ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" вересня 2008 р.

Справа № 22/122-08-2879

За позовом: Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт";

до відповідачів: 1) Другої державної виконавчої служби у Приморському районному управлінні юстиції м. Одеси;

2) Головного управління Державного казначейства України в Одеській області;

про стягнення 35752,61 грн.;

Суддя Торчинська Л.О.

Представники:

Від позивача: Цейкоті О.Л. - за довіреністю №020п/7-6 від 04.01.2008р.

Від 1- го відповідача Другої державної виконавчої служби у Приморському районному управлінні юстиції м. Одеси: Переверзова К.В. - за довіреністю № б/н від 19.05.2008р.

Від 2 - го відповідача Головного управління Державного казначейства України в Одеській області: -не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство «Одеський морський торгівельний порт»звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідачів основної суми боргу з урахуванням інфляції у розмірі 35752,61 грн. та трьох відсотків річних за весь період користування чужими грошовими коштами у розмірі 1416,95 грн.

Свої позовні вимоги позивач ґрунтує на неправомірному стягненні відповідачем Другою державною виконавчою службою у Приморському районному управлінні юстиції м. Одеси виконавчого збору у сумі 23910,63 грн., оскільки господарським судом Одеської області від 18.12.2006 постанову відділу ДВС від 29.09.2006 № В -13/810 в частині виведення в окреме провадження постанови про стягнення виконавчого збору та постанову від 09.08.2006 про стягнення з боржника виконавчого збору скасовано. Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.08.2007 постанову господарського суду Одеської області від 18.12.2006, в частині зазначених вимог, залишено без змін. На підставі викладеного позивач вважає, що відповідач Друга державна виконавча служба у Приморському районному управлінні юстиції м. Одеси повинен повернути стягнутий виконавчий збір та відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами відповідач зобов'язаний сплатити відсотки, які передбачені статтею 625 ЦК України.

Під час розгляду даної справи 22.08.2008 позивачем надано до суду заяву про уточнення та доповнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача Другої державної виконавчої служби у Приморському районному управлінні юстиції м. Одеси суму боргу у розмірі 35752,61 грн. і витрати пов'язані зі сплатою державного мита і на ІТЗ судового процесу. Зобов'язати відповідача Головне управління Державного казначейства України в Одеській області перерахувати не обґрунтовано одержану і утриману суму боргу з ДП ОСРЗ «Україна»у розмірі 35752,61 грн. на користь ДП «ОМТП».

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача Другої державної виконавчої служби у Приморському районному управлінні юстиції м. Одеси позовну заяву Державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт»не визнав. Вважає Другий відділ ДВС Приморського районного управління юстиції м. Одеси неналежним відповідачем, а вимоги позивача в частині вимог пред'явлених до відділу ДВС такими, що не підлягають задоволенню. Свої твердження відповідач ґрунтує на тому, що оскільки виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій є коштами Державного бюджету України, вони перераховані до державного бюджету, то і поверненню підлягають з Державного бюджету України у порядку, встановленому Порядком повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 10.12.2002 № 226 та зареєстрованого Міністерством юстиції України 25.12.2002 за № 1000/1288.

Представник відповідача Головного управління Державного казначейства України в Одеській області позовну заяву Державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт»не визнав, посилаючись на те, що позивачем не було здійснено заходів, передбачених Порядком повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, тому не було підстав для повернення позивачу коштів.

Заслухавши представників позивача та відповідачів, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

З 13.07.2006 на примусовому виконанні у відділі ДВС знаходилось виконавче провадження про стягнення з ДП «Одеський судоремонтний завод «Україна»на користь Управління пенсійного фонду

України в Приморському районі м. Одеси суми боргу у розмірі 239106,25 грн. Після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження»(далі - Закон) надано боржнику строк для добровільного виконання рішення до 20.07.2006 та роз'яснено наслідки його невиконання. В зазначений строк боржником рішення виконано не було, в зв'язку з чим, 20.07.2006, відповідно до вимог статті 46 Закону, державним виконавцем винесено постанову № В-13/743 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 23910,63 грн.

29.09.2006 виконавче провадження було закінчено відповідно до пункту 8 статті 37 Закону та постановлено винести в окреме виконавче провадження постанову про стягнення виконавчого збору.

01.03.2007, після спливу строку на добровільне виконання, боржником було перераховано кошти у сумі 1833793,77 грн., з яких 23910,63 грн. стягнуто у рахунок погашення виконавчого збору та перераховано на користь держави.

Постановою господарського суду Одеської області від 01.12.2006 скасовано постанову відділу ДВС від 29.09.2006 № В -13/743 в частині виведення в окреме провадження постанови про стягнення виконавчого збору. Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.08.2007 постанову Господарського суду Одеської області від 01.12.2006, залишено без змін.

Зважаючи, що постанову, по якій кошти були перераховані, скасовано, перераховані кошти підлягають поверненню з Державного бюджету України у порядку, встановленому Порядком повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 10.12.2002 № 226 та зареєстрованого Міністерством юстиції України 25.12.2002 за№ 1000/1288.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 25, 50 Бюджетного кодексу України, статті 31 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету, безспірне списання таких коштів здійснюється органами Державного казначейства України. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з Другого відділу ДВС Приморського районного управління юстиції м. Одеси суми боргу є такими, що не підлягають задоволення, оскільки законом повернення коштів покладено саме на органи державного казначейства України.

Також судом встановлено, що відповідно до частини 1 пункту 5 розділу 1 Порядку № 226 повернення помилково або надмірно зарахованих до бюджету податків (зборів) та інших доходів бюджетів здійснюється за заявою платника та поданням органів, які повинні забезпечувати надходження платежів до бюджету та за якими згідно із законом закріплено контроль за справлянням (стягненням) платежів до бюджету.

Позивач ґрунтує свої вимоги стосовно стягнення інфляції та відсотків на положеннях статті 625 ЦК України. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Як вбачається з зазначеної статті наслідки виникають внаслідок невиконання сторонами зобов'язання. Відповідно до частини 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

ДП «Одеський морський торгівельний порт»до відділу ДВС з заявою про повернення помилково зарахованих до бюджету коштів не зверталося, тому можна зробити висновок, що між позивачем та відділом ДВС не виникли зобов'язання по поверненню коштів, тому відповідно є неможливим настання наслідків передбачених статтями 536, 625 ЦК України, тому у суду немає підстав для задоволення зазначених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.В позові відмовити повністю.

Рішення суду набуває законної сили в порядку ст.85 ГПК України.

Рішення підписано 25.09.2008р.

Суддя Торчинська Л.О.