ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м У к р а ї н и
РІШЕННЯ

05 листопада 2008 р.           Справа 7/166-06

за позовом: Вінницького обласного виробничо-комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Вінницяводоканал" в особі Калинівського відокремленого підрозділу водопровідно-каналізаційного господарства, м. Калинівка-2 Вінницької області, 22400

до: Калинівського міського комунального підприємства житлово-комунального господарства, вул.Промислова, 10б, м. Калинівка Вінницької області, 22400

про стягнення 314 751,52 грн.

Головуючий суддя

Cекретар судового засідання

Представники

позивача:

1. Линник Л.Г.- юрисконсульт, довіреність № 86 від 12 квітня 2008 року.

2. Гуменчук Г.М.- представник за довіреністю від 22 вересня 2008 року.

відповідача:

Кисліцина А.В.- головний бухгалтер, довіреність б/н від 19.06.2008 року.

ВСТАНОВИВ :

Заявлено позов, з врахуванням поданих змін до позовної заяви (а.с.106-115, т.5, а.с.85-94, т.9, а.с.15-24, 104-113, т.10) про стягнення з відповідача боргу в розмірі 314 751 грн. 52 коп..

У відзиві (а.с.64-66, т.1) та поданому до нього доповненні (а.с.4-5, т.6) і запереченні (а.с.31-32, т.11) відповідач позов не визнає та просить суд відмовити в позові посилаючись на пропуск позивачем строків позовної давності та відсутністю поважних причин її пропущення. Крім цього відповідач вказує на те, що зміст договору від 01.12.2002 року № 21 відрізняється від змісту договору № 53, який вказано в позовній заяві, що на думку відповідача виключає можливість розглядати такі вимоги в одному судовому провадженні.

Під час розгляду справи склад суду неодноразово змінювався з різних підстав.

Так, 04.04.2008 року справу № 7/166-06 до свого провадження прийняв суддя Курко О.П. в зв’язку з тим, що постановою Верховної Ради України від 20.03.2008 року № 242-VI суддя Мінєєва Н.В. звільнена з посади судді у зв’язку з поданням заяви про відставку. 02.06.2008 року вказану справу до свого провадження прийняв суддя Банасько О.О. оскільки постановою Верховної Ради України від 22.05.2008 року суддя Курко О.П. обраний на посаду судді Вінницького окружного адміністративного суду.

В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, неподання ними витребуваних доказів, необхідністю витребування нових доказів розгляд справи неодноразово відкладався.

При відкладенні розгляду справи суд враховував подану сторонами 08.07.2008 року заяву в якій останні дали згоду на розгляд справи за межами строку встановленого ч.1 ст.69 ГПК України.

В судовому засіданні, яке відбулось 29.10.2008 року оголошувалась перерва до 05.11.2008 року в зв'язку з необхідністю виконання сторонами вимог ухвали суду в частині надання доказів.

В судовому засіданні, яке відбулось 05.11.2008 року позивач подав до суду заяву в якій просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 312 661 грн. 90 коп., одночасно відмовившись від стягнення 2 089 грн. 62 коп. в зв'язку з проведенням розрахунків відповідачем після порушення провадження у справі.

За заявою сторін розгляд справи здійснюється без технічної фіксації судового процесу, що узгоджується з вимогами ч. 7 ст. 81-1 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на такі обставини.

В січні 1996 року між Калинівським будинкоуправлінням та Вінницьким обласним виробничо-комунальним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства "Вінницяводоканал" в особі Калинівського відокремленого підрозділу водопровідно-каналізаційного господарства було укладено договір № 53 про надання послуг по водопостачанню та водовідведенню. В подальшому між сторонами було укладено договори з аналогічним предметом (надання послуг з водопостачання та водовідведення), а саме 03.01.1999 року № 53, 09.03.2000 року № 53, 11.01.2001 року № 53, 01.12.2002 року № 21.

Станом на 01.01.1999 року заборгованість за надані послуги по водопостачанню та водовідведенню склала 164 015 грн. 14 коп.. Вказана сума боргу не оспорюється і не заперечується відповідачем.

На виконання умов зазначених договорів позивач надавав відповідачу відповідні послуги, а відповідач зобов'язувався оплатити вартість вказаних послуг в залежності від їх об'єму та тарифів. Також у вказаних договорах сторони узгодили можливість проведення розрахунків відповідачем у вигляді робіт, послуг, продукції, товарів, матеріалів, механізмів тощо.

Протягом 1999-2002 року позивачем надавались відповідні послуги відповідачу, за які останній розраховувався частково грошовими коштами, а частково послугами, матеріалами тощо. Тобто крім грошових розрахунків між сторонами проводились заліки, що відповідає умовам договорів укладених сторонами.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за вказаними вище договорами в частині проведення оплати за отримані послуги по водопостачанню та водовідведенню заборгованість останнього станом на 01.01.2003 року склала 612 062 грн. 12 коп..

Слід зауважити, що в матеріалах справи наявне рішення 3-ї сесії 4-го скликання Калинівської міської ради від 16.09.2002 року відповідно до якого було створено шляхом реорганізації на базі Калинівського будинкоуправління, Калинівського комбінату комунальних підприємств та Калинівського комунального підприємства теплових мереж "Калинівкатеплокомуненерго" Калинівське міське комунальне підприємство житлово-комунального господарства. Відповідно до п.1 вказаного рішення Калинівське міське комунальне підприємство житлово-комунального господарства являється правонаступником названих підприємств (а.с.62, т.1).

20.11.2003 року між сторонами було підписано акт прийому-передачі заборгованості населення, що проживає в житловому фонді територіальної громади міста Калинівки за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 298 463 грн. 45 коп., залишок боргу склав 313 239 грн. 77 коп..

Протягом 2004-2008 років між сторонами здійснювались господарські операції, які призвели до зменшення боргу до суми вказаної в позовній заяві.

Так, в 2004 році позивач надав послуг відповідачу на суму 8 625 грн. 13 коп. Проведено розрахунок на суму 8 182 грн. 40 коп., із них заліками та послугами 7 622 грн. 40 коп..

За 2005 рік відповідачу надано послуг на суму 3 965 грн. 70 коп.. Відповідачем оплачено 5 265 грн. 25 коп., із яких заліками та послугами 966 грн. 79 коп..

За 2006 рік до моменту подачі позовної заяви відповідачу було надано послуг на суму 3 152 грн. 93 коп., за які він розрахувався матеріалами на суму 200 грн. 57 коп..

Після порушення 03.05.2006 року провадження у справі № 7/166-06 сторони продовжували здійснювати між собою господарські операції внаслідок яких за бухгалтерськими даними як позивача так і відповідача заборгованість відповідача станом на 01.11.2008 року становить 312 661 грн. 90 коп..

На підтвердження вказаних фактів та суми заборгованості в розмірі 312 661 грн. 90 коп. позивач надав суду акти про відпуск води та стоків відповідачу протягом 1999 - 2006 року, рахунки про відпуск води та стоків відповідачу протягом 1999-2006 року, розрахункові документи (платіжні доручення, видаткові накладні, листи тощо) та бухгалтерські довідки за 1999 - 2006 роки, аудиторський звіт, оборотні відомості, головні книги, баланси (а.с.49-180, т.2, а.с.1-175, т.3, а.с.1-187, т.4, а.с.1-92, т.5, а.с.77-171, т.6, а.с.1-151, т.7, а.с.1-150, т.8, а.с.1-79, т.10, а.с.57-75, т.11, а.с.3-105, 126-159, т.12, а.с.9-27, т.13).

Сума заборгованості в розмірі 312 661 грн. 90 коп. відображена в оборотних відомостях як позивача так і відповідача.

Також судом встановлено, що крім відзиву відповідач подав до суду клопотання про припинення провадження у справі (а.с.8-10, т.10) з посиланням на п.2 ст.80 ГПК України. У вказаному клопотанні відповідач вказує, що 13.04.2000 року Вінницький арбітражний суд розглянув справу № 116/2-109 за позовом прокурора Калинівського району в інтересах держави в особі Вінницького обласного підприємства "Водоканал" в особі Калинівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства до Калинівського будинкоуправління. Під час розгляду вказаної справи адміністрація Калинівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства листом від 12.04.2000 року № 141 звернулась до прокурора Калинівського району в якому відмовилась від позову до Калинівського будинкоуправління. На підставі цього листа до суду звернувся прокурор Калинівського району з клопотанням припинити провадження у справі у зв'язку з доарбітражним врегулюванням спору. Крім того, у вказаному клопотанні відповідач посилається на пропуск позивачем строку позовної давності вказуючи на те, що термін дії договору на який посилається позивач в позовній заяві, закінчується 31.12.2001 року та не погоджується на те, що позивач зазначив в додаткових поясненнях інші договори, які не були вказані в позовній заяві. В зв'язку з викладеним відповідач просить припинити провадження у справі оскільки вже було припинено провадження у справі між тими ж сторонами про той же предмет і з тих же підстав 13.04.2000 року та в зв'язку із спливом строку позовної давності.

Суд відхиляє дане клопотання беручи до уваги наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.80 ГПК України провадження у справі підлягає припиненню при наявності рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Тобто застосування вказаної норми можливе при наявності сукупно таких обставин:

1) наявність рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір.

2) господарський спір, який було вирішено співпадає з новим по суб'єктному складу сторін, предмету і підставі позову.

На вимогу суду сторони надали докази, які підтверджували розгляд справи № 116/2-109 у Вінницькому арбітражному суді, в т.р. і процесуальні документи. В результаті цього було встановлено, що 13.04.2000 року у справі № 116/2-109 позов прокурора Калинівського району в інтересах держави в особі Вінницького обласного підприємства "Водоканал" в особі Калинівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства до Калинівського будинкоуправління про стягнення 373 202 грн. 05 коп. було залишено без розгляду, а клопотання прокурора про припинення провадження у справі відхилено.

Таким чином посилання відповідача на припинення провадження Вінницьким арбітражним судом 13.04.2000 року не відповідає дійсності і спростовується процесуальними документами які досліджувались судом (а.с.24-26, т.11).

Відхиляючи клопотання про припинення провадження суд звертає увагу на те, що відповідач не надав доказів, які б підтвердили, що предмет і підстави позову у справах № 116/2-109 та № 7/166-06 тотожні, а залишення позову без розгляду не свідчить про вирішення спору між сторонами, оскільки після цього допускається повторне звернення до господарського суду.

Крім того, 20.12.2007 року відповідачем подано клопотання № 503 від 19.12.2007 року про відмову позивачу в позові в частині нарахування заборгованості до 01.04.2003 року у зв’язку зі спливом строку позовної давності, пропущеного позивачем без поважних причин. В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на обставини, які вказувались ним у відзиві та запереченні на позовну заяву, а саме - договір, на який зроблено посилання в позовній заяві укладено між сторонами на термін з 01.01.2001 року по 31.12.2001 року.

Позивач у поясненнях від 22.05.2008 року № 145 (а.с.156-160, т.10), від 07.07.2008 року № 145 (а.с.33-37, т.11) вказує, що оскільки з 01.01.2004 року набрав чинності новий ЦК України то при розгляді вказаного вище клопотання відповідача слід застосовувати правила ЦК України. При цьому позивач посилається на ст.264 ЦК України, яка передбачає, що перебіг строку позовної давності переривається в разі вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Як зазначає позивач такими діями відповідача є підписання відповідачем в 2004-2005 році актів звірок взаємних розрахунків.

Відповідач у запереченні від 07.07.2008 року № 137 вказує, що акти звірок являються бухгалтерським відображенням, а не визнанням боргу. Також відповідач зазначає, що акти підписувались не керівником та головним бухгалтером.

Розглянувши вказане клопотання, яке по своїй правовій природі є заявою про застосування позовної давності та заперечення на нього суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.6 Прикінцевих та Перехідних положень правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Стаття 71 ЦК УРСР в редакції як на 01.01.2001 року так і на 01.01.2004 року встановлювала загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), в три роки.

Оскільки строк дії договору закінчувався 31.12.2001 року позивач враховуючи ст.71 ЦК УРСР, мав право звернутись до суду з позовом до 31.12.2004 року. В зв'язку з тим, що Цивільний кодекс України набрав чинності з 01.01.2004 року суд дійшов висновку, що клопотання відповідача необхідно розглядати за правилами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 названого кодексу встановлює загальну позовну давність тривалістю у три роки. Стаття 267 ЦК України визначає наслідки спливу позовної давності. Частина 3 цієї статті вказує, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У разі невизначення строку виконання зобов'язання або визначення його моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

В ч.1 ст.264 ЦК України зазначено, що перебіг строку позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Згідно ч.3 цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Дослідивши наявні в справі докази суд дійшов висновку, що відповідачем вчинялись дії які свідчать про те, що він визнавав борг перед позивачем.

Як встановлено судом і не заперечується сторонами 20.11.2003 року між позивачем та відповідачем було складено та підписано обома сторонами, як головними бухгалтерами так і керівниками підприємств акт прийому передачі заборгованості населення, що проживає в житловому фонді територіальної громади міста Калинівки за надані послуги з водопостачання та водовідведення станом на 01.11.2003 року в сумі 298 463 грн. 45 коп.. Вказана дія знайшла своє відображення і в бухгалтерському обліку як позивача так і відповідача, що вбачається із оборотних відомостей та головних книг.

Також протягом 2004 року та січня-березня 2005 року між сторонами складались акти звірок взаємних розрахунків в яких фіксувалась сума заборгованості відповідача. Після березня 2005 року відповідач не підписував акти звірок взаємних розрахунків. Як вбачається із вказаних актів, останні з боку відповідача підписувались бухгалтером Кисліциною А.В., при цьому вони скріплювались печатками позивача та відповідача.

Крім цього, як вже вказувалось раніше протягом 2004-2008 років між позивачем та відповідачем здійснювались господарські операції, вчинення яких прямо кореспондувалось із розміром кредиторської та дебіторської заборгованості позивача та відповідача, що відображалось в бухгалтерському обліку.

Оцінивши вказані обставини в сукупності (підписання відповідачем акту від 20.11.2003 року, підписання актів звіряння взаємних розрахунків за 2004-січень березень 2005 року, здійснення господарських операцій між сторонами протягом 2003-2008 років) суд дійшов висновку про те, що відповідач вчиненням таких дій визнавав свою заборгованість перед позивачем.

Враховуючи викладене клопотання відповідача від 19.12.2007 року № 503 підлягає відхиленню.

Відхиляючи вказане клопотання суд враховував позицію викладену в постановах Вищого господарського суду України від 22.02.2007 року № 7/579, від 24.04.2007 року № 18/125/06, від 10.07.2007 року № 14/285 з аналізу яких вбачається, що підписання акту звірки сторонами свідчить про визнання боргу відповідачем. Аналогічна позиція висвітлена в листі Державного казначейства України від 25.02.2008 року № 3.4-04/648-3015.

Заперечення відповідача щодо неможливості розгляду в одному судовому провадженні вимог за договорами від 1996 року (січень), від 03.01.1999 року № 53, від 09.03.2000 року № 53, від 11.01.2001 року № 53, від 01.12.2002 року № 21 в зв'язку з її різним змістом оцінюється судом критично, оскільки предмет вказаних договорів є тотожним (надання послуг за водопостачання та водовідведення), заборгованість, яка утворилась внаслідок неналежного виконання вказаних договорів була підсумована і частину з неї було передано позивачу за актом від 20.11.2003 року. До того ж чинне господарсько процесуальне законодавство не дає права суду роз'єднати вимоги для їх окремого розгляду.

За таких обставин суд приходить до висновку про підставність та доведеність вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За приписом ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. Серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків відповідно до ч.2 вказаної статті зазначено договори та інші правочини.

Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч.1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як вказувалось вище, сума боргу відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами, а тому позов підлягає задоволенню.

Витрати на держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст.ст.11,, 256, 257, ч.1 ст.264, ч.ч.1, 2 ст.509, ст.ст. 525, 526, 530, ч.1 ст. 625 ЦК України, ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 33, 34, 36, 43, 44, 45, 46, ч.ч.1,4,5 ст. 49, п.1-1 ч.1 ст. 80, ст.ст. 82, 84, 85, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Калинівського міського комунального підприємства житлово-комунального господарства, вул. Промислова, 10 Б, м.Калинівка Калинівський район Вінницька область, 22400 - (інформація про реквізити - р/р № 815 в безбалансовому відділенні № 12 філії "Відділення Промінвестбанку в м.Віннниця", м.Калинівка, МФО - 302571, ідентифікаційний код - 32175702) на користь Вінницького обласного виробничо-комунального підприємства водопровідно каналізаційного господарства "Вінницяводоканал" в особі Калинівського відокремленого підрозділу водопровідно-каналізаційного господарства, м.Калинівка 2, 22400 - (інформація про реквізити - р/р № 5002 в Калинівському відділенні ВФ ЗАТ КБ "ПриватБанк", МФО 302689, ідентифікаційний код - 23108079) - 312 661 грн. 90 коп. боргу, 3 147 грн. 52 коп. - відшкодування витрат пов’язаних зі сплатою державного мита та 118 грн. 00 коп. - відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

4. Провадження у справі в частині стягнення 2 089 грн. 00 коп. припинити в зв'язку з відсутністю предмета спору.

5. Копію рішення надіслати сторонам рекомендованим листом.

Суддя

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК України 10 листопада 2008 р.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу - Вінницьке обласне виробничо-комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Вінницяводоканал" в особі Калинівського відокремленого підрозділу водопровідно-каналізаційного господарства, м. Калинівка-2 Вінницької області, 22400.

3 - відповідачу - Калинівське міське комунальне підприємство житлово-комунального господарства, вул.Промислова, 10б, м.Калинівка Вінницької області, 22400.