ПОСТАНОВА

"08" вересня 2008 р.

Справа № 9а/76-1837

12 год. 40 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі

при секретарі судового засідання

Розглянувши справу:

за позовом Державного підприємства "Ковалівський спиртзавод", с. Ковалівка Монастириського району Тернопільської області,48322

до відповідача: Бучацької міжрайонна державна податкова інспекція (Монастириське відділення), вул. Шевченка, 19, . Монастириська Тернопільської області, правонаступника Козівської міжрапйонної державної податкової інспекції, смт. Козова, Тернопільської області

про: скасування податкового повідомлення-рішення від 22.09.2005р. №/0 та включення ДП „Ковалівський спиртзавод” податку на додану вартість в сумі 106519 грн. до податкового кредиту

за участю представників сторін:

позивача: Тиліщак І.М. –провідний юрисконсульт, доручення № 68 від 11.02.2008 р.

Русин Г.М. –головний бухгалтер, доручення №297 від 03.10.2005р.

відповідача: Гладиш А.С. –старший державний податковий інспектор, довіреність №31 від 09.01.2008 р., Кривенький Г.І. довір. № 32 від 09.01.2008 р. ,

прокурора Савка М.В.

встановив:

Державне підприємство „Ковалівський спиртзавод”, с.Ковалівка, Монастириського району, звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до Козівської міжрайонної державної податкової інспекції, смт. Козова, Тернопільська область, про скасування податкового повідомлення-рішення від 22.09.2005р. №/0 та просить включити ДП „Ковалівський спиртзавод” податок на додану вартість в сумі 106519 грн. до податкового кредиту.

У ході розгляду справи Відповідач, Козівська міжрайонна державна податкова інспекція, була замінена її правонаступником Бучацькою МРДПІ (Монастирське відділення) , м. Монастирська Тернопільської області .

Позивач , заперечуючи правомірність податкового повідомлення-рішення від 22.09.2005р. №/0, та висновки акту Козівської МР ДПІ №36/23/00375059 від 15.09.2005р. „Про результати невиїзної документальної перевірки Ковалівського спиртового заводу з питань правомірності декларування від’ємного значення сум податку на додану вартість за листопад-грудень 2004 року та січень-лютий 2005 року”, стверджує, що Відповідач усупереч пункту 7.5.1 пункту 7.5. статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” зменшив спиртзаводу суму бюджетного відшкодування ПДВ , не врахувавши , що закон про ПДВ не покладає на особу, яка має право на відшкодування з бюджету сум податку на додану вартість , обов’язок відслідковувати господарські зв’язки своїх контрагентів та факт сплати ними до бюджету податок на додану вартість .

Та обставина, що за ланцюгом придбання товару один із його продавців не сплатив до бюджету податок на додану вартість на думку Позивача не може бути підставою для зменшення податковим органом сум відшкодування з бюджету ПДВ кінцевому покупцю цього товару, тим більше, що оплата за товар була здійснена Позивачем за ціною , яка включала податок.

Представник Позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримав.

Відповідач проти позову заперечив і просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на те, що відповідно до вимог Закону України „Про податок на додану вартість” право на відшкодування виникає лише при фактичній надмірній сплаті податку на додану вартість, а не з самого факту існування зобов’язання по сплаті податку на додану вартість в ціні товару.

Ненадходження податку на додану вартість до бюджету, і як наслідок , зменшення сум бюджетного відшкодування Позивачу , заявив Відповідач , викликане тим, що товар, який Позивач придбав у ТОВ „Корн-Агро” , був придбаний Товариством за цивільно-правою угодою з підприємцем Малицькою Н.В.. Підприємець у свою чергу придбала товар за цивільно-правовою угодою з ТОВ „Номіс”.

Між тим, за наслідками проведення податковим органом зустрічних перевірок з вказаними особами, було встановлено , що ТОВ „Номіс” , яке повинно було сплатити відповідну суму ПДВ до бюджету у відповідному податковому періоді, таку суму в податковій декларації в рядку „податкове зобов’язання” не відображало , податку до бюджету не сплачувало, оскільки було зняте з податкового обліку ще у 2002 році. Номер свідоцтва платника податку на додану вартість ТОВ „Номіс” та його індивідуальний податковий номер вказувалися у податкових накладних невірно. Фактично свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість №09615431 (індивідуальний податковий номер 53) анульоване 09.09.2002р., що свідчить про невідповідність вимогам Закону України „Про податок на додану вартість” усіх податкових накладних, виданих від імені ТОВ „Номіс” та безпідставність включення приватним підприємцем Малицькою Н.В., ТОВ „Корн-Агро” та ДП „Ковалевський спиртовий завод” до податкового кредиту на суму 106519 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, враховуючи наступне.

Державне підприємство „Ковалівський спиртзавод” є платником податку на додану вартість згідно свідоцтва №26562581, індивідуальний податковий номер –14.

Податкові декларації за січень 2005 року та лютий 2005 року з ПДВ надійшли від Позивача у податковий орган 21.02.2005 р. та 21.03.2005 р., у яких було задекларовано від’ємне значення сум податку на додану вартість . На виконання вказівок Вищого адміністративного суду України суд з’ясував, що Позивач не направляв заяв про повернення сум бюджетного відшкодування разом з деклараціями по ПДВ , у зв’язку з тим, що такі заяви запроваджені наказом ДПА України від 15.06.2005 р. № 213 „Про внесення змін до податкової звітності з податку на додану вартість” , тобто після подання ним декларацій.

15 вересня 2005 року працівниками Бучацького відділення Козівської міжрайонної державної податкової інспекції було проведено невиїзну документальну перевірку ДП „Ковалівський спиртзавод”, за результатами якої складено Акт №36/23/00375059 „Про результати невиїзної документальної перевірки Ковалівського спиртового заводу з питань правомірності декларування від’ємного значення сум податку на додану вартість за листопад-грудень 2004 року та січень-лютий 2005 року”.

При перевірці були використано довідки, повідомлення з податкових інспекцій про проведення зустрічних перевірок, копії книг обліку придбання/продажу товарів, робіт, послуг, копії реєстрів вхідних податкових накладних, податкові декларації по податку на додану вартість.

Відповідачем відповідно до даних зустрічної перевірки та даних інформаційних довідок про стан платника ПДВ згідно аналізу відомостей АІС „Податки” було встановлено , що Позивач придбав сировину (мелясу, зерно) для виробництво спирту у ТОВ „Корн-Агро” та відображав ПДВ з вартості придбання у складі податкового кредиту в деклараціях по ПДВ за листопад 2004р. –13663 грн., грудень 2004р. –71256 грн., січень 2004р. –45116 грн., лютий 2005р. –27031 грн.

Разом з тим, Відповідачем було встановлено факт включення Товариством „Корн-Агро” сум ПДВ до податкових зобов’язань та з’ясовано, що сировину (мелясу, зерно) для виробництво спирту це Товариство придбало у приватного підприємця Малицької Н.В.

Остання , як з’ясував Відповідач з повідомлення Шепетівської ОДПІ №3161/8/17-041 від 18.05.2005р., №4742/8/17-041 від 25.06.2005р., та №4742/8/17-041 від 25.06.2005р., придбала сировину у ТОВ „Номіс”.

Товариство „Номіс” , як підтверджено Житомирською ОДПІ у листі №55076/7/23-048 від 21.07.2005р., у зв’язку з його ліквідацією як юридичної особи за рішенням арбітражного суду Житомирської області від 25.03.1999р. , знято з податкового обліку 16.09.2002р.

До того ж свідоцтво про реєстрацію ТОВ „Номіс” як платника податку на додану вартість містив цифри 09615431 , а індивідуальний податковий номер - 53, у той час як у податкових накладних ТОВ „Номіс” зазначалися інші номери - свідоцтва 31826753 , інд. под. - №76 та код на печатці - 24706029.

За змістом п.п. 1.8 ст. 1 Закону України „Про податок на додану вартість” (надалі Закон №168/97 ) бюджетне відшкодування є сумою , що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.2.4 статті 7 Закону №168/97 право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку на додану вартість.

При цьому Податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Як випливає з пункту 1.4. пункту 1 ст. 1 Закону №168/97, платником податку на додану вартість до бюджету є продавець товару, тобто особа ,яка поставляє товар за цивільно-правовими договорами , зміст умов яких передбачає передачу права власності на товар від продавця покупцю.

Між тим, Відповідачем документально доведено , що публічно-правові відносини , (а такими є відносини, які виникають з приводу податків, інших обов’язкових платежів до бюджетів та державних цільових фондів, у тому числі із ПДВ ) щодо господарської операції поставки сировини (меляси, зерна) для виробництва спирту між ТОВ „Номіс” та ПП. Малицькою Н.В. не могли виникнути , оскільки на момент здійснення поставки постачальник сировини (ТОВ „Номіс” ) не мав ознак учасника податкових правовідносин в силу того, що ще у 2002 році Товариство було зняте з податкового обліку платника податку на додану вартість , а видане йому свідоцтво про реєстрацію платником ПДВ було анульоване .

При таких обставинах справи суд погоджується із висновком податкового органу стовного того , що податок на додану вартість з господарської операції поставки сировини (меляси, зерна) від Товариства „Номіс” до підприємця Малицької Н.В., і з наступних господарських операцій щодо поставки цієї ж сировини, у тому числі і до Позивача , до бюджету не надходив, отже відсутній факт надмірного надходження ПДВ до державного бюджету , внаслідок чого платники цього податку мають право на отримання податкової вигоди у вигляді бюджетного відшкодування ПДВ.

За змістом частин б, в підпункту 7.7.7. пункту 7.7. ст. 7 Закону №168/97 дії податкового органу , який за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) виявив невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, визначені наступним чином:

у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

у разі з'ясування внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови у наданні бюджетного відшкодування.

Оскільки усі ризики , пов’язані із підприємницької діяльності , у тому числі ризики, пов’язані із вибором контрагентів , в силу положень ч.1 ст. 42 Господарського Кодексу України, лежать на суб’єкті господарювання, тому сам факт сплати ним податку на додану вартість у ціні продажу товару своєму контрагенту , не є підставою для отримання цим суб’єктом податкових вигод за рахунок коштів державного бюджету у разі , якщо органом , що контролює факт сплати (надходження) ПДВ до бюджету, буде встановлено , що Податок на додану вартість із господарської операції придбання товару до бюджету фактично не надходив.

Враховуючи, що дії Відповідача щодо прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 22.09.2005р. №/0 та щодо зменшення Позивачу суми бюджетного відшкодування на 106519 грн. не суперечать закону , правам Відповідача та його компетенції , у задоволенні позову до нього слід відмовити.

Віднесення на Позивача відповідно до ст. 94 КАС України суми державного мита з урахуванням п. 3 Розділу VII прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України .

Визнати, що згідно з ч. 2 ст. 89 КАС України судовий збір, сплачений у більшому розмірі, ніж встановлено законом, може бути повернутий ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

У судовому засіданні 08.09.2008 р представникам сторін були оголошені вступна та резолютивні частини постанови суду із повідомленням про виготовлення її у повному обсязі 12.09.2008 р.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 69–71, 158, 161-163, ч. 4 ст. 167 КАС України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.          Відмовити у задоволені адміністративного позову Державного підприємства „Ковалівський спиртовий завод”, с.Ковалівка, Монастириського району до відповідача: Бучацької МРДПІ (Монастирське відділення) , м. Монастирська Тернопільської області , правонаступника Козівської міжрайонної державної податкової інспекції, смт. Козова, Тернопільська область про скасування податкового повідомлення-рішення від 22.09.2005р. №/0 та включення ДП „Ковалівський спиртзавод” податок на додану вартість в сумі 106519 грн. до податкового кредиту.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом двадцяти днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя