ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2008 р.

№ 32/259

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Борденюк Є.М. (головуючий),

Харченка В.М.,

Гончарука П.А.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні у м. Києві

за участю представника

відповідача: Сосенка В.М.

касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Фінексбанк"

на рішення

від 11.06.2008

господарського суду

міста Києва

у справі

№ 32/259

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська транспортна спілка"

до

Відкритого акціонерного товариства "Фінексбанк"

про

примусове виконання умов договору та стягнення пені

В судове засідання представник позивача не з’явився, про час і місце слухання справи сторони були повідомлені належним чином.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2008 року товариство з обмеженою відповідальністю "Українська транспортна спілка" звернулося з позовом до відкритого акціонерного товариства "Фінексбанк" про зобов’язання відповідача виконати в натурі умови договору банківського рахунку від 22.11.2006 щодо перерахування належних позивачу грошових коштів у розмірі 10147894,71 грн. та стягнення 243174,34 грн. пені.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.06.2008 у справі № 32/259 позов задоволено частково. Зобов’язано ВАТ "Фінексбанк" виконати умови договору банківського рахунку від 22.11.2006 в натурі та перерахувати грошові кошти ТзОВ "Українська транспортна спілка" у розмірі 10147824,21 грн. з поточного рахунку у ВАТ "Фінексбанк" на поточний рахунок ВАТ "Енергобанк" на підставі платіжних доручень ТзОВ "Українська транспортна спілка". Стягнено з ВАТ "Фінексбанк" на користь ТзОВ "Українська транспортна спілка" 243174,34 грн. пені. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційному порядку зазначене рішення не переглядалось.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 11.06.2008. Скарга мотивована тим, що рішення господарського суду прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема, ст.ст. 22, 64, 75 ГПК України, ст. 1047 ЦК України, ст.ст. 59, 64 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ст.ст. 5, 7 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом".

Відзиву на касаційну скаргу позивач до Вищого господарського суду України не надіслав.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Вищого господарського суду України знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

До такого висновку суд дійшов на підставі наступного.

Як встановлено господарським судом, 22.11.2006 між сторонами у справі був укладений договір банківського рахунку, згідно умов якого відповідач відкрив позивачу поточний мультивалютний рахунок та зобов’язався здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, отримувати плату за обслуговування клієнта згідно з тарифами на операції та послуги банку.

Умовами вказаного договору сторони погодили, що платежі з рахунку клієнта проводяться за його дорученням на підставі розрахункових документів у межах залишку коштів на рахунку на початок операційного дня.

Крім того, умовами договору передбачено, що за несвоєчасне чи неправильне списання коштів з рахунку клієнта з вини банку, банк сплачує клієнту пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент сплати, нараховану на суму, що підлягала зарахуванню, за кожен день прострочення.

Цього ж дня, тобто 22.11.2006 між сторонами був укладений договір на обслуговування в системі електронних платежів "Клієнт-Банк", предметом якого є надання банком клієнту можливості здійснення платежів зі своїх рахунків, що знаходяться в банку, за допомогою програмного забезпечення АРМ "Клієнт-Банк". Згідно умов цього договору, позивач має право самостійно розпоряджатися наявними на рахунку коштами в порядку, визначеному законодавством, за винятком примусового стягнення чи договірного списання коштів, у випадках, передбачених договором та чинним законодавством України, а відповідач зобов’язався здійснювати платежі з рахунків клієнта з моменту одержання документів із дотриманням порядку й умов, передбачених цим договором і регламентом робіт.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач обґрунтовував його тим, що на його рахунку знаходяться грошові кошти в сумі 10147824,21 грн., які він неодноразово доручав відповідачу перерахувати на його рахунок, відкритий у АБ "Енергобанк", однак відповідач доручень позивача по перерахуванню коштів не виконав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що позивач всупереч умовам договору банківського рахунку від 22.11.2006 та вимогам чинного законодавства України, не виконав свої зобов’язання по здійсненню розрахунково-касового обслуговування позивача.

З такими висновками суду погодитись не можна.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, вказував на те, що ним були проаналізовані фінансові операції позивача по відкритих рахунках, в результаті яких у банка виникли певні сумніви щодо використання керівництвом зазначеного підприємства з метою легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом. У цьому ж зв’язку, банком було прийнято рішення про відмову у обслуговуванні позивача до отримання банком необхідних документів і відомостей, які свідчать про законність мети проведення клієнтом фінансових операції. Крім того, відповідач стверджував про те, що платіжні доручення позивача повернено без виконання, оскільки на рахунок позивача накладено арешт згідно постанови Подільського районного суду від 16.04.2008.

Всупереч вимогам ст.ст. 47, 43 ГПК України, вищезазначених доводів відповідача суд не перевірив і не дослідив підстави, відповідно до яких платіжні доручення були повернуті позивачу без виконання. Розглянувши спір за відсутності відповідача, а також за відсутності даних про те, що він був належним чином повідомлений про час розгляду справи, суд не з’ясував наявність передбачених законом підстав для його відповідальності за спірними правовідносинами.

Сукупність наведеного дає підстави для скасування оскаржуваного судового рішення з передачею справи на новий розгляд.

В ході такого суду належить врахувати наведене, у визначеному законом порядку забезпечити можливість участі відповідача у розгляді справи. На підставі наданих доказів встановити фактичні обставини справи та, в залежності від встановленого, прийняти відповідне рішення, виклавши його згідно до вимог процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Фінексбанк" задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 11.06.2008 у справі № 32/259 скасувати, а справу передати до господарського суду міста Києва на новий розгляд в іншому складі суддів.

Головуючий           Борденюк Є.М.

Суддя           Харченко В.М.

Суддя           Гончарук П.А.