СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

Справа №

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився, товариство з обмеженою відповідальністю "Ріанон";

відповідача: не з'явився, товариство з обмеженою відповідальністю "РСУ1-Дельта";

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "РСУ1-Дельта" на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя Дмитрієв В.Є.) від 03.07.2008 у справі № 5020-11/208

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Ріанон" (вул. Косарєва, 10-40,Севастополь,99006)

до          товариства з обмеженою відповідальністю "РСУ1-Дельта" (вул. М. Музики, 29,Севастополь,99007)

про стягнення заборгованості в розмірі 108212,75

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Ріанон", звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю "РСУ1-Дельта", про стягнення 63021,80 грн. в якості основного боргу, 5739,30 грн. пені, 3% річних в сумі 5671,96 грн., 33779,68 грн. інфляційних втрат та судових витрат, посилаючись на невиконання відповідачем у встановлений договором поставки строк взятих на себе зобов’язань в частині поставки товару.

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 03.07.2008 у справі № 5020-11/208 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Ріанон" задоволений частково. З товариства з обмеженою відповідальністю "Ріанон" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "РСУ1-Дельта" стягнуто 63021,80 грн. заборгованості, а також витрати по сплаті державного мита в сумі 108,21 грн. та 68,72 грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове рішення, провадження у справі припинити.

Заявник скарги, не заперечуючи факту неналежного виконання ним укладеного між сторонами договору поставки, вказує на закінчення строку позовної давності щодо заявлених у позові вимог, оскільки право на звернення до суду з вимогою про захист порушеного права у позивача виникло 07 травня 2005 року, а позов пред'явлено 19 травня 2008 року.

На підставі розпорядження заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 22.09.2008, у зв’язку з хворобою головуючого судді Плута В.М. здійснено його заміну на суддю Борисову Ю.В., яку призначено головуючим у справі.

У зв’язку з зайнятістю в іншому судовому процесі суддів Голика В.С. та Гонтаря В.І., на підставі розпорядження першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.09.2008, здійснено їх заміну на суддів Гоголя Ю.М. та Черткову І.В.

У судовому засіданні 24.09.2008 представники сторін підтримали свої доводи та заперечення у повному обсязі.

Повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила наступне.

01 квітня 2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Ріанон" (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "РСУ1-Дельта" (постачальник) був укладений договір поставки, за умовами якого постачальник зобов’язався поставити та передати у власність покупця товар на суму 300000 грн. в асортименті, кількості та за ціною, узгодженими сторонами, а покупець зобов’язався своєчасно прийняти та оплатити товар (а.с. 6).

Згідно з пунктом 2.1 договору розрахунки здійснюються за кожну партію товару протягом 3-х днів з моменту виставленого рахунку у безготівковому порядку на банківський рахунок постачальника у формі 100% передоплати.

Передача товару здійснюється протягом 10-ти днів з моменту оплати (пункт 3.1 договору).

На виконання умов договору, позивач платіжними дорученнями №178 від 13.04.2005 та №224 від 26.04.2005 перерахував відповідачу 230000 грн. (а.с. 7).

Відповідач в свою чергу поставив позивачу товар, зокрема, будівельні матеріали, на загальну суму 166978,20 грн., що підтверджується відповідними накладними, які містяться у матеріалах справи (а.с. 8-10). Вказаний товар був отриманий позивачем, про що свідчить підпис уповноваженого представника відповідача у накладних.

Отже, з огляду на перераховані позивачем 230000,00 грн., відповідач недопоставив товар на суму 63021,80 грн.

Листами від 07.12.2005, 27.03.2008 та претензією №1 від 20.03.2008 (а.с. 25-31) позивач звертався до відповідача з вимогою повернути суму попередньої оплати у розмірі 63021,80 грн. за недопоставлені будівельні матеріали, однак відповідач здійснену позивачем передоплату не повернув, що й стало підставою для звернення позивача до суду.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія вважає апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "РСУ1-Дельта" такою, що підлягає задоволенню у зв’язку з наступним.

Як вбачається з матеріалів даної справи, спірні правовідносини сторін виникли у зв'язку з виконанням договору поставки, а саме: позивач (покупець) звернувся з вимогою про повернення суми попередньої оплати з огляду на неналежне виконання відповідачем (постачальником товару) договірних зобов'язань.

Зобов'язання, що виникають на підставі договору поставки є господарськими зобов'язаннями, до яких застосовуються положення статей 264-271 Господарського кодексу України та положення глави 54 Цивільного кодексу України.

До договору поставки, згідно з частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (частина 2 статті 693 Цивільного кодексу України).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не у повному обсязі виконав свої зобов'язання з поставки будівельних матеріалів на суму передоплати, стягнувши з відповідача 63021,80 грн. заборгованості та відмовивши у задоволенні вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідач зазначені обставини жодним чином не спростовує, натомість, в апеляційній скарзі доводить закінчення строку позовної давності щодо заявлених у позові вимог.

Дійсно, враховуючи те, що спірні відносини виникли у 2005 році, а строк виконання зобов’язань настав 07.05.2005, для правильного вирішення господарського спору по суті суд першої інстанції мав з’ясувати питання щодо строку позовної давності.

За приписами статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу, порядок її обчислення не може бути змінено за домовленістю сторін.

При цьому, у випадку, коли суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів встановить, що право позивача, про захист якого він просить, не порушено, постановляється рішення про відмову в задоволенні позову саме з цих підстав, а не через пропуск строку позовної давності.

Якщо ж буде встановлено, що таке право позивача порушено і строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд постановлює рішення, яким відмовляє в позові у зв’язку із закінченням строку давності, а при визнанні причин пропуску цього строку поважною - порушене право має бути захищене.

З огляду на те, що передоплата за товар здійснена позивачем 26 квітня 2005 року, право вимагати поставки товару або повернення попередньої оплати виникло у позивача з 07 травня 2005 року, тобто після спливу 10 днів з моменту такої передоплати (пункт 3.1 договору).

Оскільки право позивача на звернення до суду з вимогою про захист порушеного права тривало до 07 травня 2008 року, а позов пред'явлено лише 19 травня 2008 року (вх. №1128 від 19.05.2008), судова колегія дійшла висновку про пропущення позивачем передбаченого статтею 257 Цивільного кодексу України трирічного строку для звернення з позовом.

Доводи представника позивача щодо тривалості строку позовної давності до 31.12.2008 року з огляду на строк дії договору до 31.12.2005 року (пункт 7.1. договору) судова колегія знаходить помилковими, оскільки правова природа укладеного сторонами договору полягає у поставці товару й оплаті отриманого товару, тоді як позов заявлено про стягнення суми попередньої оплати, а з врахуванням пункту 3.1 договору відповідач припустився порушень після спливу десятиденного терміну з моменту сплати позивачем замовлення 26 квітня 2005 року, тобто з 7 травня 2005 року.

У відповідності до приписів частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи те, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а також, приймаючи до уваги те, що представник відповідача не приймав участі у розгляді справи у суді першої інстанції й, таким чином, був позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою, судова колегія вважає можливим задовольнити заявлене клопотання відповідача про застосування строку позовної давності.

Згідно з частиною 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що господарським судом першої інстанції дано неповну юридичну оцінку обставинам справи, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржене рішення скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 101, 102, 103 (пункт 2), 104 (частина 1 пункти 1, 3), 105 Господарського процесуального кодексу України, Севастопольський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "РСУ1-Дельта" задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Севастополя від 03.07.2008 у справі № 5020-11/208 скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Ріанон" до товариства з обмеженою відповідальністю "РСУ1-Дельта" про стягнення 63021,80 грн. основного боргу, 5739,30 грн. пені, 3% річних в сумі 5671,96 грн., 33779,68 грн. інфляційних втрат та судових витрат – відмовити.

Головуючий суддя

Судді