ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"17"
квітня 2008 р.
Справа № 5/030-08

За
позовом                    Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1,

м. Біла
Церква

До                                    Приватного
сільськогосподарського підприємства „Янтарне”

с.
Фурси

про                                 стягнення
214668,8 гривень

За
участю представників:

Від
позивача:                 ОСОБА_2 -довіреність від
05.03.2008 року №1238;

Від
відповідача :            ОСОБА_3.    -довіреність

СУТЬ
СПОРУ :

До Господарського суду Київської області
надійшла позовна заява  Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 (надалі Позивач) до Приватного сільськогосподарського
підприємства „Янтарне” (надалі Відповідач) про стягнення 214 668, 8 гривень
прямих збитків. В обгрунтування позовних вимог Позивач послався на те, що
13.04.2004 року  між ним та
Відповідачем  було укладено договір  про спільний обробіток землі. Предметом
даного договору (п.1) була спільна участь Позивача та Відповідача у
обробітку  600 га землі (посіві
соняшника, кукурудзи, збору урожаю, збуту зернових і отриманні прибутку).  Позивачем на виконання умов договору було
передано Відповідачу 214668,8 гривень для фінансування робіт, що  підтверджується розписками ОСОБА_4. про
отримання 148 000 гривень від 22.08.2004 року; розписка  ОСОБА_5 про отримання 24100 гривень; розписка
ОСОБА_4. про отримання 5 000 американських доларів від 08.07.2004 року; (офіційний
курс НБУ станом на 08.07.2004 року - за 100 американських доларів 532,1100
гривень, згідно із Службовим розпорядженням №417/243 від 24.06.2004 року);
розписка ОСОБА_4. про отримання 3 000 американських доларів від 08.07.2004
року. (офіційний курс НБУ станом на 08.07.2004 року - за 100 американських
доларів 532,1100 гривень, згідно із Службовим розпорядженням №417/243 від
24.06.2004 року).

Відповідач умов договору від 13.04.2004 року
(п.4) не виконав, економічного розрахунку не надав, прибутку не
розподілив,  що змусило Позивача у 2005 році
звернутися із позовом до Білоцерківського міськрайонного суду з вимогою
зобов'язати виконати умови договору. Рішенням Білоцерківського міськрайонного
суду  від 18 березня 2005 року  залишеного без змін ухвалою  колегії суддів судової палати у цивільних
справах  апеляційного суду Київської
області  від 16 січня 2006 року, позов
було задоволено. Постановлено  передати
позивачу 1 000 тон кукурудзи вартістю 400 000 гривень та 150 тон насіння
соняшника вартістю 180 000 гривень. Ухвалою Білоцерківського  міськрайонного суду  від 10 червня 2005 року  за поданням відділу ДВС змінено  спосіб і порядок виконання рішення  суду і ухвалено стягнути з Відповідача 580
000 гривень, у зв'язку із відсутністю насіння соняшника та кукурудзи.
Відповідачем  було подано касаційну
скаргу до Верховного суду України, в якій він просив  скасувати рішення суду першої інстанції
та  ухвалу суду апеляційної інстанції та
відмовити у задоволенні позовних вимог.
22.02.2007 року Верховним судом України була прийнята ухвала , якою було
частково задоволено вимоги ПСП „Янтарне”, рішення Білоцерківського
міськрайонного суду  від 18 березня 2005
року  та
ухвалу  колегії суддів судової
палати у цивільних справах  апеляційного
суду Київської області  від 16 січня 2006
року скасовано, а провадження у справі закрито, оскільки  даний спір
має розглядатися  не судами
загальної юрисдикції, а господарським судом, відповідно до правил  підсудності, визначеної ГПК України.

В процесі розгляду справи Позивачем було
подано заяву від 06.03.2008 року про уточнення позовної заяви, в якій Позивач
зазначає, що всього йому збитків завдано на 1319681,5 гривень, а оскільки
Позивач не має можливості спалити державне мито для пред'явлення позову про
стягнення всіх збитків  (прямих та
упущеної вигоди) Позивач просить стягнути лише прямі (реальні) збитки у розмірі
214668,8 гривень.

Відповідач надав відзив на позовну заяву №37
від 05.03.08 року, відповідно до якого
проти позову заперечує.  Зазначає,
що кошти надавались фізичні особі -ОСОБА_4., а не юридичній особі -ПСП
„Янтарне”,  також вказує, що договір
про  спільний обробіток землі було
укладено з юридичною особою, яка на той час не існувала, на договорі відсутня
печатка ПСП „Янтарне”, договір не відповідає вимогам закону, зокрема главі 77
ЦК України та наголошує на тому, що у 2004 році Позивач не був підприємцем.
Також відповідач просить застосувати
норму п.3 ст.267 ЦК України, щодо пропуску Позивачем строку позовної
давності.

У
відзиві №38 від 02.04.2008 року на уточнення позовної заяви  Відповідач наголошує, що спір непідвідомчий
господарському  суду, та зазначає, що
доказами  передачі коштів юридичній особі
в готівковій формі є  касові чеки, які в
даному випадку суду не надано.

Представник позивача в судовому засіданні
підтримав свої позовні вимоги, представник Відповідача позов не визнав.

Розгляд справи відкладався, відповідно до
ст.77 ГПК України, 06.03.2008 року  судом
бул відкладено розгляд справи на 03.04.2008 року,  у зв'язку
з необхідністю витребування додаткових доказів, 03.04.2008 року  розгляд справи було відкладено на 17.04.2007
року, у зв'язку з неявкою представника
позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників Позивача та Відповідача, суд

В С Т А Н О В И В :

13.04.2004
року  між Позивачем та Відповідачем було
укладено договір про спільний обробіток землі. У зв'язку з невиконанням умов
зазначеного договору Позивач звертався до Білоцерківського міськрайонного суду
в 2005 році. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду  від 18 березня 2005 року  залишеного без змін ухвалою  колегії суддів судової палати у цивільних
справах  апеляційного суду Київської
області  від 16 січня 2006 року, позов
було задоволено. Постановлено  передати
позивачу 1 000 тон кукурудзи вартістю 400 000 гривень та 150 тон насіння
соняшника вартістю 180 000 гривень. Ухвалою Білоцерківського  міськрайонного суду  від 10 червня 2005 року  за поданням відділу ДВС змінено  спосіб і порядок виконання рішення  суду і ухвалено стягнути з Відповідача 580
000 гривень, у зв'язку із відсутністю насіння соняшника та кукурудзи.
Відповідачем  було подано касаційну
скаргу до Верховного суду України, в якій він просив  скасувати рішення суду першої інстанції та  ухвалу суду апеляційної інстанції та
відмовити у задоволенні позовних вимог.
22.02.2007 року Верховним судом України була прийнята ухвала , якою було
частково задоволено вимоги ПСП „Янтарне”, рішення Білоцерківського
міськрайонного суду  від 18 березня 2005
року  та
ухвалу  колегії суддів судової
палати у цивільних справах  апеляційного
суду Київської області  від 16 січня 2006
року скасовано, а провадження у справі закрито, оскільки  даний спір
має розглядатися  не судами
загальної юрисдикції, а господарським судом, відповідно до правил  підсудності, визначеної ГПК України.

Договір про спільний обробіток землі від
13.04.2004 року між Позивачем та Відповідачем було укладено,  відповідно до ст.1130,1131 ЦК України, на
даний час договір є чинним. Посилання Відповідача у своєму відзиві на те, що на
момент укладання договору ФОП ОСОБА_1. з ПСП „Янтарне” підприємства не існувало
та те, що відсутня печатка на договорі спростовується  довідкою №01-01-37/06 від 28.02.2008 року
Управління статистики в Білоцерківському районі з Єдиного державного реєстру
підприємств  та організацій, відповідно
до якої Приватне сільськогосподарське підприємство „Янтарне” зареєстроване
21.03.2000 року, остання дата реєстраційних дій 01.03.2004 року та копією
договору із печаткою ПСП „Янтарне”, що залучений до матеріалів справи, а також
оригіналом, який було оглянуто в судовому засіданні. Предметом даного договору
(п.1) була спільна участь Позивача та Відповідача у обробітку  600 га землі (посіві соняшника, кукурудзи,
збору урожаю, збуту зернових і отриманні прибутку). Відповідно до  п.3 договору Позивач зобов'язався здійснювати
фінансування робіт, а Відповідач зобов'язався
використовувати  отримані кошти
цілеспрямовано, виключно на виконання поставленого завдання та дотримуватись  технології обробітку землі та вирощування
зернових. Пункт 4 договору встановлював порядок розрахунків, відповідно до
якого, у випадку  отримання урожаю
більше, ніж передбачено економічним розрахунком, кожна із сторін отримає  додаткову прибавку в розмірі 50 %  з кожного га в центнерах, у випадку отримання
урожаю менше, ніж передбачено в економічному розрахунку Позивач отримає  від загальної кількості, не менше ніж  1000 т (одну тисячу тон) кукурудзи та 150 т
(сто п'ятдесят тон) соняшника.

Позивач свої зобов'язання по договору виконав
на суму 190568,8 гривень.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду
про закриття провадження по справі  від
25.09.2007 року, справі №2-5943 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
стягнення  боргу за договором позики,
залишеної колегією суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Київської області  без змін,  встановлено, що спір між ОСОБА_1 та ПСП
„Янтарне” і ВКФ ”Ніл” про зобов'язання виконати умови договору  був розглянутий Білоцерківським міськрайонним
судом 18.03.2005 року, позовні вимоги ОСОБА_1. було задоволено, зобов'язано
відповідачів передати ОСОБА_1    1000 тон кукурудзи та 150 тон насіння
соняшника. 16.01.2006 року апеляційною інстанцією це рішення було залишене без
змін. Касаційною інстанцією рішення суду першої та другої інстанції скасовано,
справу закрито. Як вбачається з матеріалів справи  №2-212/05, в матеріалах справи  позивачем ОСОБА_1. на підтвердження  позовних вимог щодо відносин між  відповідачем по спору про виконання зобов'язань  надані письмові розписки ОСОБА_4. від
08.07.2004 року та від 22.07.2004 року про отримання  Лісогурським від ОСОБА_1. коштів. Як
вбачається  з матеріалів  справи №2-212/05 між приватним підприємцем
ОСОБА_1. та ПСП „Янтарне” і ВКФ ”Ніл” були укладені договори про спільний
обробіток землі з метою отримання прибутку, а на ОСОБА_1. покладено обов'язок
фінансувати вказану діяльність по вирощуванню сільськогосподарської продукції,
що він підтвердив по справі 2-212/05 письмовими розписками ОСОБА_4 від
08.07.2004 року та від 22.07.2004 року. Копії ухвали Білоцерківського
міськрайонного суду від 25.09.2007 року, Апеляційного суду Київської області
від 03.12.2007 року та Верховного суду від 26.01.2008 року залучені до
матеріалів справи, з мокрими печатками ухвали оглянуті в судовому засіданні.

Відповідно до ч.4 ст.35 ГПК України, рішення
суду  з цивільної справи, що набрало
законної сили, є обов'язковим  для
господарського суду  щодо фактів, які
встановлені судом і мають значення для вирішення справи.

Також судом встановлено, що директором  ПСП „Янтарне”   на час укладання договору про спільний
обробіток землі від 13.04.2004 року був ОСОБА_4, що підтверджується договором
від 13.04.2004 року, висновком експерта НДЕКЦ від 04.02.2005 року, довідкою
№01-01-37/06 від 28.02.2008 року Управління статистики в Білоцерківському
районі з Єдиного державного реєстру підприємств
та організацій.  ОСОБА_4, будучи
директором ПСП „Янтарне” на підтвердження виконання зобов'язань ОСОБА_1. видав
йому розписки:

-          від 08.07.2004 року про отримання
п'ять тисяч доларів США;

-          від 08.07.2004 року про отримання три
тисячі доларів США;

-          від 22.08.2004 року про отримання сто
сорок вісім тисяч гривень;

Зазначені
вище розписки долучені до матеріалів справи, а оригінали дослідженні в судовому
засіданні.

Позивачем
також було надано висновок експерта  №45
від 04.02.2005 року Науково -дослідного експертно -криміналістичного центру при
ГУ МВС України в Київській області, який здійснено на підставі ухвали
Білоцерківського міськрайонного суду по справі №2-212/05р., відповідно до якого
договір про спільний обробіток землі від 13.04.2004 року підписаний ОСОБА_4, а
також одна із розписок  від 08.07.2004
року про отримання 5 тисяч доларів США, надання якої заперечував ОСОБА_4 також
виконана ним.

Відповідно до ч.1 ст. 545 ЦК України,
прийнявши  виконання зобов'язання,
кредитор  повинен на  вимогу
боржника видати йому розписку  про
одержання    виконання частково  або в повному обсязі.

З пояснення представника Позивача, які не
були спростовані представником Відповідача, а також підтвердженні договором про
спільний обробіток землі, Відповідачем
не було зазначено своїх банківський реквізитів на які необхідно
перераховувати кошти, також на підприємстві відсутня каса.

Відповідно до  ч.1 ст.32 ГПК України, доказами у справі  є будь -які фактичні дані, на підставі
яких  господарський суд  у визначеному законом порядку встановлює
наявність чи відсутність  обставин, на
яких ґрунтуються вимоги  чи
заперечення  сторін, а також інші обставини,
які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1.  на виконання договору про спільний обробіток
землі  від 13.04.2004 року передано
директору ПСП „Янтарне” ОСОБА_4. 190568,8 гривень.

Щодо розписки ОСОБА_5., який отримав кошти
від ОСОБА_1. в сумі 24100 гривень, то вона не береться до уваги, так як Позивачем,
відповідно до ст.33 ГПК України  не
доведено, що вона видавалась на підтвердження виконання умов договору  від 13.04.2004 року ОСОБА_1.

Посилання Відповідача на те, що  рішенням Білоцерківського міськрайонного суду
по справі №2-212/2005 від 18.03.2005 року
за позовом ОСОБА_1. було стягнуто в солідарному порядку  насіння соняшника та кукурудзи, як із ПСП
„Янтарне” так і з ВКФ „Ніл”  не беруться
до уваги виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України,  у разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників)  кредитор  має право вимагати виконання  обов'язку частково або в повному обсязі  як від усіх боржників, так і від будь
-кого з них окремо.

Твердження
Відповідача,  що ОСОБА_1 станом на
13.04.2004 року  не був  підприємцем спростовуються свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної особи -підприємця ОСОБА_1., яке було оглянуте в
судовому засіданні, а копія злучена до матеріалів справи, згідно якого ОСОБА_1
став підприємцем 22.05.1998 року, а також свідоцтвом про сплату єдиного
податку  за 2004 рік.

Судом не застосовується позовна давність, у
зв'язку з тим, що ОСОБА_1. в 2005 році було подано позов до Відповідача, який
був розглянутий та задоволений 18.05.2005 року Білоцерківським міськрайонним
судом, залишений без змін апеляційним судом Київської області 16.01.2006
року.  22.02.2007 року Верховним судом
України була прийнята ухвала, якою було частково задоволено вимоги ПСП
„Янтарне”, рішення Білоцерківського міськрайонного суду  від 18 березня 2005 року  та
ухвалу  колегії суддів судової
палати у цивільних справах  апеляційного
суду Київської області  від 16 січня 2006
року скасовано, а провадження у справі закрито, оскільки  даний спір
має розглядатися  не судами
загальної юрисдикції, а господарським судом, відповідно до правил  підсудності, визначеної ГПК України.

Відповідно до ч.2, 3 ст.264 ЦК України,
позовна давність переривається  у разі
пред'явлення  особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право
на яку має позивач.  Після
переривання  перебіг позовної
давності  починається заново. Час, що
минув до нового строку  не зараховується.

ПСП „Янтарне”, відповідно до ст.33 ГПК
України  не надало суду доказів
належного  виконання умов договору,
зокрема п.4 щодо проведення  розрахунків.

Згідно ч.1 та ч.7 ст. 193 ГК України  суб'єкти господарювання та інші учасники  господарських відносин  повинні виконувати господарські зобов'язання
належним чином  відповідно до закону,
інших правових актів, а за відсутності конкретних вимог  щодо виконання зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання
зобов'язання, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.224 Господарського
кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське  зобов'язання
або установлені вимоги  щодо
здійснення господарської діяльності повинен відшкодувати  завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено, ч.2 цієї статті встановлює, що під
збитками  розуміються витрати,  зроблені управленою стороною, втрата
або пошкодження її майна , а також не одержані
нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного
виконання  зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Стаття
193 ч.3  ГК України передбачає, що
застосування  господарських  санкцій
до  суб'єкта,   який порушив
зобов'язання,  не  звільняє
цього суб'єкта від обов'язку виконати
зобов'язання  в  натурі,
крім   випадків,   коли
інше передбачено   законом   або
договором,   або  управнена
сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання.

Частина
7 ст.226 ГК України встановлює, що відшкодування   збитків,
завданих  неналежним  виконанням зобов'язання,  не  звільняє  зобов'язану
сторону  від   виконання зобов'язання в натурі,  крім випадків, зазначених у частині третій
статті 193 цього Кодексу.

ОСОБА_1 відмовився від прийняття зобов'язання
в натурі.

Відповідно до статті 22 ЦК України,
особа,  якій завдано збитків  у
результаті  порушення  її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Збитками
є:

1)
втрати,  яких  особа
зазнала  у  зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі,  а також витрати,  які особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2)
доходи,  які  особа
могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Підставою відшкодування збитків є :
невиконання чи неналежне виконання,
збитки, причинний зв'язок
між  невиконанням чи неналежним
виконанням і збитками, вина особи, яка не виконала  чи неналежно виконала зобов'язання.

Позивачем  доведено понесення прямих (реальних) збитків
частково, а саме передачу коштів на виконання умов договору. За таких умов позов
підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.49, 82 -
85  ГПК України господарський суд ,-

В И Р І Ш И В :

1.
Позов задовольнити частково.

2.
Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства „Янтарне”, АДРЕСА_1 (
код НОМЕР_1) на користь фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 190568,8 гривень (сто дев'яносто тисяч п'ятсот
шістдесят вісім  гривень 80 копійок)   прямих (реальних) збитків, 1905,68 гривень
(одну тисячу дев'ятсот п'ять гривень 68 копійок) державного мита,  104,74 гривень (сто чотири гривні 74 копійок)
витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

3. В
решті позову відмовити.

Дане
рішення набирає законної сили протягом закінчення десятиденного терміну з дня
його підписання, оформленого  відповідно
до ст.84 ГПК України.

Рішення
підписане 19.05.2008р.

Суддя
Подоляк Ю.В.