений підрозділ, територіальна підсудність спору визначається з урахуванням частин першої - третьої цієї статті залежно від місцезнаходження відособленого підрозділу.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у цій справі було порушено ухвалою суду першої інстанції від 24.12.2007р. Цією ж ухвалою відповідача було зобов’язано подати суду копію Положення про Закарпатську філію ЗАТ «УСК «Княжа». Через невиконання відповідачем даних вимог та через нез’явлення представника відповідача у засідання суду судом ухвалою від 09.01.2008р. було розгляд справи відкладено та витребувано у відповідача копію Положення про Закарпатську філію ЗАТ «УСК «Княжа», що також не було виконано. Таким чином, на момент порушення провадження у цій справі, у суду першої інстанції не було підстав для повернення позовної заяви чи передачі справи до іншого господарського суду.

Також, апеляційний господарський суд відзначає, що в апеляційній скарзі ЗАТ «УСК «Княжа»на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 24.12.2007р. у цій справі (т.1, а.с.а.с.106-110) порушувалось питання по передачу справи за територіальною підсудністю. Проте, у постанові Львівського апеляційного гоподарського суду від 06.02.2008р. у справі № 5-18-3/372 (т.1, а.с.а.с.133-136), яка набрала законної сили, посилання відповідача у цій частині оцінено як безпідставні, зокрема у постанові апеляційного господарського суду від 06.02.208р. відзначено, що «суд апеляційної інстанції вважає, що невстановлення місцевим господарським судом прав та обов’язків Закарпатської філії ЗАТ «Страхова компанія «Княжа» є наслідком невиконання самим скаржником вимог ухвали суду».

Відповідно до поданого відповідачем Положення про Закарпатську філію ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа», зокрема п.2.6., філія має право представляти інтереси компанії в якості позивача, відповідача або третьої особи в суді, господарському та третейському судах за довіреністю Голови правління компанії, виданої на ім’я директора філії, або іншої уповноваженої особи на представництво інтересів компанії в судових органах.

Таким чином, правоздатність відокремленого підрозділу відповідача визначено власне Положенням, а його дієздатність поставлено в залежність від наявності довіреності Голови правління компанії, виданої на ім’я директора філії, або іншої уповноваженої особи на представництво інтересів компанії в судових органах.

Наявність обумовлених Положенням представницьких повноважень Закарпатської філії відповідача підтверджується довіреностями, виданими Головою правління ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа»на представництво інтересів компанії у судах (у тому числі і в Господарському суді Закарпатської області) № 10-2008 від 02.01.2008р., що видана на ім’я Рибак Євгена Володимировича з терміном повноважень на строк існування трудових відносин до 31.12.2008р. (т.1, а.с.129), та № 4-2008 від 02.01.2008р., що видана Гартаверу Юрію Юрійовичу на представництво інтересів компанії у Господарському суді Закарпатської області на строк існування трудових відносин до 31.12.2008р. (т.2, а.с.16).

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність всіх умов уповноваження Закарпатської філії ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа» представляти інтереси цього товариства у Господарському суді Закарпатської області.

Також, щодо тверджень скаржника про те, що за станом момент подання позовної заяви не було підстав (довіреності на право представництва філією чи іншою уповноваженою особою інтересів ЗАТ «УСК «Княжа») для розгляду справи у Господарському суді Закарпатської області, а тому має місце розгляд справи судом першої інстанції з порушенням територіальної підсудносі, то такі твердження є безпідставними з огляду на вищенаведене, а також з огляду на те, що за станом на 09.01.2008р. (дата призначення місцевим господарським судом першого судового засідання у цій справі), ЗАТ «УСК «Княжа»видало уповноваженим особам Рибаку Євгену Володимировичу та Гартаверу Юрію Юрійовичу довіреності на право представництва скаржника у господарських судах, від імені якого діє Закарпатська філія, яка знаходиться у межах територіальної підсудності Господарського суду Закарпатської області, а тому цей спір підставно розглянуто судом першої інстанції за місцезнаходженням філії.

Щодо посилань скаржника на те, зокрема, що 21.04.2008р. ним подано до суду першої інстанції клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на цей день, у зв’язку з оскарженням ухвали суду від 28.03.2008р., але 21.04.2008р. місцевим господарським судом розглянуто справу по суті та прийнято рішення, апеляційний господарський суд відзначає наступне.

Місцевим господарським судом правомірно відхилено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи від 21.04.2008р., подане представником Гартавером Ю.Ю. у день судового засідання, оскільки воно не містить доказу звернення ЗАТ «УСК «Княжа»до Львівського апеляційного господарського суду із відповідною апеляційною скаргою, а лише копію доказу (опису вкладення у ційнний лист та фіскального чеку відділення поштового зв’язку) про надіслання такої (апеляційної скарги ПСП «Ласточка»). Також, на день розгляду справи у суді першої інстанції такої апеляційної скарги не подано і до Господарського суду Закарпатської області.

За таких обставин у місцевого господарського суду не було правових підстав як задовольняти клопотання відповідача, так і надсилати справу до апеляційної інстанції на момент розгляду справи у суді.

Крім того, суд апеляційної інстанції відзначає, зокрема, що вищезгадана апеляційна скарга надійшла на адресу суду першої інстанції 25.04.2008р., тобто після прийняття оскарженого рішення у цій справі. Згадана апеляційна скарга прийнята судом апеляційної інстанції до розгляду ухвалою від 30.05.2008р. У процесі її (апеляційної скарги) розгляду скаржником подано заяву про відмову від апеляційної скарги від 20.10.2008р. (вхідний номер канцелярії суду 6461 від 21.10.2008р.) на підставі ст.100 ГПК України, яку (відмову) було прийнято, про що судом апеляційної інстанції винесено ухвалу від 21.10.2008р. (є в матеріалах справи).

Зі сторони страховика оспорений договір страхування було укладено ЗАТ «УСК «Княжа»в особі директора Закарпатської філії, що діяв на підставі довіреності.

Довіреністю № 65-2007р. від 05.03.2007р. обмежено право керівника Закарпатської філії ЗАТ «УСК «Княжа»укладати договори добровільного страхування майна зі страховими сумами, що перевищують 1 000 000 грн.

Згідно з ч.1 ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Факт вчиненння ПСП «Ласточка»страхових виплат, та відсутність будь-яких заперечень щодо їх отримання, Листи ПП «Ласточка», Листи ЗАТ «УСК «Княжа»від 26.09.2007р. № 2909 (т.1, а.с.50), від 15.11.2007р. № 3705 (т.1, а.с.а.с.21-23), та характер відмови у виплаті страхового відшкодування вказують на конклюдентні дії обох учасників оспореного договору, направлені на виникнення між ними правових відносин, заснованих на договорі страхування. Таким чином, матеріалами справи підтверджено волю позивача за зустрічним позовом, якого у відносинах із відповідачем представляв керівник відокремленого підрозділу, наділити юридичною силою договір мультиризикового страхування сільськогосподарських культур № 01/07/07 від 16 липня 2007 року.

З огляду на викладене та з врахуванням положень ст.241 ЦК України, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції у тому, що з підстав недостатності обсягу цивільної дієздатності у керівника відокремленого підрозділу ЗАТ «УСК «Княжа», зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Щодо тверджень позивача про навмисне введення страховика в оману щодо обставин, які мають суттєве значення до справи, то апеляційний господарський суд погоджується з місцевим господарським судом у наступному.

Як на підставу для визнання недійсним договору позивач посилається на замовчування відповідачем інформації, що міститься у Листі Закарпатського обласного центру з гідрометеорології № 964 від 04.07.2007р. (т.2, а.с.9).

У відповідності до ст.230 ЦК України якщо одна сторона навмисно ввела іншу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

Стаття 989 ЦК України, зокрема п.2) ч.1, зобов’язує страхувальника при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику.

З огляду на це, предметом доказування у спірній ситуації першочергово та визначально повинен бути факт поінформованості відповідача про зміст наведеного вище листа, а не аналіз змісту самого листа на предмет наявності в ньому істотних обставин (ст.34 ГПК України).

Документально підтверджених відомостей про дату надіслання або отримання відповідачем Листа Закарпатського обласного центру з гідрометеорології №964 від 04.07.2007р. позивач не надав, що ставить таке його твердження на рівень припущення, яке перевіряється на достовірність.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Оцінюючи докази позивача за зустрічним позовом, судом першої інстанції відзначено, що поряд з іншими матеріалами, доданими до зустрічного позову, лише згадана вище копія листа Закарпатського обласного центру з гідрометеорології №964 від 04.07.2007р. не є належним чином завіреною (ст.36 ГПК України).

Таким чином, оскільки доказів поінформованості відповідача про викладені у Листі Закарпатського обласного центру з гідрометеорології №964 від 04.07.2007р. обставини на момент укладення договору, і як наслідок – доказів свідомого замовчування фактів, що мають істотне значення, скаржником не подано, суд не знайшов правових підстав для застосування у спірних відносинах ст.230 ЦК України (ст.43 ГПК України).

Згідно з ч.2 ст.230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Твердження скаржника про замовчування відповідачем інформації, яка міститься у Листі Закарпатського обласного центру з гідрометеорології № 964 від 04.07.2007р., і як наслідок навмисне введення страховика в оману щодо обставин, які мають суттєве значення до справи, є безпідставиними, оскільки приховання будь-яких відомостей полягає в тому, що одна із сторін умисно приховує відомості або факти, які відомі тільки їй і не відомі і не могли бути відомі іншій стороні.

Інформація про погодні умови не може вважатись відомостями, які можна приховати в односторонньому порядку з будь-якою метою.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції зробив правомірно висновок про те, що вимоги зустрічного позову задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог по первісному позову, то апеляційний господарський суд відзначає наступне.

Між сторонами у справі виникли правовідносини, що побудовані на договорі страхування.

Згідно з ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За ст.983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Розділом 4 оспореного договору страхування № 01/07/07 від 16 липня 2007 року обумовлено розмір страхового платежу страхувальника та порядок його сплати. Платіжними дорученнями № 438 від 30.07.2007р., № 404 від 18.07.2007р. та № 491 від 14.08.2007р. (т.1, а.с.а.с.91-92) підтверджено виконання позивачем умов щодо внесення страхового платежу. Таким чином, договір мультиризикового страхування сільськогосподарських культур № 01/07/07 від 16.07.2007р. набув чинності (п.5.1. р.5 договору).

Розділом 3 договору мультиризикового страхування сільськогосподарських культур № 01/07/07 від 16.07.2007р. сторони обумовили, що за даним правочином страховим випадком визнається пошкодження або загибель культури, що призвело до часткового недоотримання чи повного неотримання урожаю внаслідок граду, засухи, пожежі (стихійне лихо), весняних чи осінніх заморозків, урагану, зливи, повені, паводку, надмірних опадів.

Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування»страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Листом від 03.09.2007р. позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку та з метою зменшення розміру збитків і, відповідно, страхового відшкодування, заявив клопотання про надання погодження на перевод у кормову групу застрахованих посівів для подальшого використання на силос для ВРХ (т.1, а.с.45), яке було погоджено ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа»Листом від 26.09.2007р. за № 2909 (т.1, а.с.50).

Також, позивачем подані заяви від 13.09.2007р. № 134, отримана відповідачем 13.09.2007р. та зареєстрована за № 245 (т.1, а.с.17), та від 12.11.2007р., отримана відповідачем 12.11.2007р. та зареєстрована за № 323 (т.1, а.с.20), якими позивач поінформував відповідача про настання 13.09.2007р. страхового випадку та заявив вимогу про виплату страхового відшкодування.

Згідно з п.3.2. ст.3 договору мультиризикового страхування сільськогосподарських культур № 01/07/07 від 16.07.2007р. наявність надзвичайних випадкових подій, наведених у п.3.1., визначається державними уповноваженими органами з питань гідрометереології, пожежної безпеки, геології та використання надр.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, факт настання страхового випадку з причин, обумовлених п.3.1 р.3 договору мультиризикового страхування сільськогосподарських культур № 01/07/07 від 16.07.2007р., підтверджено не оспореними та не спростованими відповідачем актами обстеження посівів, складеними комісією за участі начальника відділу врегулювання Закарпатської філії ЗАТ «УСК «Княжа», головного агронома ПП «Ласточка», а також начальника відділу організації виробництва продукції рослинництва, маркетингу та агротехнічних послуг головного управління агропромислового розвитку облдержадміністрації, начальника управління АПР Ужгородської райдержадміністрації, головного спеціаліста маркетингу продукції рослинництва управління агропромислового розвитку (АПР) Ужгородської райдержадміністрації та сільського голови.

У відповідності до п.п.6.4.1. договору страхування №01/07/07 стахувальник має право, при настанні страхового випадку, отримати страхове відшкодування в порядку та в строк, передбачений договором.

При цьому, як вбачається з р.8 договору страхування №01/07/07, страховик вправі відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо:

- страхувальник не повідомив страховика, без поважних на це причин, про настання події, яка може привести до настання страхового випадку у встановлений договором термін та не представив необхідних документів від компетентних органів, чи не допустив представників на місце події, у зв’язку з чим не можна визначити причини та розмір збитку;

- страхувальник (особа, яка знаходиться з ним в трудових відносинах) вчинив навмисні дії, направлені на настання страхового випадку, або не вжив заходів, направлених на запобігання випадку і зменшення розміру збитку;

- страхувальник повідомив свідомо неправдиві відомості про об’єкт страхування або про факт настання страхового випадку;

- страхувальник у встановлені терміни не розпочав збирання вирощеного врожаю культури, за винятком випадку повної його загибелі;

- страхувальник порушив технологічну карту, агротехнічні умови вирощування культури або умови страхування, передбачені договором і правилами, що призвело до додаткового збитку, або перешкоджає встановленню причин та розміру збитку;

- страхувальник порушив правила пожежної безпеки або вимоги відповідних органів нагляду;

- пересівання, підсівання або заорювання на площі загибелі (пошкодження) культури зроблено без згоди страховика.

Із матеріалів справи вбачається, що причиною відмови у виплаті страхового відшкодування відповідач у своєму листі від 15.11.2007р. № 3705 визначив факт вирощування кукурудзи позивачем із недотриманням технології вирощування культури, зокрема порушення строків сівби, норм висіву насіння та системи удобрення, що передбачено п.п.8.1.5. договору страхування, та повідомлення страхувальником неправдивих відомостей про об’єкт страхування, що передбачено п.п.8.1.3. договору страхування.

Однак, факт порушення позивачем строків сівби застрахованої культури, норм її висіву та системи удобрення спростовується Листом Управління агропромислового розвитку Ужгородської райдержадміністрації № 152 від 28.09.2007р. (т.1, а.с.51), Листом Головного управління агропромислового розвитку Закарпатської обласної державної адміністрації № 01-9 від 05.09.2007р.(т.1, а.с.а.с.52-53), Листом Закарпатського інституту агропромислового виробництва української академії аграрних наук від 22.11.2007р. № 306 (т.1, а.с.54), свідоцтвами на гібридні насіння та сертифікатами на насіння України (т.1, а.с.а.с.71-74).

Також спростовується матеріалами справи твердження відповідача про повідомлення неправдивих відомостей про об’єкт страхування. Таке твердження відповідача ґрунтується на ч.3 п.6 Висновку кандидата сільськогосподарських наук, доцента кафедри рослинництва та кормовиробництва Національного агарного унівесрситету Мокрієнка В.А. щодо обстеження посівів кукурудзи на зерно ПП «Ласточка»(т.2, а.с.а.с.26-29).

Однак, згаданий висновок містить заключення про незадовільний стан посівів та можливі причини такого незадовільного стану, але не містить висновку про непридатність насіння. За таких обставин висновок доцента кафедри рослинництва та кормовиробництва Національного аграрного університету та пояснення відповідача, що ґрунтуються на цьому висновку, правомірно були визначені судом першої інстанції як докази, що перевіряються на достовірність.

У п.2 свого висновку спеціаліст, як на можливий фактор незадовільного стану посівів, посилається на непідтвердження даних про посівні якості кукурудзи, що спростовується поданими позивачем свідоцтвами на гібридні насіння та сертифікатами на насіння України.

Окрім того, договором страхування не обумовлено обов’язок ПСП «Ласточка»доводити страховій компанії придатність насіння.

Такий обов’язок з огляду на суть заперечень у цій справі покладено на страховика, відповідача у справі, в силу ст.33 ГПК України.

Оскільки доказів висіву позивачем неякісного насіння відповідачем не надано, його твердження правомірно визнано припущенням.

Інші висновки доцента кафедри рослинництва та кормовиробництва Національного аграрного університету спростовуються висновком Закарпатського обласного центру з гідрометеорології у листі № 1271 від 04.09.2007р. (т.1, а.с.83), за яким на підставі багаторічних даних цвітіння кукурудзи по Ужгородському району зроблено висновок про те, що неякісне утворення качанів сталося не внаслідок порушення строків сівби чи порядку удобрення грунту, а внаслідок несприятливих кліматичних умов.

Оскільки висновки Закарпатського обласного центру з гідрометеорології ґрунтуються на фактичних даних про кліматичні умови у спірному періоді страхування, ці дані були прийняті місцевим господарським судом, як більш переконливі (ст.43 ГПК України).

Крім того, у відповідності до п.7.10. договору страхування №01/07/07 від 16.07.2007р. страховик має право відстрочити термін прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, якщо є мотивовані сумніви в правомірності вимог на одержання страхового відшкодування.

Наведене, матеріали справи, не дають підстав для достовірного висновку про те, зокрема, що висновок доцента кафедри рослинництва та кормовиробництва Національного аграрного університету за формою та по суті міг бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Зазначений висновок міг бути лише підставою для відстрочення прийняття рішення з приводу виплати страхового відшкодування.

За таких обставин суд апеляійної інстанції погоджується з судом першої інстанції у тому, зокрема, що оскільки наявність обумовлених договором підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування відповідачем на доведено, вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Тобто, підстави виникнення зобов’язань (цивільних прав та обов’язків) встановлені ст.11 ЦК України, вони виникають зокрема з договорів (що і є у цьому випадку), тобто носять диспозитивний характер. Це полягає у обов'язку сторін договору виконувати взяті на себе зобов'язання, визначені умовами цього договору.

Згідно з ст.509 ЦК України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч.2 ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.174 ГК України Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1, ч.2, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ст.239 ЦК України, правочин, вчинений представником створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки особи, яку він представляє.

Згідно з п.7.9. договору страхування №01/07/07 від 16.07.2007р. виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, яким є ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа».

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи положення норм ст.ст.32, 33, 34, 43 ГПК України, скаржник не подав у встановленому законом порядку належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтували неправомірність і безпідставність оскарженого рішення місцевого господарського суду.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський ПОСТАНОВИВ:

1.          Залишити рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.04.2008 року у справі № 5-18-3/372 без змін, а апеляційну скаргу ЗАТ «УСК «Княжа» - без задоволення.

2.          Судові витрати покласти на відповідача за первісним позовом.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку

Постанова оформлена і підписана 12.11.2008р.

Головуючий-суддя                                                            Процик Т.С.

суддя                                                            Городечна М.І.

суддя                                                            Кузь В.Л.