ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 33/59

18.11.08

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом Національної академії Служби Безпеки України

до            Департаменту забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України

про           визнання недійсним договору № 184 від 27.12.2002 року та Додаткової угоди № 1/187 від 27.12.2002 року до Договору № 184 від 27.12.2002 року

За участю представників сторін:

від позивача: Лобода Г.Г., представник за довіреністю № 29/15-889 від 01.02.2008 року;

від відповідача: Ващук В.П., представник за довіреністю № 63-67 від 06.02.2008 року.

Дзіндобрий Ю.А., представник за довіреністю № 63-16 від 14.01.2008 року.

Бєляєв В.М. представник за довіреністю № 63-17 від 14.01.2008 року.

ВСТАНОВИВ:

Національна академія Служби Безпеки України звернулася до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Державної прикордонної служби України про визнання недійсним договору № 184 від 27.12.2002 року та Додаткової угоди № 1/187 від 27.12.2002 року до Договору № 184 від 27.12.2002 року .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.12.2002 року між Національною академією Служби Безпеки України та Державним комітетом у справах охорони державного кордону України був укладений договір про спільну діяльність № 184 від 27.12.2002 року, предметом якого є спільна діяльність щодо залучення інвестицій на будівництво житла для військовослужбовців та членів їх сімей, які мають право на отримання житла згідно з чинним законодавством, шляхом обміну житла в регіонах, перерозподілу обсягів інвестицій по регіонах України, з метою забезпечення житлом військовослужбовців Комітету, академії та членів їх сімей.

Водночас з договором, між тими ж сторонами, була укладена додаткова угода № 1/187 від 27.12.2002 року, яка конкретизувала положення цього договору. За вищеназваною Додатковою угодою (п. 2.1, 3.1.1, 3.1.2) Державний комітет у справах охорони державного кордону України зобов’язується передати Національній академії Служби Безпеки України довіреність та квоту на залучення інвестицій в розмірі 3 000 000 грн. з правом залучення нових інвесторів на вказану суму, шляхом укладення договорів поступки з інвесторами, які не виконують зобов’язань за інвестиційними договорами у межах квот, визначених для Держкомкордону та СБУ України.

На виконання своїх договірних зобов’язань Державним комітетом у справах охорони державного кордону України було видана довіреність № 13/1-1295-А від 27.12.2002 року, термін дії якої - 4(чотири) дні. Інша довіреність не надавалась. Будь-яких дій по залученню інвестицій на будівництво житла, для виконання своїх зобов’язань за договором № 184 від 27.12.2002 року та Додаткової угоди № 1/187 від 27.12.2002 року до Договору № 184 від 27.12.2002 року, Національна академія Служби Безпеки України не проводила.

В той же час Національною академією Служби Безпеки України та товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестжитлобуд»був укладений Договір № 137 від 25 вересня 2002 року про освоєння інвестицій на будівництво житла для військовослужбовців Служби Безпеки України. Служба Безпеки України самостійно залучила інвестицій на суму 3 000 000 грн., що підтверджується актом приймання-передачі векселів від 24.12.2002 року на вищезазначену суму, від УДП «Укрхімтрансаміак»до Національної академії Служби Безпеки України. У той же день вказані векселі були передані товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестжитлобуд». У договорі № 137 від 25.09.2002 року не міститься жодних зобов’язань Національної академії Служби Безпеки України перед Державним комітетом у справах охорони державного кордону України і немає жодних посилань на договір № 184 та додаткову угоду № 1/187. У договорі № 184 від 27.12.2002 року та Додаткової угоди № 1/187 від 27.12.2002 року до Договору № 184 від 27.12.2002 року також немає будь-яких посилань на укладений між Національною академією Служби Безпеки України та товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестжитлобуд»договір № 137 від 25 вересня 2002 року. Тобто, будь-якої необхідності в укладенні договору 184 від 27.12.2002 року та додаткової угоди № 1/187 від 27.12.2002 року до договору № 184 від 27.12.2002 року не було. На думку представника цей договір та додаткова угода є недійсними, а їх укладення призвело до відповідних негативних наслідків, таких як безпідставна передача 5 новозбудованих квартир Національною академією Служби Безпеки України Державному комітету у справах охорони державного кордону України. Представник позивача також вважає, що договір № 184 від 27.12.2002 року та Додаткова угода № 1/187 від 27.12.2002 року до Договору № 184 від 27.12.2002 року є такими, що суперечать вимогам діючого в Україні інвестиційного законодавства.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.01.2008 року порушено провадження у справі, присвоєно справі № 33/59 та призначено до розгляду на 12.02.2008 року.

У судове засідання 12.02.2008 року представники сторін з’явились. Представник відповідача зазначив, що організація відповідача, а саме Державна прикордонна служба України, ліквідована. Керуючись ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 26.02.2008 року у зв’язку з необхідністю витребування нових доказів. Суд також зобов'язав сторони виконати вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі № 33/59 від 22.01.2008 року.

У судове засідання 26.02.2008 року представники сторін з’явились, але вимоги ухвали суду від 12.02.2008 року не виконали. Керуючись ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 04.03.2008 року у зв’язку з необхідністю витребування нових доказів. Суд також повторно зобов'язав сторони виконати вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі № 33/59 від 22.01.2008 року та надати суду необхідні для розгляду справи документи.

04.03.2008 року у судове засідання з’явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з’явився, витребуваних судом документів не подав, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв, хоча про час і місце судових засідань був повідомлений належним чином. 03.03.2008 року через загальний відділ діловодства надійшло клопотання представника позивача про заміну неналежного відповідача його правонаступником Департаментом забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України. У судовому засіданні 04.03.2008 року, керуючись ст. 24, 25 Господарського процесуального кодексу України, суд задовольнив клопотання представника позивача про заміну відповідача Державної прикордонної служби України, його правонаступником Департаментом забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України. Враховуючи вищевикладене, суд відклав розгляд справи на 18.03.2008 року та зобов’язав представника позивача направити позовну заяву та додані до неї матеріали Департаменту забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України.

У судовому засіданні 18.03.2008 року представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд застосувати позовну давність та відмовити у позові про визнання недійсним договору № 184 від 27.12.2002 року та Додаткової угоди № 1/187 від 27.12.2002 року до Договору № 184 від 27.12.2002 року. Представник позивача подав заяву про продовження строку розгляду справи. Представник відповідача не заперечує проти продовження строку розгляду справи. Суд задовольнив клопотання представника позивача про продовження розгляду справи та оголосив перерву у судовому засіданні до 31.03.2008 року.

У судовому засіданні 31.03.2008 року представник позивача заявив клопотання про долучення додаткових доказів по справі. Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України судом оголошується перерва до 14.04.2008 року.

У судовому засіданні 14.04.2008 року представник позивача подав клопотання про витребування з Вишгородського бюро технічної інвентаризації та Луцького бюро технічної інвентаризації доказів, які засвідчували би факт приватизації квартир за адресами в м. Вишгород по вул. Київська, 4 та в м. Луцьк по вул. Конякіна,14. Представник відповідача проти клопотання представника позивача про витребування доказів не заперечував. Суд задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів. Розгляд справи було відкладено на 20.05.2008 року.

У судове засідання 20.05.2008 року представники сторін з’явились, але до відділу діловодства від Вишгородського БТІ надійшли документи про право власності на кв. № 122 по вул. Київській, 4 в м. Вишгород. Документи по інших квартирах не надійшли. Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України судом приймається ухвала про відкладення розгляду справи на 09.06.2008 року для отримання відповідей з Вишгородського та Луцького БТІ.

У судове засідання 09.06.2008 року представник відповідача не з’явився, вимоги ухвали суду не виконав, але через відділ діловодства подав клопотання про відкладення судового засідання у зв'язку з перебуванням у відпустці та неможливістю заміни представника відповідача. Представник позивача проти клопотання не заперечував. Ухвалою суду розгляд справи було відкладено на 14.07.2008 року.

У судове засідання 14.07.2008 року з’явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з’явився, вимоги ухвали суду не виконав, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв, хоча про час і місце судових засідань був повідомлений належним чином. Враховуючи те, що відсутність представника відповідача перешкоджає розгляду справи по суті, керуючись ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв ухвалу про відкладення розгляду справи на 09.09.2008 року.

У судове засідання 09.09.2008 року з’явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з’явився, але через загальний відділ діловодства подав клопотання про відкладення розгляду справи. Враховуючи клопотання представника позивача та керуючись ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв ухвалу про відкладення розгляду справи на 13.10.2008 року.

У судове засідання 13.10.2008 року з’явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з’явився, але через загальний відділ діловодства подав клопотання про відкладення розгляду справи. Враховуючи клопотання представника позивача та керуючись ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв ухвалу про відкладення розгляду справи на 03.11.2008 року.

У судовому засіданні 03.11.2008 року представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити повністю. Представник відповідача заперечив позовні вимоги та просив у позові відмовити повністю, застосувавши строки позовної давності. Відповідно ст.. 77 Господарського процесуального кодексу України судом оголошена перерва до 18.11.2008 року для оцінки та дослідження доказів.

У судовому засіданні 18.11.2008 року судом, за згодою сторін, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та враховуючи той факт, що відповідачем подана заява про застосування строків позовної давності суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

27.12.2002 року між Національною академією Служби Безпеки України та Державним комітетом у справах охорони державного кордону України був укладений договір про спільну діяльність № 184 від 27.12.2002 року, предметом якого є спільна діяльність щодо залучення інвестицій на будівництво житла для військовослужбовців та членів їх сімей, які мають право на отримання житла згідно з чинним законодавством, шляхом обміну житла в регіонах, перерозподілу обсягів інвестицій по регіонах України, з метою забезпечення житлом військовослужбовців Комітету, академії та членів їх сімей.

Водночас з договором, між тими ж сторонами, була укладена додаткова угода № 1/187 від 27.12.2002 року, яка конкретизувала положення цього договору. За вищеназваною Додатковою угодою (п. 2.1, 3.1.1, 3.1.2) Державний комітет у справах охорони державного кордону України зобов’язується передати Національній академії Служби Безпеки України довіреність та квоту на залучення інвестицій в розмірі 3 000 000 грн. з правом залучення нових інвесторів на вказану суму, шляхом укладення договорів поступки з інвесторами, які не виконують зобов’язань за інвестиційними договорами у межах квот, визначених для Держкомкордону та СБУ України.

На виконання своїх договірних зобов’язань Державним комітетом у справах охорони державного кордону України було видана довіреність № 13/1-1295-А від 27.12.2002 року, термін дії якої - 4(чотири) дні. Іншого доручення не надавалось

Отже, правовідносини між сторонами щодо виконання виконання умов договору виникли та існували з 2002 року.

В той же час Національною академією Служби Безпеки України та товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестжитлобуд»був укладений Договір № 137 від 25 вересня 2002 року про освоєння інвестицій на будівництво житла для військовослужбовців Служби Безпеки України. Служба Безпеки України самостійно залучила інвестицій на суму 3 000 000 грн., що підтверджується актом приймання-передачі векселів від 24.12.2002 року на вищезазначену суму, від УДП «Укрхімтрансаміак»до Національної академії Служби Безпеки України. Вказані векселі були передані товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестжитлобуд». У договорі № 137 від 25.09.2002 року не міститься жодних зобов’язань Національної академії Служби Безпеки України перед Державним комітетом у справах охорони державного кордону України і немає жодних посилань на договір № 184 та додаткову угоду № 1/187. У договорі № 184 від 27.12.2002 року та Додаткової угоди № 1/187 від 27.12.2002 року до Договору № 184 від 27.12.2002 року також немає будь-яких посилань на укладений між Національною академією Служби Безпеки України та товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестжитлобуд»договір № 137 від 25 вересня 2002 року

Згідно п. 7 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України до позовів про визнання заперечуваного правочину недійсним і про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, право на предявлення яких виникло до 01 січня 2004 р., застосовується позовна давність, встановлена для відповідних позовів законодавством, що діяло раніше

Представник позивача подав до суду клопотання з проханням про встановлення позовної давності та початку перебігу позовної давності в порядку ст.ст. 256-261 Цивільного кодексу України та ст. 223 Господарського кодексу України, у якому початком перебігу позовної давності вважає 01.01.2006 року, відповідно до п. 2.1 договору про спільну діяльність № 184 від 27.12.2002 року. Суд не погоджується з клопотанням представника позивача про застосування перебігу строку позовної давності з 01.01.2006 року відповідно до п. 2.1 договору про спільну діяльність № 184 від 27.12.2002 року, оскільки відповідно до ст. 59 ЦК УРСР угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення.

Відповідно до ст. 71 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

27.12.2002 року між Національною академією Служби Безпеки України та Державним комітетом у справах охорони державного кордону України був укладений договір про спільну діяльність № 184 від 27.12.2002 року та додаткова угода до нього № 1/187 від 27.12.2002 року.

Отже, з огляду на зазначені положення, оскільки строк перебігу позовної давності почався 27 грудня 2002 року, тому закінчився 27 грудня 2005 року.

Оскільки, строк позовної давності сплив 25.12.2005 р., а відповідно до п. 7 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, в такому випадку повинні застосовуватися положення Цивільного кодексу УРСР про позовну давність.

Відповідно до ст. 75 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.

Згідно ст. 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред’явлення позову є підставою для відмови в позові.

Як вбачається з вхідної дати, позовна заява надійшла до суду 14.12.2007 року, тобто після закінчення трирічного строку.

Таким чином, як вбачається з позовної заяви, відзиву на позовну заяву, позивачем пропущено строк в межах якого він може звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Обґрунтованого клопотання про поновлення строків позовної давності не подано, тому суд відмовляє позивачеві в задоволенні його позовних вимог.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу при відмові в позові покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 та ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                             С.М.Мудрий