ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

03.11.2008

Справа №2-12/8501-2008

За позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма«Будмонтаж» (м.Сімферополь, пров.Будівельників,1).

До відповідачів – 1. Міністерства промислової політики, транспорту, зв’язку та паливно – енергетичного комплексу АР Крим (м.Сімферополь, пр.Кірова,13);

2. Ради міністрів АР Крим (м.Сімферополь, пр.Кірова,13).

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фундамент» (м.Сімферополь, пров.Лавандовий,2).

Про визнання недійсним рішення.

Суддя Іллічов М.М.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Високопояс М.А. – представник, довіреність б/н від 20.06.08р.

Від відповідачів – 1. Панютіна Л.С. – гол. спеціаліст, довіреність №01.1/868 від 03.09.08р.

2. не з’явився.

За участю третьої особи – Ебер В.Є. - представник, довіреність б/н від 25.08.2007р.;

Зайцев А.Г. – представник, довіреність №98-Ф від 18.05.07р.

Сутність спору: ТОВ «Виробнича фірма «Будмонтаж» звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача – Ради міністрів АР Крим, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Рада міністрів АР Крим, ТОВ «Фундамент» про визнання недійсним рішення Республіканського конкурсного комітету про визначення переможцем конкурсу на маршруті «Сімферополь – Місхор» рейси 1118/1119 ТОВ «Фундамент», оформленого протоколом засідання Республіканського конкурсного комітету по визначенню пасажирського перевізника №40 від 23.04.2008р.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 25.09.2008р. суд виключив Раду міністрів АР Крим з числа третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору та залучив Раду міністрів АР Крим до участі у справі у якості відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача, ТОВ «Фундамент» (переможець конкурсу) не відповідає вимогам Закону України «Про автомобільний транспорт» та в силу ст.45 вказаного закону взагалі не міг бути допущений до участі в конкурсі. На думку позивача спірне протокольне рішення суперечить вимогам ст..ст.34,45 Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому, на думку позивача, є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідач - Міністерство промислової політики, транспорту, зв’язку та паливно – енергетичного комплексу АР Крим вважає, що він не може бути відповідачем по даної справі, оскільки у відповідності до Закону України «Про автомобільний транспорт» організація пасажирських перевезень на міжміських та приміських маршрутах загального користування, які не виходять за межі території області, покладається на Раду міністрів АР Крим (замовник). Згідно до постанови Ради міністрів АР Крим №630 від 27.12.2006р. робочим органом Республіканського конкурсного комітету по організації перевезень пасажирів автомобільним транспортом загального користування визначено Міністерство промислової політики, транспорту, зв’язку та паливно – енергетичного комплексу АР Крим. Тому на думку відповідача належним відповідачем по даної справі є лише Рада міністрів АР Крим.

Тому, як вже зазначалось раніше, ухвалою господарського суду АР Крим від 25.09.2008р. Рада міністрів АР Крим була виключена з числа третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору та залучена до участі у справі у якості другого відповідача.

Відповідач – Рада міністрів АР Крим до судового засідання не з’явився, однак направив до суду відзив на позовну заяву, згідно до якого просить суд у задоволенні вимог позивача відмовити. При цьому Рада міністрів АР Крим посилається на те, що відповідно до вимог чинного законодавства Рада міністрів АР Крим проводить конкурс на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування (на міжміських та приміських маршрутах). Статтею 44 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що організація проведення конкурсу і визначення умов конкурсу покладена на орган виконавчої влади (Раду міністрів АР Крим). Республіканський конкурсний комітет, визначаючи переможця конкурсу, керується ст..43 Закону, яка встановлює основні принципи визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування. Визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах. При цьому, визначаючи переможця конкурсу, конкурсний комітет враховує перелік умов. При цьому Рада міністрів АР Крим посилається також на те, що рішення про результати конкурсу приймається конкурсним комітетом на закритому засіданні у присутності не менше ніж половини його складу відкритим голосуванням простою більшістю голосів. Рішення конкурсного комітету відносно визначення переможця конкурсу оформлюється протоколом.

Третя особа – ТОВ «Фундамент» згідно до письмових пояснень проти позову також заперечує.

Розгляд справи відкладався в порядку ст..77 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, першого відповідача та третьої особи, суд –

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2008р. Республіканським конкурсним комітетом був проведений конкурс по визначенню пасажирського перевізника на автобусних маршрутах загального користування, винесених на конкурси у відповідності до постанови Ради міністрів АР Крим від 01.04.2008р. №154.

За результатами вказаного конкурсу був прийнятий протокол №40, згідно до якого був визнаний переможцем конкурсу на маршрут Сімферополь – Місхор рейси 1118/1119 ТОВ «Фундамент», претендентом, зайнявши друге місце, був визнаний ВФ «Будмонтаж» (а.с.6-7).

Не погодившись з результатами конкурсу щодо визначення його переможця, ТОВ «Виробнича фірма «Будмонтаж» звернулась до господарського суду АР Крим із відповідним позовом про скасування рішення про визначення переможцем конкурсу на маршруті Сімферополь – Місхор ТОВ «Фундамент», оформлене протоколом засідання Республіканського конкурсного комітету по визначенню пасажирського перевізника №40 від 23.04.2008р.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно та об’єктивно дослідивши надані суду докази, доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог та у задоволенні позову відмовляє. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ст..43 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001р. №2344- III визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті

загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах.

Згідно до ст.45 Закону України «Про автомобільний транспорт» у конкурсі на визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування можуть брати участь автомобільні перевізники, які мають ліцензію на той вид послуг, що виносять на конкурс, на законних підставах використовують у достатній кількості сертифіковані автобуси відповідного класу, відповідають вимогам, викладеним у статті 34 цього Закону.

До участі в конкурсі не допускаються автомобільні перевізники, які:

визнані банкрутами або щодо яких порушено справу про банкрутство чи ліквідацію як суб'єкта господарювання;

подали до участі в конкурсі документи, що містять недостовірну інформацію;

не відповідають вимогам статті 34 цього Закону.

Стаття 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлює вимоги до автомобільного перевізника.

Автомобільний перевізник повинен:

виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;

утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону;

забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;

забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров'я водіїв;

забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;

забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади з питань автомобільного транспорту;

забезпечувати безпеку дорожнього руху;

забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. за №139 був затверджений Порядок проведення конкурсу на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування.

Пункт 3 Порядку встановлює, що метою проведення конкурсів є розвиток конкуренції, обмеження монополізму на ринку пасажирських транспортних послуг та вибір на конкурсних засадах юридичних або фізичних осіб, які спроможні забезпечувати належну якість обслуговування перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Згідно до п.4 Порядку у конкурсі можуть брати участь пасажирські перевізники,

які на законних підставах використовують у достатній кількості автобуси відповідного класу. Конкурсний комітет може звертатися до територіального органу виконавчої влади в галузі транспорту з питань визначення відповідності автобусів учасників конкурсу

умовам перевезень.

Відповідно до п.5 Порядку до участі у конкурсі не допускаються юридичні і фізичні особи, які:

визнані банкрутами або щодо яких порушено справу про банкрутство чи ліквідацію як суб'єкта підприємницької діяльності;

подали для участі у конкурсі неправильно оформлені або такі, що містять недостовірну інформацію, документи;

не мають виробничої бази або не уклали договору про здійснення контролю за технічним станом та проведенням технічного обслуговування рухомого складу;

не можуть забезпечити контроль за станом здоров'я водіїв перед виїздом на маршрут.

Пункт 20 Порядку встановлює, що визначаючи переможця конкурсу, конкурсний комітет враховує:

технічний стан рухомого складу;

наявність виробничої бази або можливості для підтримання належного технічного та санітарного стану рухомого складу;

наявність резерву автобусів для заміни рухомого складу на автобусних маршрутах загального користування у разі виходу їх із ладу;

умови для здійснення контролю за станом здоров'я водіїв перед виїздом на маршрут;

стаж роботи претендента на перевезенні пасажирів;

конкурсні пропозиції інших претендентів.

Згідно до п.п.23 – 25 Порядку переможцем конкурсу визнається претендент, який відповідає кваліфікаційним вимогам до пасажирських перевізників, може забезпечити належну якість перевезень пасажирів і за оцінкою конкурсного комітету зайняв перше місце.

Рішення про результати конкурсу приймаються конкурсним комітетом на закритому засіданні у присутності не менше ніж половини його складу відкритим голосуванням простою більшістю голосів. У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови конкурсного комітету.

Переможець конкурсу оголошується на відкритому засіданні конкурсного комітету із запрошенням на нього усіх претендентів.

Аналізуючи вищенаведені норми, суд доходить висновку, що доводи позивача в обгрунтування своїх вимог, а також як на підставу визнання результатів конкурсу незаконними на ту обставину, що ТОВ «Фундамент» було допущено прострочення страхового поліса на автобус БАЗ, а також був встановлений факт здійснення рейсів на маршруті «Сімферополь – Ялта» з автостанції «Курортна» без дозвільних документів, що є самовільним відкриттям маршруту, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вказані обставини були досліджені Республіканським конкурсним комітетом при проведенні конкурсу, дані факти були враховані Республіканським конкурсним комітетом, що виразилось у поіменному фіксуванню ходу голосування. Більш того, як було встановлено судом, ТОВ «Фундамент» був сплачений штраф за вищевказані порушення, наведені позивачем та дані порушення, на думку суду, не є істотними порушеннями вимог чинного законодавства, які могли бути підставою для недопущення ТОВ «Фундамент» до участі в конкурсі та можуть вплинути на визнання результатів проведеного конкурсу недійсними.

Суд доходить висновку, що конкурс був проведений із дотриманням норм чинного законодавства, до участі в конкурсі були допущені автомобільні перевізники, які відповідають вимогам чинного законодавства, а тому суд вважає, що результати конкурсу щодо визначення ТОВ «Фундамент» переможцем не були винесені із порушенням норм чинного законодавства, зокрема Закону України «Про автомобільний транспорт».

Щодо посилань позивача на той факт, що у позивача брали участь в конкурсі нові автобуси 2008 та 2007 років випуску, тоді як у ТОВ «Фундамент» резервний автобус не є новим та випущений значно раніше, ніж автобуси позивача, а також те, що стаж роботи позивача визначається з 1996 року, а у ТОВ «Фундамент» - з 2006 року, то вищенаведені обставини також не можна віднести до обставин, які є підставою для недопущення ТОВ «Фундамент» до участі у конкурсі та наявність яких тягне за собою визнання недійсними результатів конкурсу. Як вже зазначалось раніше, Республіканським конкурсним комітетом дані обставини були враховані при підведенні підсумків конкурсу та, більш того, наведені обставини не визначені вимогами чинного законодавства як ті, що перешкоджають визначенню автомобільного перевізника переможцем конкурсу.

Крім того, в матеріалах справи наявні сертифікати відповідності, видані ТОВ «Фундамент» (а.с.57-58), наявність яких відповідно до вимог ст..46 Закону України «Про автомобільний транспорт» надає перевагу автомобільному перевізнику на визначення його переможцем конкурсу.

Також суд вважає за необхідне зазначити той факт, що даний спір підлягає розгляду в порядку норм Господарського процесуального кодексу України, оскільки даний спір не є публічно – правовим; в даному випадку мова йде про право бути автомобільним перевізником на певному маршруті, яке визначається шляхом проведення конкурсу, за наслідками якого укладається відповідна угода.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іллічов М.М.