ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" вересня 2008 р.

Справа № 2/4701

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Підприємство

матеріально-технічного забезпечення „Агропромтехніка” м. Хмельницький

до приватного підприємства „Тріада” с. Шаровечка Хмельницького району

про стягнення 2409грн.95коп.

Суддя Дячук Т.В.

Представники сторін :

від позивача: Гандзюк В.В. –представник по довіреності №1 від 01.03.2007р.

Гаврік Р.О. –представник по довіреності №0520 від 31.03.2008р.

від відповідача: не з’явився

Суть спору : позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 2409грн.95коп., в т.ч.: 1715грн.68коп. основного боргу за товар згідно договору купівлі-продажу №21/12 від 05.02.2008р., 376грн.04коп. - проценти, 145грн.53коп. - пеня за несвоєчасну оплату, 22грн.57коп. - річні 3%, 150грн.13коп. - інфляційні.

Відповідач письмово вих.№857 від 23.09.2008р. повідомив суд про визнання позовних вимог про стягнення боргу за товар, просить розглянути справу без участі його представника, в зв’язку з неможливістю представника з поважних причин прибути в судове засідання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив :

Між ТОВ „ПМТЗ „Агропромтехніка” (продавець) та ПП „Тріада” (покупець) укладено договір купівлі-продажу №21/12 від 05.02.2008р., згідно якого, позивач зобов’язався передати відповідачу товар (у тому числі: запасні частини для сільськогосподарської та автотракторної техніки, масла, супутні товари, тощо) в асортименті (за номенклатурою), кількістю та цінами згідно видаткових накладних, які є невід’ємною частиною договору, а відповідач зобов’язався прийняти товар та оплатити його на встановлених договором умовах. Загальна сума договору складає орієнтовно 50000грн.00коп.

Згідно довіреності серії ЯОИ №208749 від 05.02.2008р., через Кущик М.В., по видатковій накладній №21-00373 від 05.02.2008р. відповідачем отримано від Старокостянтинівської філії ТОВ „ПМТЗ „Агропромтехніка” товар на суму 1715грн.68коп.

Відповідно п.3.1. договору покупець зобов’язаний проводити оплату за кожну партію товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця не пізніше останнього робочого (банківського) дня поточного місяця, в якому товар був придбаний.

Як видно з матеріалів справи, зобов’язання по договору №21/12 від 05.02.2008р. щодо оплати товару відповідачем не виконано. Борг складає 1715грн.68коп.

Згідно п.6.4. договору, в разі прострочки оплати товару, покупець сплачує продавцю за кожний день прострочки пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем нараховано пеню, за період з 01.03.2008 року по 07.08.2008 року, у сумі 174грн.68коп., проте заявлено до стягнення 145грн.53коп. пені.

Пунктом 6.5 договору передбачено, що в разі прострочення оплати товару, покупець зобов’язаний сплатити продавцю за користування чужими грошовими коштами п’ятдесят процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Позивачем нараховано 50% річних у сумі 376грн.04коп., за період з 01.03.2008р. по 07.08.2008р.

Крім того, згідно ст.625 Цивільного кодексу України, нараховано три проценти річних у сумі 22грн.57коп., за період з 01.03.2008р. по 07.08.2008р., а також нараховано 150грн.13коп. втрат від інфляції, згідно встановлених індексів інфляції за березень-липень 2008 року.

Позивачем подано позов про стягнення 1715грн.68коп. основного боргу, 376грн.04коп. річних в розмірі 50% за користування чужими коштами, 145грн.53коп. пені, 22грн.57коп. річних в розмірі 3% за прострочку виконання грошового зобов’язання та 150грн.13коп. інфляційних.

Аналізуючи матеріали справи і оцінюючи їх у сукупності, судом враховується наступне:

У відповідності до ст.11 та ст.509 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов’язків сторін є укладення між ними договору. В силу зобов’язання боржник зобов’язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно ст.ст.526,530 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто, зобов’язання має виконуватись належним чином і в установлений строк.

Згідно ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Згідно ст.ст.546,547 ЦК України виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання вчиняється у письмовій формі.

Статтею 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Однак, згідно ст.3 цього Закону, розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Вирішуючи питання про стягнення пені судом враховується, що позивач правомірно, відповідно до зазначених статей Цивільного кодексу України та ст.232 Господарського кодексу України, провів нарахування пені у сумі 174грн.68коп., за період з 01.03.2008р. по 07.08.2008р. Проте, у позовній заяві позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 145грн.00коп., тому стягненню підлягає пеня в межах заявленої суми.

Пунктом 3 ст.692 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства (п.2 ст.536 ЦК України).

Судом враховується, що договором сторін (п.6.5 договору) встановлено, що в разі прострочення оплати товару, покупець зобов’язаний сплатити продавцю за користування чужими грошовими коштами п’ятдесят процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Відповідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовні вимоги про стягнення 1715грн.68коп. боргу, 145грн.53коп. пені, 376грн.04коп. процентів за користування чужими грошовими коштами, 22грн.57коп. річних, 150грн.13коп. інфляційних нарахувань відповідають чинному законодавству, фактичним обставинам справи, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по оплаті державного мита та витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.11,509,526,530,ч.2 ст.536, ст.ст.546,547,ч.2 ст.625, ч.3 ст.692 Цивільного кодексу України, ст.ст.173,174,Господарського кодексу України, ст.ст.1,45,47,33,44,43,49,82-85,116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю „Підприємство матеріально-технічного забезпечення „Агропромтехніка” м.Хмельницький до приватного підприємства „Тріада” с.Шаровечка Хмельницького району задоволити.

Стягнути з приватного підприємства „Тріада” (с.Шаровечка Хмельницького району, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Підприємство матеріально-технічного забезпечення „Агропромтехніка” (м.Хмельницький, вул.Толбухіна, 4, ) 1715грн.68коп. (одну тисячу сімсот п’ятнадцять гривень 68коп.) боргу, 376грн.04коп. (триста сімдесят шість гривень 04коп.) процентів за користування чужими грошовими коштами, 145грн.53коп. (сто сорок п’ять гривень 53коп.) пені, 22грн.57коп. (двадцять дві гривні 57коп.) річних, 150грн.13коп. (сто п’ятдесят гривень 13коп.) інфляційних, 102грн.00коп. (сто дві гривні 00коп.) витрат по оплаті державного мита та 118грн.00коп. (сто вісімнадцять гривень 00коп.) витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Суддя                                                                      Т.В. Дячук