ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.10.08 р.                     Справа № 4/162

Представником відповідача не надане письмове клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу. Відповідно до статті 81-1 ГПК України складається протокол судового засідання.

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Гринько С.Ю.

при секретарі судового засідання Кужель А.М.,

за участю представників сторін:

від позивача – не явився,

від відповідача – Перепеліца А.В. – директор,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви:

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю “Аптека Біокон” м. Київ

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю “Аверс” м. Донецьк

про стягнення 27748,47грн. заборгованості, процентів за користування чужими коштами, 3%річних, пені, штрафу, суми збитків, понесених у зв’язку із захистом та відновленням порушеного права

в с т а н о в и в :

Позивач заявив позовні вимоги, які становлять після зміни суми позову клопотанням від 27.10.08р.: про стягнення з відповідача 1500грн. боргу залишеного на цей час після часткової сплати в період розгляду справи, 143,53грн. - проценти за користування чужими коштами, 35,87грн. - 3%річних, 287,05грн. – пеня, 2045,80грн. - штраф, 1350,00грн. - збитки, які понесені у зв’язку із захистом та відновленням порушеного права, тобто за юридичні послуги.

В підтвердження позову позивач посилається на укладений з відповідачем договір поставки товару №0390/07 від 01.04.2007року, доповнення до нього, накладні, по яких відвантажений товар.

В обґрунтування надав платіжні доручення №2392 від 05.08.2008року на суму 675,00грн., №2445 від 12.08.2008року на суму 675,00грн., витяги з банківських рахунків про перерахування відповідачем коштів після звернення його з позовною заявою до суду та договори про надання юридичних послуг від 21.07.2008року та від 04.08.2008року.

Також позивач просить забезпечити позов шляхом покладання арешту на рахунки відповідача.

У письмовому клопотанні від 27.10.2008р. позивач просить вирішити спір без участі його представника.

Відповідач визнав борг і довів суду, що ним сплачені останні 1500грн., що підтверджує наданим суду платіжним дорученням № 1828 від 23.10.2008р.

Після проведеного аналізу матеріалів справи та, заслухавши в судових засіданнях повноважного представника відповідача, судом встановлено, що між сторонами підписаний договір поставки товару №0390/07 від 01.04.2007року з доповненнями до нього, в якому передбачені всі істотні умови для договорів даного виду, тому він вважається судом укладеним.

За цим договором позивач взяв на себе зобов’язання постачальника, а саме до закінчення строку договору поставити та передати у власність/повне господарське володіння/ відповідачу лікарські засоби та вироби медичного призначення (п. 1.1), а покупець - оплачувати товар шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника в терміни зазначені в видатковій накладній (п. 3.1 договору).

У доповненнях до цього договору сторони узгоджували реквізити постачальника.

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

Відповідачем одержаний товар від позивача по накладним на загальну суму 23886,22грн. Цей факт, який доведений матеріалами справи, не спростовує і відповідач. Товар був одержаний за умовами договору під оплату у строк, встановлений в накладних.

Відповідно до загальних умов виконання зобов’язання викладених в ст.ст. 526,530 Цивільного кодексу України боржник повинен сплатити одержаний товар в строки, передбачені умовами договору.

Відповідач не виконав умови договору в частині строку оплати. А саме, на час звернення з позовом заборгованість відповідача перед позивачем складала 23886,22грн. і тільки в межах строку розгляду справи відповідач розрахувався з позивачем, що підтверджують витяги з банківських рахунків про перерахування боржником 20219,06грн. і 1500грн. перераховано відповідачем платіжним дорученням № 1828 від 23.10.2008р.

Таким чином, заборгованість на час вирішення даного спору відсутня.

Приймаючи до уваги, що перерахована відповідачем сума заборгованості в повному обсязі після звернення позивача до суду за захистом порушених прав, тому господарський суд припиняє провадження в частині загального боргу за відсутністю його у зв’язку з врегулюванням спору в цій частині на підставі п.1-1ст.80 ГПК України.

Щодо вимог позивача про стягнення з боржника пені в сумі 287,05грн., 2045,80грн. – штрафу, 35,87грн. – річних процентів, 143,53грн. – процентів за користування чужими коштами, суд, вирішуючи ці питання, виходить з наступного:

У частині другої статті 625 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки прострочення боржником виконання грошового зобов’язання. Прострочення відповідачем грошового зобов’язання доведено, так як п.3.1 договору сторонами передбачені умови та строки оплати відповідачем одержаного товару і факт їх порушення.

По-перше, на вимогу кредитора боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення. Відповідно до ст.3 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується у періодичних офіційних виданнях. Сплата основного грошового боргу з урахуванням індексу інфляції – це один із видів збитків, які виникли у кредитора за час прострочення виконання боржником грошового зобов’язання.

Приймаючи до уваги, що нарахована сума інфляції позивачем за період з червня по серпень 2008року складає 119,44грн, а не 143,53грн., як вимагає позивач, з урахуванням Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”, суми заборгованості за повні нараховані місяці, а не за дні як при нарахуванні пені, тому суд задовольняє ці вимоги позивача частково в сумі 119,44грн.

По-друге, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, має сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Оскільки факт прострочки відповідачем виконання грошового зобов’язання доведений, суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення 35,87грн. – річних процентів від простроченої суми в повному, заявленому позивачем, обсязі.

По-третє, відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання може забезпечуватись неустойкою, яка є грошовою сумою або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Тобто за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань договором або законом може бути передбачена неустойка (пеня). Пунктом 7.4 договору, за яким відбувалася поставка товару, сторони передбачили відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов’язань відповідача по оплаті одержаного товару у вигляді пені в розмірі 0,7 % від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочки.

Вимоги позивача щодо стягнення з боржника 287,05грн. пені за період з 06.07.2008р. по 13.08.2008р. задовольняються в повному обсязі, так як вона розрахована у відповідності із Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання” і відповідає умовам договору.

Що стосується вимог позивача про стягнення 2045,80грн. з відповідача окрім пені ще і одноразовий штраф у випадку прострочки платежу, господарський суд задовольняє ці вимоги, оскільки цей вид відповідальності як і розмір, передбачені самими сторонами у договорі пунктом 7.2.

Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1350,00грн. збитків, понесених у зв’язку із захистом та відновленням свого порушеного права, суд дійшов наступного:

Під збитками розуміється їх обсяг, які підлягають відшкодуванню і які складають витрати, зроблені кредитором внаслідок невиконання або неналежного виконання боржником зобов’язання, втрата або пошкодження майна кредитора, а також не одержані доходи, які він одержав би, якби зобов’язання було виконано боржником. Розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором.

Конституційний Суд України від 16.11.2000року надав офіційне тлумачення положення статті 59 Конституції України, в якому встановлено, що обмеження вибору захисника прав адвокатом в цивільному, арбітражному, адміністративному і кримінальному судочинстві представляє собою порушення вимог статті 59 Конституції України про право на вільний вибір захисника. Рішення Конституційного Суду України у відповідності з Конституцією України і Законом України "Про Конституційний Суд України" являється обов’язковим для виконання, за цим, у особи, яка вважає, що його права порушені, вправі звернутися за захистом своїх порушених прав з урахуванням вірно визначивши правові підстави для захисту своїх порушених прав і інтересів.

Із матеріалів справи вбачається, що за укладеними договорами від 21.07.2008року та від 04.08.2008року позивачем з Приватним підприємством “Юридична фірма “Евіденс” м. Київ, останній взяв на себе наступні зобов’язання:

1. розробити та узгодити з замовником необхідність вчинення дій правового характеру, а саме:

-          претензійно-позовна робота;

-          представлення інтересів замовника у суді;

-          здійснення контролю за термінами виконання та законністю виконавчого провадження;

-          представлення інтересів замовника в усіх державних органах;

2. надати послуги по правовій допомозі шляхом виконання певної роботи у передбачені для цього процесуальні строки з моменту підписання даного договору;

3. інформувати замовника, з розумною періодичною регулярністю, про процес розгляду та виконання даного договору;

4. здійснювати обробку інформації та пошук варіантів, які цікавлять замовника по розв’язанню спорів та розбіжностей, що виникли у замовника.

Представник позивача (який за договором про надання юридичних послуг мав бути представником юридичної фірми) жодного разу не явився в судове засідання, про час і місце якого був належним чином повідомлений про обов’язковість явки представника в судове засідання.

Крім цього, віднесення позивачем до збитків витрат на оплату юридичних послуг в розмірі 1350,00грн., суперечить діючому законодавству, зокрема положенням статі 623 ЦК України, оскільки такі витрати не мають обов’язкового характеру і факт їх наявності та розміру не знаходяться у необхідному зв’язку з сумою заявлених збитків, тому суд відмовляє у цій позовній вимозі за недоведеністю виконаних робіт юридичною фірмою (відсутні документи про виконанню фірмою будь-яких робіт за договором, пов’язаних з виконанням цього спору) в сумі заявленої до стягнення як збитків. Крім цього, пункт другий статті 623 ЦК України покладає доводити розмір завданих збитків саме на кредитора.

Що стосується вимоги позивача “накласти арешт на грошові суми відповідача, заборонити здійснення тих чи інших платежів або перерахування авансом сум у розмірі позовних вимог та заборонити вчиняти будь-які дії, пов’язані зі зміною організаційно-правової форми, реорганізацією товариства або відчуженням належного йому майна”, суд дійшов, що ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, які являється обов’язковими для забезпечення цих заходів.

Також позивач просить звернути стягнення на майно боржника з посиланням на норми статей 66-67 ГПК України, суд також відмовляє у задоволенні цієї вимоги, оскільки питання щодо визначення заходів примусового виконання рішення вирішується в межах виконавчого провадження відповідними органами.

Приймаючи до уваги, що з вини відповідача виник цей спір, сума заборгованості якого сплачена вже після звернення позивача з позовом, на нього покладаються судові витрати в розмірі, передбаченому законодавством.

На підставі ст.ст. 526,530,546,549,625,623 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України та, керуючись статтями 49,82,84, п.1-1 ст.80, 81-1, 85 ГПК України, господарський суд -

В и р і ш и в:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Аптека Біокон” м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю “Аверс” м. Донецьк про стягнення 27748,47грн. заборгованості, процентів за користування чужими коштами, 3%річних, пені, штрафу, суми збитків, понесених у зв’язку із захистом та відновленням порушеного права частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Аверс” м.Донецьк-83062, вул. Клінічна, 11, ЗКПО 30938206, р/р №9001 в ДРІ КБ “Приватбанк”, МФО 335496 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Аптека Біокон” м.Київ-02098,вул. Березняківська, 29, ЗКПО 30263519, р/р №00 в АБ “Брокбізнесбанк”, МФО 300249 Інфляційні витрати в сумі 119,4грн., 287,05грн. пені, 35,87грн. – річних процентів від простроченої суми, 2045,80грн. одноразовий штраф за прострочку платежу, 277,48грн. державного мита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу.

В частині стягнення інфляційних витрат в сумі 24,09грн. відмовити за недоведеністю.

Припинити провадження у справі в частині стягнення загального боргу у зв’язку з відсутністю спору.

Суддя

Рішення господарського суду, повний текст якого оголошений 27.10.2008року, може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду через місцевий господарський суд в термін, передбачений ст.85 ГПК України.

Надруковано у 3прим.:

1-до справи

1- позивачу

1- відповідачу