ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 51/65

22.08.08

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Король А.М. –пред. за довірен.

від відповідача: Байдик М.П. –пред. за довірен.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 528 904,2 грн., з яких: 287 342,50 грн. –інфляційні нарахування, 36 517,60 грн. –3% річних та 205 044,10 грн. –збитки у вигляді неодержаного прибутку. Позовні вимоги обґрунтовані простроченням виконання відповідачем своїх зобов’язань за договором оренди від 27.03.06 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.07.08 р. порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 14.07.08 р. за участю представників сторін, яких зобов’язано надати суду певні документи.

Позивач у судовому засіданні 23.06.08р. підтримав заявлені позовні вимоги.

У зв`язку з неналежним виконанням сторонами вимог суду і неявкою у призначене судом засідання представника відповідача, ухвалою господарського суду міста Києва від 14.07.08р. розгляд справи був відкладений на 30.07.08р.

Представник відповідача в судовому засідання 30.07.08р. заперечив проти заявлених позовних вимог та зазначив про неможливість своєчасного виконання своїх зобов’язань, у зв’язку з відсутністю погодженого розміру грошового зобов’язання, розрахунку розміру на відшкодування витрат сільськогосподарського виробництва та рахунку на оплату. Враховуючи зазначені обставини, представник відповідача також не погодився із застосуванням до нього відповідних санкцій, які, зокрема, на його думку невірно нараховані. Крім того, звертає увагу суду на той факт, що чинним законодавством України не передбачено можливості відшкодування упущеної вигоди землевласника внаслідок прострочення землекористувачем відшкодування витрат сільськогосподарського виробництва.

У судовому засіданні 30.07.08р. судом, відповідно до ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 22.08.08р.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 22.08.08р. за згодою представників сторін судом оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

27.03.2006 року між сторонами було укладено договір оренди землі, за умовами якого Черкаська міська рада на підставі рішення від 24.03.2006 року № 9-318 надала, а Приватне підприємство «ЮАЛ» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку площею 79966 кв.м., що розташована у м.Черкаси по вул. 30-річчя Перемоги, 39 під розташування та подальшу експлуатацію складів (модулів) непродовольчих товарів.

Згідно з п. 1.1 зазначеного договору вказана земельна ділянка надана відповідачу під розташування та подальшу експлуатацію складів (модулі) непродовольчих товарів.

Відповідно до п. 6.2 зазначеного договору однією з умов надання земельної ділянки є, зокрема, відшкодування відповідачем до 24.05.2006р. втрат сільськогосподарського виробництва (рілля).

29.01.08р. відповідачем були відшкодовані втрати сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва у розмірі 929 911 грн. 00 коп., що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача та довідкою Управління Державного казначейства у м. Черкаси Головного управління Державного казначейства України у Черкаській області від 06.06.2008 року № 770/02-17 ( у матеріалах справи).

У судовому засіданні 22.08.08р. представник позивача пояснив суду, що вказаний розмір втрат був доведений до відповідача в усній формі під час його розмови в січні 2008 року з міським головою м. Черкаси. Наведена обставина також підтверджена представником відповідача.

Вважаючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов’язання за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 36 517 грн. 60 коп. та інфляційні нарахування у розмірі 287 342 грн. 50 коп. за період з 24.05.2006 року по 29.01.2008 року, а також 205044,10 грн. збитків у вигляд і неодержаного доходу. При цьому суду представлено договори банківського вкладу № 13/Ю-06 від 16.03.2006 року, № 79/6 від 23.03.2007 року, додаткову угоду № 1 від 28.09.2007 року, № 2 від 17.12.2007 року та № 3 від 27.02.2008 року.

Нормативно обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на ст. 625 ЦК України та зазначає, що виконання обов’язку боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, покладено на нього законом і має виконуватися незалежно від того, чи передбачений такий обов’язок договором. Обґрунтовуючи свою вимогу про стягнення з відповідача понесених збитків у вигляді неотриманих відсотків, позивач вказує, що у зв’язку із несвоєчасною оплатою відповідачем втрат сільськогосподарського виробництва, його було позбавлено можливості скористатися наданим йому ст. 70 Закону України «Про місцеве самоврядування»правом розмістити кошти у відповідних банках та отримати відсотки від їх доходів відповідно до закону із зарахуванням їх до доходної частини відповідно до місцевого бюджету.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 224 ГК України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в тому числі, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст. 623 ЦК України.

Таким чином, упущенною вигодою є ті втрати, яких зазнала особа внаслідок порушення цивільного права та інтересу. Можливість використання відшкодування збитків як спосіб захисту порушених прав виникає з самого факту невиконання обов`язку, порушення цивільних прав.

Обов’язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв’язку між діями особи та збитками, які складають об’єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Згідно зі статтею 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Зважаючи на те, що однією з умов надання відповідачу в користування земельної ділянки було відшкодування останнім втрат сільськогосподарського виробництва, яке є лише складовою частиною процедури відведення земельних ділянок, суд вважає, що фактично на позивача було покладено обов’язок погодити механізм визначення вказаних втрат, відповідно до вимог Постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.97 р. N 1279 "Про розміри та Порядок визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню" та довести його до відома ПП «ЮАЛ», оскільки виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Оскільки розмір втрат сільськогосподарського виробництва був наданий позивачем відповідачеві лише в січні 2008 року, суд вважає, що у даному випадку невиконання зобов`язання у строк, обумовлений п. 6.2 договору, сталося не з вини відповідача, а отже - відсутні всі елементи складу цивільного правопорушення, як необхідної умови для покладення на відповідача цивільної правової відповідальності.

Враховуючи вищезазначене, суд визнає заявлені позовні вимоги необґрунтованими і відмовляє у їх задоволені.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд міста Києва, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Дата підписання 01.09.08р.

Суддя                                                                                          Пригунова А.Б.