ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

09.06.08                                                                                           Справа № 19/19

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Д.Новосад

суддів О.Михалюк

Г.Мельник

розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ “Мефіда”, м. Львів № 6 від 02.04.08

на рішення господарського суду Львівської області від 26.03.08

у справі № 19/19

за позовом: ТзОВ “Мефіда”, м. Львів

до відповідача: ТзОВ “Надія Плюс”, м. Львів

про          усунення перешкод в користуванні майном

За участю представників сторін:

від позивача: Балаєв Ф.Д. –представник (довіреність № б/н від 23.05.08); Тищук О.В. - представник (довіреність № б/н від 27.05.08).

від відповідача: Кардаш І.М. –директор;

Жаровський К.К. –представник (довіреність № 37/д від 02.06.08).

Права та обов’язки, передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України, роз’яснено.

Відводів складу суду не поступило.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Львівської області від 26.03.08 у справі № 19/19 (суддя Н.Левицька) в задоволенні позовних вимог ТзОВ “Мефіда” до ТзОВ “Надія Плюс” про усунення перешкод в користуванні майном відмовлено повністю.

З даним рішенням не погоджується позивач - ТзОВ “Мефіда”, подав апеляційну скаргу та доповнення до неї з підстав його необґрунтованості, а також порушення господарським судом Львівської області при його винесенні норм матеріального права. Зокрема, скаржник наголошує на тому, що суд першої інстанції невірно кваліфікував спірні правовідносини, як публічно-правові. Крім того, посилається скаржник також на те, що факт незаконності будівництва та порушення прав позивача підтверджується листом Личаківської районної адміністрації від 21.03.08. Наголошує позивач і на порушенні господарським судом Львівської області ст.ст. 328, 334 ЦК України, посилаючись на надане господарському суду свідоцтво про право власності від 28.01.98 № 78-ц. Помилковим вважає скаржник і посилання господарського суду на п. 2 ст. 376 ЦК України, оскільки позивач проводив тільки внутрішню реконструкцію, яка не призвела до збільшення площі нежитлових приміщень, а відтак, потреби у визнанні права власності на новостворене приміщення не виникало. Наводить скаржник і інші мотиви, на підставі яких просить рішення господарського суду Львівської області від 26.03.08 у справі № 19/19 скасувати повністю і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 08.05.08 подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд апеляційної скарги призначено на 28.05.08.

Розгляд апеляційної скарги відкладався на 09.06.08 з підстав, викладених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 28.05.08.

Відповідач - ТзОВ “Надія Плюс” проти доводів скаржника заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, рішення господарського суду Львівської області від 26.03.08 у справі № 19/19 вважає законним та обгрунтованим, просить залишити його без змін, в задоволенні апеляційної скарги –відмовити.

В судових засіданнях представники сторін підтримали вимоги та заперечення, викладені, відповідно, в апеляційній скарзі та доповненні, а також у відзиві.

Розглянувши апеляційну скаргу та доповнення до неї, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 26.03.08 у справі № 19/19 слід скасувати.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог господарський суд Львівської області зазначив про ненадання позивачем належних і допустимих доказів, які б вказували на створення перешкод у користуванні нерухомим майном, а також зазначив про те, що здійснене позивачем самочинне будівництво по вул. Пасічній, 89 в м. Львові, враховуючи положення ч. 2 ст. 376 ЦК України, виключає повноваження власника, в тому числі і право вимагати усунення перешкод у користуванні майном, передбачене ст. 391 ЦК України.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду з такими твердженнями погодитися не може. Зокрема, при розгляді спору місцевим господарським судом дано належну оцінку розпорядженню Личаківської районної адміністрації від 30.11.06 № 2020 «Про демонтаж самовільно влаштованих цегляної та кам"яної огорож літнього майданчику на вул.Пасічній, 89», прийнятому за результатами розгляду листа інспекції Держархбудконтролю про самовільно розпочаті будівельні роботи з влаштування літнього майданчику на вул. Пасічній, 89, згідно якого цегляна та кам’яна огорожі літнього майданчика по вул. Пасічній, 89, будівництво яких розпочато самовільно, без розпорядчого документу органу місцевого самоврядування, без погодження проектної документації з управлінням архітектури і містобудування та без дозволу інспекції Держархбудконтролю, огорожі підлягають демонтажу сторонами у справі в місячний термін з дня отримання розпорядження. Вказане розпорядження, на думку суду апеляційної інстанції, належним чином доводить протиправність самовільного будівництва огорожі, що, крім того, було підставою для притягнення міською інспекцією архітектурно-будівельного контролю за виконання будівельних робіт без погодженої проектної документації гр. Кардаш Н.І. (директор ТзОВ «Надія Плюс») до адміністративної відповідальності (постанова № 625 від 20.10.06). Вказаній постанові господарський суд Львівської області не надав оцінки. Погоджується колегія судів також з твердженням скаржника про те, що факт незаконності будівництва та порушення прав позивача на користування належним йому майном також підтверджується листом Личаківської районної адміністрації від 21.03.08, поданим ТзОВ «Мефіда». Відтак, вказане спростовує висновок суду першої інстанції про недоведення позивачем факту створення відповідачем перешкод у користуванні ТзОВ «Мефіда»належним йому нерухомим майном.

Щодо права позивача вимагати усунення перешкод у користуванні майном, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У відповідності до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до вимог ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не посилається на наявне в матеріалах справи свідоцтво про право власності від 28.01.98 № 78-ц, яким підтверджується, що нежитлове приміщення в будинку № 89 по вул. Пасічній в м. Львові загальною площею 828, 1 кв.м. належить ТзОВ «Мефіда»на праві власності, в тому числі приміщення зазначене в технічному паспорті під цифрою № 1 площею 29, 8 кв.м. в якому передбачено влаштування віконних і дверного прорізів. Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що при вирішенні спору між стороанми господарським судом Львівської області помилково застосовано вимоги ч. 2 ст. 376 ЦК України, згідно якої особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, - не набуває права власності на нього, а відтак й не має повноважень, що складають зміст такого права. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Слід наголосити, що застосовані при розгляді спору норми п. 2 ст. 376 ЦК України стосуються самочинного будівництва, внаслідок якого створюється нове нерухоме майно або збільшується площа існуючої будівлі тощо.

Судом апеляційної інстанції, зокрема, встановлено, що позивачем проводилася лише внутрішня реконструкція, а саме: облаштування дверного та віконних прорізів, яке не презвело до збільшення площі нежитлових приміщень, в яких проводилась реконструкція, що виключало потребу у визнанні права власності на новостворене приміщення. Проведена позивачема реконструкція жодним чином не позбавляє позивача права власності на нежитлові приміщення, в яких ця реконструкція проводилася.

Місцевий господарський суд належним чином дослідив розпорядження Личаківської районної адміністрації від 16.10.07 № 902 «Про надання дозволу на завершення самовільнорозпочатої реконструкції нежитлових приміщень в буд. № 89 на вул. Пасічній під кафе-бар з влаштуванням віконних та дверного прорізів», яким затверджено Висновок міжвідомчої комісії (протокол № 5-27 параграф 10 від 21.08.07) про технічну можливість завершення самовільно розпочатої реконструкції нежитлових приміщень в буд. № 89 по вул.Пасічній, що належать ТзОВ «Мефіда», під кафе-бар із влаштуванням віконних та дверного прорізів на головному фасаді будинку, згідно з поданою проектною документацією та дозволено завершити самовільно розпочату реконструкцію нежитлових приміщень в буд. № 89 на вул.Пасічній під кафе-бар з влаштуванням віконних та дверного прорізів на головному фасаді будинку. Господарським судом звернено увагу на п. 3 розпорядження Личаківської районної адміністрації від 16.10.07 № 902, яким позивача зобов’язано впродовж трьох місяців з дня прийняття розпорядження отримати в управлінні архітектури департаменту містобудування вихідні дані на проектування, а впродовж шести місяців з дня прийняття розпорядження через спеціалізовану ліцензовану організацію виготовити проектну документацію на реконструкцію приміщень, погодити її з органами санітарного та пожежного нагляду і подати матеріали на розгляд в управління архітектури департаменту/чи, містобудування. Завершити реконструкцію приміщень та здати в експлуатацію впродовж двох років з дня погодження проектної документації. На думку колегії вищевикладене відповідає вимогам п. 13 і п. 14 Положення «Про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові».

Водночас, колегія суддів наголошує, що вимоги проаналізованого господарським судом розпорядження № 902 від 16.10.07 були належним чином виконані, а питання самочинної реконструкції, яка здійснювалась позивачем були погоджені з уповноваженим органом. Зокрема, колегія звертає на угоду № 72, укладену 27.09.07 між Львівською міською радою в особі голови Личаківської районної адміністрації та ТзОВ «Мефіда»про погодження самочинного будівництва, відповідно до п.2.2.3 якої позивач перерахував 25 % від оціночної вартості самочинного будвівництва, що склало суму 4 862, 25 грн. на розвиток інфраструктури Личаківського району та ремонт житлового фонду. Крім того, 13.07.07 управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради було погоджено проектні пропозиції перепланування існуючих приміщень кафе-бару, розміщених у двох рівнях двоповерхової споруди на вул. Пасічній, 89-а з влаштуванням додаткового входу та вікон на головному фасаді, що підтверджується листом управління архітектури за вихідним № 3-13-16889/2401. Листом № 1868/01 від 12.07.07 підтверджується факт погодження проекту фахівцями санепідемстанції Личаківського району м. Львова. Відповідно ж до листа № 4/873 від 06.07.07 проект погоджено також Личаківським РВ м. Львова ГУ МНС України у Львівській області.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 26.03.08 у справі № 19/19 прийняте за неповного з’ясування судом обставин справи, з порушенням норм матеріального, посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, спростовують висновки, викладені у ньому, а відтак, відповідності до ст. 104 ГПК України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 25, 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд –

П О С Т А Н О В И В:

1.          Апеляційну скаргу задоволити.

2.          Рішення господарського суду Львівської області від 26.03.08 у справі № 19/19 скасувати.

3.          Прийняти нове рішення.

Позов задоволити. Зобов’язати ТзОВ «Надія Плюс»демонтувати самовільно збудовані елементи стіни, що розміщені навпроти головного фасаду приміщення, що належить ТзОВ «Мефіда», позначеного на поверховому плані цифрою VI/32.9.

4.          Судові витрати за розгляд спору в суді першої інстанції та розгляд апеляційної скарги Львівським апеляційним господарським судом покласти на відповідача.

5.          Господарському суду Львівської області видати наказ.

6.          Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

7.          Матеріали справи скеровуються до господарського суду Львівської області.

Головуючий-суддя Д.Новосад

Суддя О.Михалюк

Суддя Г.Мельник