ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
УХВАЛА

"16" жовтня 2008 р.

справа № 5020-9/074-12/156

Господарський суд міста Севастополя у складі:

Судді Харченко І.А.,

при секретарі Лебедеві С.О.,

за участю представників:

позивача – не з’явився;

відповідача –не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи №5020-9/074-12/156 за адміністративним позовом Орендного підприємства “Нефтида” до Міської комісії по оренді комунального майна Севастопольської міської Ради про визнання відсутності компетенції (повноважень) відповідача щодо прийняття рішень про відмову або продовження договорів оренди комунального майна, яке належить Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради; про визнання рішення відповідача від 18.12.2007 «Про відмову у продовженні договору оренди, укладеного між Фондом комунального майна Севастопольської міської Ради та ОП «Нефтида»за №998 від 08.12.1994»протиправним ”,,

в с т а н о в и в :

05.03.2008 Орендне підприємство “Нефтида” звернулось до суду з адміністративним позовом (вх. №611) до Міської комісії по оренді комунального майна Севастопольської міської Ради про визнання відсутності компетенції (повноважень) відповідача щодо прийняття рішень про відмову або продовження договорів оренди комунального майна, яке належить Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради; про визнання рішення відповідача від 18.12.2007 «Про відмову у продовженні договору оренди, укладеного між Фондом комунального майна Севастопольської міської Ради та ОП «Нефтида»за №998 від 08.12.1994»протиправним.

Ухвалою від 06.03.2008 позовна заява Орендного підприємства “Нефтида” залишена без руху, позивачеві встановлений строк для виправлення недоліків.

У встановлений судом строк позивачем усунені недоліки, які були зазначені в ухвалі суду від 06.03.2008.

Ухвалою від 27.03.2008 відкрито провадження у справі №5020-9/074, призначено попереднє судове засідання.

Розпорядженням голови господарського суду міста Севастополя №44 від 07.05.2008 справа №5020-9/074, яка знаходилась у провадженні судді Рибіної С.А. передана до провадження судді Харченко І.А.

Ухвалою від 08.05.2008 справа №5020-9/074 прийнята до провадження суддею Харченко І.А., її присвоєно №5020-9/074-12/156.

Ухвалою від 12.06.2008 закінчено підготовче провадження, справа №5020-9/074-12/156 призначена до судового розгляду.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється на:

- спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

- спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

- спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів;

- спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом;

- спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Частиною третьою статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про:

- скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

- зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

- зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

- стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

- виконання зупиненої чи невчиненої дії;

- встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції –це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовій спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тому слід вважати, що до юрисдикції адміністративних судів віднесені тільки ті публічно-правові спори, які виникають у зв’язку зі здійсненням суб’єктами владних повноважень віднесених до їх компетенції владних управлінських функцій, а не взагалі всіх функцій, які виконують суб’єкти владних повноважень.

Предметом спору у даному позові є правовідносини, пов’язані з правом позивача на оренду комунального майна: цілісного майнового комплексу, який складається з трьох гуртожитків, розташованих за адресою: м. Севастополь, пр. Гер. Острякова, 25, вул. М. Бірюзова, 1, вул. М. Музики, 43, позивач вважає, що має переважне право на продовження строку дії договору оренди, укладеного між Фондом комунального майна Севастопольської міської Ради та ОП „Нефтида” за № 998 від 08.12.1994, та вважає, що рішення Міської комісії по оренді комунального майна від 18.12.2007 „Про відмову в продовженні договору оренди, укладеного між Фондом комунального майна Севастопольської міської Ради та ОП „Нефтида” за № 998 від 08.12.1994” є незаконними оскільки порушує переважне право позивача на продовження договору оренди, та у відповідача відсутня компетенція (повноваження) з прийняття таких рішень, тобто, між сторонами існує спір про право на оренду комунального майна, що виключає його розгляд в порядку адміністративного судочинства та незалежно від участі в ньому органу, яким постановлено оскаржуване рішення, повинен вирішуватися у порядку господарського судочинства.

Відповідно до пункту 6 розділу VII „Прикінцеві та Перехідні Положення” Кодексу адміністративного судочинства України, до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо в законодавчому акті підвідомчість спорів визначена альтернативно: суду чи господарському суду, або зазначено про вирішення спору в судовому порядку, господарському суду слід виходити з суб'єктного складу учасників спору та характеру правовідносин, що регулюються та визначені Господарським та Господарським процесуальним кодексом України.

Тобто, господарський суд при розгляді справ в порядку адміністративного судочинства вирішує підвідомчість відповідно до статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України, статті 4 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Статтею 4 Господарського кодексу України встановлено розмежування відносин в сфері ведення господарства з іншими видами відносин, відповідно до якої не є предметом регулювання цього Кодексу адміністративні та інші відносини управління за участі суб’єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб’єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб’єкта господарювання.

Відповідно до статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

- спорів про приватизацію державного житлового фонду;

- спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

- спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

- спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

- інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство.

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції.

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Відповідно до пункту 3 Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 27.06.2007 № 04-5/120 „Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам” у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

-          участь у спорі суб'єкта господарювання;

-          наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

-          відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з:

-          утворенням суб'єктів господарювання, їх реорганізацією і ліквідацією, включаючи спори про визнання недійсними установчих документів, припинення діяльності юридичної особи та скасування її державної реєстрації, крім відповідних спорів за позовами суб'єктів владних повноважень;

-          приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації;

-          захистом права власності, в тому числі з визнанням цього права;

-          з використанням у господарському обороті об'єктів інтелектуальної власності, включаючи спори за позовами суб'єктів господарювання до органів державної влади про визнання недійсними актів про видачу документів, що посвідчують право інтелектуальної власності.

Виходячи з норм діючого законодавства України, спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративної юрисдикції в тому разі, якщо він виник із публічно-правових відносин за участю суб'єкта владних повноважень, який саме у цих відносинах здійснює надані йому чинним законодавством владні управлінські функції.

Дана справа не відповідає наведеному вище нормативному визначенню адміністративної справи.

У господарських судах мають вирішуватися усі спори, що виникають з господарських договорів між суб'єктами господарювання і органами державної влади і місцевого самоврядування, включаючи угоди, які укладаються шляхом проведення конкурсу, біржових торгів, аукціонів тощо.

Враховуючи викладене, за суб'єктним складом сторін та предметом спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Крім того, слід зауважити, що позивачем не надано доказів того, що заявлений ним відповідач є юридичною особою.

Керуючись ч. 1 п. 1 ст. 157, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Провадження у адміністративній справі №5020-9/074-12/156 - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 10 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Харченко