СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВВВ, 3а. Тел. 55-17-32
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.08
Справа № 2/21пд.

За позовом Антрацитівської міської ради,
м. Антрацит Луганської області

до  1 відповідача - Приватного підприємця
-ОСОБА_1, м. Антрацит Луганської області

2 відповідача -Відділу
культури у справах сім'ї та молоді Антрацитівської міської ради, м.
Антрацит Луганської області

про  визнання договору оренди недійсним та
усунення перешкод у користуванні майном.

Суддя Седляр
О.О.,

при секретарі
судового засідання Токінової В.А.,

за участю
представників сторін:

від позивача
-  Земледенко С.С., дов. від 08.01.08 № 01-1/3,

від 1
відповідача -ОСОБА_1,
підприємець,

від 2
відповідача -Козлова О.С.,
начальник відділу (після закінчення перерви не прибув),

розглянувши
матеріали справи,

в с т а н о в и в:

Відповідно до
вимог ст. 75 ГПК України у засіданні суду було оголошено перерву з 06.05.08 до
16.05.08.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про:

- визнання
недійсним договору оренди від 08.09.03 б/н, укладений між відділом у справах
сім'ї та молоді Антрацитівської міської ради та ПП ОСОБА_1

- зобов'язання
ПП ОСОБА_1. звільнити приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1

1 відповідач
відзив на позовну заяву не надав.

Клопотанням від
15.04.08 просить застосувати до позовних вимог позивача позовну давність та
відмовити у задоволенні позову.

2 відповідач відзив на позовну заяву
не надав.

Розглянувши
матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд прийшов до наступного.

Між Відділом у
справах сім'ї та молоді та Приватним підприємцем ОСОБА_1 укладено договір оренди
нежитлового приміщення від 08.09.03 б/н.

Об'єкт оренди
за даним договором:  нежитлове приміщення
загальною площею 81 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1

Строк дії
даного договору до 2013 року.

Позивач вважає,
що даний договір укладено у порушення вимог законодавства та має бути визнаний
недійсним з огляду на наступне:

- відділ у
справах сім'ї та молоді Антрацитівської міської ради, як балансоутримувач не
мав повноважень щодо надання нежитлового приміщення в оренду та дозволу на
укладання даного договору від Антрацитівської міської ради не отримував, тому,
на думку позивача, договір підписано не уповноваженою особою;

- спірний
договір не передбачає виплату орендної плати за користування майно, що
протирічить вимогам ст. 759 Цивільного кодексу України;

- у  спірному договору не визначені істотні умови
договору: орендна плата, порядок використання амортизаційних відрахувань,
відповідальність сторін, страхування взятого в оренду майна;

- акт
приймання-передавання від 08.09.03 підписано відділом у справах сім'ї та
молоді, що протирічить вимогам ст. 761 Цивільного кодексу України, відповідно
до якої право передавання майна має власник;

-  1 відповідач зробив поліпшення майна без
згоди Антрацитівської міської ради, що підтверджується довідкою головного спеціаліста
з питань комунальної власності ;

- позивач
вважає, що орендар здійснює нецільове використання спірного нежитлового
приміщення, що протирічить головному завданню відділу - організації
оздоровлення відпочинку та вільного часу дітей та молоді, сприяння їх фізичному
та духовному розвитку.

У зв'язку з цим
він звернувся до суду з даним позовом  та
просить визнати недійсним договір оренди від 08.09.03 б/н, з посиланням на
вимоги ст.ст. 215, 387 Цивільного кодексу України.

Відповідачі
відзиви на позовну заяву не надали.

Оцінивши доводи
сторін у їх сукупності суд вважає позовні вимоги такими що не підлягають
задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до
вимог ст. 257 Цивільного кодексу України передбачено загальний строк позовної
давності для звернення позивача з позовом до суду тривалістю у три роки.
Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків,
встановлених статтями 253-255 Цивільного кодексу України.

Пунктом 1
статті 261 Цивільного кодексу України зазначено, що початок перебігу строку
позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла
довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З матеріалів
справи вбачається, що позивач просить визнати недійсним договір оренди від
08.09.03 б/н, укладений відділом у справах сім'ї та молоді та Приватним
підприємцем ОСОБА_1, звернувшись до господарського суду 14.03.08, тобто поза
межами 3 річного строку позовної давності.

Пунктом 3
статтею 267 Цивільного кодексу передбачено, що позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач
згідно клопотання від 15.04.08 б/н просить суд застосувати до позивача строк
позовної давності.

Посилання
позивача на те, що про порушення свого права він дізнався лише при перевірці у
березні 2006 року, судом не приймається до уваги, оскільки ним не доведено
поважності причин того, що він раніш не міг довідатися  про порушення свого права.

Пунктом 4 ст.
267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови.

Разом з тим,
щодо суті позовних вимог, то  слід
зазначити наступне.

Відповідно до
ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона
повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст.
215 Цивільного кодексу України передбачено, якщо  недійсність
правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша
заінтересована  особа  заперечує
його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Так, позивачем
у справі про визнання правочину недійсним, окрім сторони за таким правочином,
може бути особа, права та охоронювані законом інтереси якої порушує оспорюваний
правочин.

Позивачем не
наведено яким чином зазначені ним, як підстави позову, обставини порушили його
права, як власника нежитлового приміщення.

Відповідно до
ст.85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні за
згодою присутніх у судовому засіданні представників сторін оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.  44, 49,
82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1.          У задоволенні позовних вимог
відмовити.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення
підписано 21.05.08.

Суддя

О.О.Седляр