СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01"
липня 2008 р.

14:00

Справа
№  3/116/08

За
позовом:                     Приватного підприємця
ОСОБА_1

АДРЕСА_1

До
1-відповідача:            Новобузької районної державної
адміністрації Миколаївської області

55600,
м. Новий Буг, вул. Гребеннікова, 1

До
2-відповідача:           Регіонального управління департаменту
контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів Державної податкової адміністрації у Миколаївської області

54001,
м. Миколаїв, вул. Ні кольська, 47

3-тя
особа без

самостійних
вимог на

стороні
позивача:           Сільськогосподарський виробничий
кооператив “Агрофірма “Варт”

АДРЕСА_1

Про визнання противоправною
бездіяльність Новобузької райдержадміністрації,

противоправними
дії  Регіональне управління департаменту
контролю за виробництвом

та
обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Державної податкової

адміністрації
у Миколаївської області. Зобов'язання 1-відповідача визначити, до якої

сільської ради
відноситься земельна ділянка. Зобов'язання 2-відповідача видати

позивачу
ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Суддя Смородінова О.Г.

Секретар
судового засідання Вязовський М.А.

П Р Е Д С Т А В Н И К
И:

Від позивача : ОСОБА_2,
за дорученням;

Від 1 відповідача: Ярош
О.Я., за дорученням;

Від 2 відповідача:
Скакодуб Н.М. за дорученням;

Від 3 особи: не з'явився

СУТЬ
СПОРУ:

Позивач
звернувся до суду з позовом : визнати противоправною бездіяльність відповідача
1 щодо невизначення сільської ради до якої відноситься земельна ділянка на якій
розташовано кафе “VIP” ; визнати противоправними дії відповідача 2 стосовно
відмови у видачі ліцензії; Зобов'язати відповідача 1 визначити до якої
сільської ради відноситься земельна ділянка на якій розташовано кафе “VIP”,
належне СВК “Агрофірма “Варт”; Зобов'язати відповідача 2 видати ліцензію на
право роздрібної торгівлі  в кафе “VIP”.

1-відповідач
вважає позовні вимоги безпідставними з тих підстав, що
райдержадміністрацією  не вирішувалось
питання щодо підприємницької діяльності ОСОБА_1, крім того таких звернень не
надходило. Крім того, згідно плану землекористування Новобузького району,
затвердженого у 1981 р. об'єкт розміщений на земельній ділянці, яка знаходиться
за межами території м. Новий Буг і була виділена із земель запасу Новобузького
району.

2-відповідач теж надав свої письмові
заперечення, просить в задоволенні позову приватного підприємця відмовити
повністю, та зазначає що видача ліцензії здійснюється тільки за умови
фактичного надходження ј частини встановленої річної плати за ліцензію до
відповідного бюджету, яке перевіряється уповноваженою на видачу ліцензії особою
на підставі поданої заявником копії платіжного доручення та довідки
відповідного фінансового органу про фактичне надходження коштів до бюджету.

Згідно з заявою ПП ОСОБА_1 та доданих
до неї документів місце торгівлі знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Заявником не
надано було відповідних документів, що зазначене місце торгівлі знаходиться на
території села або селища.

Відповідно до квитанції банку № 276
від 22.02.2008 р. та довідки Новобузької МДПІ за № 387/10/19 від 26.02.2008 р.,
ПП ОСОБА_1. сплачено плату за ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними
напоями на рахунок місцевого бюджету м. Новий Буг 250,00 грн. Таким чином, до
відповідного бюджету не надійшло ј частини встановленої річної плати за
ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

В судовому засіданні 01.07.08 р. було
оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Ознайомившись з матеріалами справи,
вислухавши представників сторін, суд-

встановив:

В зв'язку з закінченням строку дії
зазначеної ліцензії, 19 лютого 2008р. ПП ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до
регіонального управління департаменту контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Державної податкової
адміністрації у Миколаївської області (надалі 2-Відповідач) із заявою про
видачу нової ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями в
сільський місцевості за місцем торгівлі (згідно договору оренди приміщення) -в кафе
“VIP”, належному СВК “Агрофірма “Варт” розміщеному на земельній ділянці за
межами населеного пункту за адресою:АДРЕСА_1 В підтвердження того, що об'єкт
торгівлі знаходиться  за межами
населеного пункту, позивач додав належним чином завірену копію рішення
Новобузького районного суду від 09.06.2004 року. Але 2-відповідачем приватному
підприємцю було відмовлено у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями, оскільки заявником не надано відповідних документів, що
зазначене місце торгівлі знаходиться на території села або селища. Крім
того,  квитанція банку № 276 від
22.02.2008 р. та довідки Новобузької МДПІ за № 387/10/19 від 26.02.2008 р., ПП
ОСОБА_1. сплачено плату за ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями
на рахунок місцевого бюджету м. Новий Буг 250,00 грн. Таким чином, до
відповідного бюджету не надійшло ј частини встановленої річної плати за
ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Та як стверджує позивач, він
неодноразово звертався до Новобузької районної державної адміністрації (надалі
1-відповідач), але жодної відповіді не отримав щодо  визначення до якої сільської Ради відноситься
земельна ділянка, де розташований об'єкт
торгівлі. На звернення до Органу податкової служби, з проханням куди
слід перерахувати кошти у даному випадку, була отримана відповідь від
16.02.2007 р. за № 293/10/19 з банківськими реквізитами, де Одержувачем вказано
місцевий бюджет м. Новий Буг, куди й були позивачем перерахувані кошти для
отримання ліцензії в 2007 р. на 2008 р.

Позивач зазначає, що рішенням суду
від 09.06.2004р. встановлено, що земельна ділянка, на якій знаходиться місце
торгівлі, розташована за межами території міста Новий Буг, тобто в сільській
місцевості тому вважає відмову в видачі ліцензії неправомірною.

В судовому засіданні позивач не зміг
довести суду чи є місцевість на якій розташовано місце торгівлі селом чи
селищем. При цьому позивач наполягає на тому, що це сільська місцевість.

Відповідач -2 наполягає на тому, що
згідно заяви ПП ОСОБА_1 та доданих до неї документів місце торгівлі знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Заявником не надано було відповідних документів, що
зазначене місце торгівлі знаходиться на території села або селища.

Відповідно до квитанції банку № 276
від 22.02.2008 р. та довідки Ново бузької МДПІ за № 387/10/19 від 26.02.2008
р., ПП ОСОБА_1. сплачено плату за ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними
напоями на рахунок місцевого бюджету м. Новий Буг лише 250,00 грн.

Суд дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з
наступного.

Відповідно
до ч.7 ст. 15 Закону України № 481 від 19.12.1995 року "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі -закон № 481) щорічна плата
за ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями на кожне місце торгівлі
становить 8000 грн. на кожний окремий, зазначений в ліцензії електронний
контрольно-касовий апарат (книга обліку розрахункових операцій), що знаходиться
на місці торгівлі, а на території сіл і селищ, за винятком тих, що
знаходяться у межах території міст - 500 грн. на роздрібну торгівлю
алкогольними напоями на кожний окремий, зазначений в ліцензії електронний
контрольно-касовий апарат (книга обліку розрахункових операцій). В ч. 8 ст. 15
Закону № 481 зазначено, що плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями справляється щоквартально рівними частками і зараховується
до бюджету згідно з чинним законодавством.

Згідно
пункту 34 Постанови Кабінету Міністрів України від 13.05.1996 року № 493
"Про тимчасовий порядок видачі ліцензії на право імпорту, експорту,
оптової торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями
та тютюновими виробам і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими
виробами" видача ліцензій здійснюється тільки за умови фактичного
надходження 1/4 частини встановленої річної плати за ліцензію до відповідного
бюджету, яке перевіряється уповноваженою на видачу ліцензії особою на підставі
поданої заявником копії платіжного доручення (з відміткою банку про сплату), та
довідки відповідного фінансового органу про фактичне надходження коштів до
бюджету.

Відповідно
до ч. 14 ст. 15 Закону № 481 - ліцензія або рішення про відмову у її видачі
видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання зазначених у
цьому законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути
вказана підстава для відмови.

З документів наданих приватним
підприємцем ОСОБА_1(в яких адреса місця торгівлі зазначена - АДРЕСА_1 та
відповідних документів фінансових органів, вбачається, що кошти за ліцензію на
право роздрібної торгівлі алкогольними напоями в розмірі 250,00 грн. надійшли
на рахунок місцевого бюджету сільської ради).

Посвідчення № 18 від 19.02.2007 р.
видане Новобузькою міською радою про дозвіл на розміщення свідчить про те, що
земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту.

В судовому засіданні було оглянуто
оригінал ліцензії Серія НОМЕР_1 від 23.02.2007 р., яку було в 2007 році видано
позивачу на тих же підставах з якими звернувся останній до відповідача у 2008
році.

Крім
того, суд зауважує на тому, що 31.10.2006 р. по справі № 15/409/06 вже було
прийнято аналогічну постанову по спірному об'єкту, але відповідачі не провели
ніяких заходів щодо визначення до якої сільської ради відноситься земельна
ділянка, на якій розташовано кафе “VIP”, належне СВК «Агрофірма «Варт».

Отже, беручи до уваги вищенаведене та
той факт, що торгівельна діяльність позивача в кафе яке розміщено на земельній
ділянці за межами населеного пункту, що підтверджується рішенням Новобузького
районного суду від 09.06.04р. хоча й досі адреса кафе “VIP” значиться поАДРЕСА_1,
суд дійшов висновку про правомірність вимоги позивача щодо видачі йому ліцензії
на право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями в сільській місцевості за місцем торгівлі в кафе
“VIP”, визнання противоправною бездіяльність 1-відповідача щодо не визначення
сільської ради до якої відноситься земельна ділянка на якій розташоване кафе
“VIP” та визнання противоправними дії 2-відповідача стосовно відмови у видачі
ліцензії.

Таким чином, керуючись ст. 160,
ст.ст. 162,163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити в повному обсязі.

2.
Визнання противоправною бездіяльність Новобузької райдержадміністрації, щодо не
визначення сільської ради до якої відноситься земельна ділянка на якій
розташоване кафе ».

3.
Визнати противоправними дії Регіонального управління департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів
Державної податкової адміністрації у Миколаївської області стосовно відмови у
видачі ліцензії.

4.  Зобов'язати Новобузьку райдержадміністрацію
визначити, до якої сільської ради відноситься земельна ділянка, на якій
розташовано кафе “VIP”, належне СВК «Агрофірма «Варт».

5. Зобов'язати Регіонального
управління департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів Державної податкової адміністрації у Миколаївської
області видати приватному підприємцю ОСОБА_1 ліцензію на право роздрібної
торгівлі алкогольними напоями в сільській місцевості за місцем торгівлі в кафе
«VIP».

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої
інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У
разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про
апеляційне оскарження рішення  суду  першої
інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається
протягом  десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення
строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя

О.Г.
Смородінова