СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"01"
серпня 2008 р.

справа
№ 5020-11/284

За
позовом  Міністерства оборони Російської федерації
в особі командира Військової частини
99764-2

до Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1

про стягнення 156500,0 грн. за
невиконання договірних зобов`язань

Суддя   Дмитрієв
В.Є.

Представники:

від
позивача          не з`явився

від
відповідача ОСОБА_2.,
довіреність № ВКМ № 455779 від 30.07.2008

СУТЬ
СПОРУ:

Позивач  звернувся до суду з позовом до відповідача
про стягнення 156500,0 грн. за невиконання договірних зобов`язань.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнає в повному обсязі, заперечення обґрунтовує значним зростанням
цін на продукцію за Контрактом.

Представник позивача в судове
засідання не з`явився, про час, дату та місце проведення судового засідання був
повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив,
у позовній заяві  на задоволенні позовних
вимог наполягає , позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням умов
Контракту від 20.12.2007.

Відповідно до ст. 20, 22
Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні представнику
відповідача  були роз'яснені його права і
обов'язки.

Розглянувши матеріали  справи, дослідивши надані докази, заслухавши
пояснення сторін,  суд,  встановив:

20.12.2007
між позивачем та відповідачем було укладено контракт  № 14, відповідно до п. 1.1 якого відповідач
прийняв на себе зобов`язання передати у власність позивача продукцію за цінами
та на умовах згідно специфікації № 1 (арк. с. 13).

Відповідно
до умов специфікації відповідач зобов`язаний
з 08.01.2008 по 20.01.2007 поставити рис у кількості 20000,0 кг.  за ціною 2,59 грн. 1 кг., з 01.02.2008 по
20.02.2008  у кількості 25000,0 кг. за
ціною 2,59 грн. 1 кг.,  з 01.03.2008 по
20.03.2008 у кількості 25000,0 кг. за ціною 2,69 грн. 1 кг.

Однак,
відповідачем умови Контракту були виконані не належним чином та не в повному
обсязі,  товар у кількості 25000,0 кг. за
ціною 2,59 грн. 1 кг. та товар у кількості 25000,0 кг. за ціною 2,69 грн. 1 кг.
позивачу поставлений не був. Загальна сума недопоставленого товару складає
67250,0 грн.

Відповідач
надіслав на адресу позивача лист із пропозицією поставити продукцію за ціною
3.8 грн. за кг. (арк. с. 16).

14.02.2008
позивач надіслав на адресу відповідача лист (арк. с. 17), відповідно до якого
позивач повідомив про необхідність поставки товару на умовах  Контракту та Специфікації до нього.

Відповідно
до  п. 5.1 Контракту  у випадку не поставки  (недопоставки)  продукції
більше ніж 5 днів від встановленого строку продукція вважається не
поставленою.

Відповідно
до п. 5.5 Контракту при невиконанні постачальником зобов`язань за
контрактом,  замовник має право у
односторонньому порядку розірвати його в повному обсязі або частково (в частині
поставки конкретного найменування продукції), письмово повідомивши про це
постачальника.

У
зв`язку з тим, що станом на 26.02.2008 продукція  у кількості 25000 кг, яка повинна була бути
поставлена  до 20.02.2008, поставлена не
була, позивач надіслав на адресу відповідача лист з повідомленням про
розірвання  контракту (арк. с. 20).

Відповідно
до п. 5.1 Контракту у випадку невиконання постачальником у встановлений строк
умов контракту по поставці продукції, або у випадку дострокового розірвання
контракту постачальник сплачує  замовнику
неустойку  в розмірі 50 % від вартості
недопоставленої продукції .

Відповідно
до претензії № 80/2/ф-258 (арк. с. 21) позивач звернувся до відповідача з
вимогою про сплату неустойки в розмірі 66000,0 грн. за неналежне виконання умов
контракту.

Відповіді
на претензію відповідачем надано не було, неустойка сплачена не була.

Судом
розглянуті позовні вимоги в цій частині, суд вважає  позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно
до положень статей 525, 526  Цивільного
Кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином  відповідно до умов договору та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та
вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його
умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно
ст. 546,  ст. 549, п.3 ст.611  Цивільного кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати
кредитору у разі порушення боржником зобов'язання.

17.03.2008
на підставі протоколу закупівлі шляхом запиту котировок цін № 7/08 від
12.03.2008, між позивачем та Фізичної особою підприємцем ОСОБА_3 було укладено
контракт № 50 (арк. с. 28-30), відповідно до умов якого вартість 1 кг.
продукції  (рис) складає 4,45 грн.

Відповідно
до платіжних доручень та видаткових накладних (арк. с. 31-34) позивачем було
оплачено вартість  поставленого за
контрактом № 50 рису на загальну суму 222500,0 грн.

Відповідно
до ч. 2 п. 5.5 Контракту у випадку розірвання
контракту із-зі невиконання постачальником зобов`язань замовник має
право стягнути з постачальника  суму
понесених збитків, які визначаються як різниця між вартістю аналогічної  партії товару, яка придбається  за новим контрактом та вартістю
недопоставленої  продукції  за розірваним в повному обсязі  або частково Контракту.

Таким
чином, сума збитків складає 90500,0 грн.

Судом
розглянуті позовні вимоги в цій частині, суд вважає  позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно
до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту,
права або законні інтереси якого порушено.
Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона
одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил
здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно
до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на
відповідача витрати по сплаті державного мита та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись
статтями 49,  82-85, 116, 117
Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИ Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути
з Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1  (АДРЕСА_1,
код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Міністерства оборони Російської федерації в
особі командира Військової частини
99764-2 (99050 м. Севастополь, вул. Луначарського, 35, )  заборгованість в розмірі
156500,0 грн., а також  витрати по
сплаті державного мита в розмірі 1565,0 грн.
та інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в  розмірі 118,0
грн.

Видати
наказ після набрання рішенням законної сили.

Копії  рішення направити сторонам.

Суддя
В.Є. Дмитрієв

Рішення оформлено
відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу
України і підписано   05.08.2008