ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

09.10.2008

Справа №2-15/7049-2008

За позовом Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Центру електрозв’язку № 4 м. Керч Кримської філії ВАТ «Укртелеком» (98300, АР Крим, м. Керч, вул.. Кірова, 1, ідентифікаційний код 22236588)

До відповідача Виробничого кооперативу «Верф» (98300, АР Крим, м. Керч, вул.. Кірова, 54, ідентифікаційний код 20746523)

Про стягнення 487,27 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А.Іщенко

представники:

Від позивача – Хіліоті В.В., довіреність № 23.07.2008 р., у справі

Від відповідача - не з’явився

Обставини справи: Відкрите акціонерне товариство „Укртелеком” звернулось в особі Центру електрозв’язку № 4 м. Керч Кримської філії ВАТ «Укртелеком» до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Виробничого кооперативу «Верф» про стягнення 487,27 грн., в тому числі 392,37 грн. основного боргу, 83,08 грн. інфляційних втрат, 4,90 грн. 3% річних, 6,92 грн. пені.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов’язань по оплаті наданих послуг за договором № 184 від 01.01.1998 р., на суму 392,38 грн., що стало приводом для звернення Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Центру електрозв’язку № 4 м. Керч Кримської філії ВАТ «Укртелеком» з позовом до суду для стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку.

Відповідач явку представника у судове засідання жодного разу не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, вимоги суду не виконав, відзиву на позов не надав, про час та місце розгляду справи був поінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

За такими обставинами суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

01.01.1998 р. між ВАТ «Укртелеком» в особі Керченського Центру електрозв’язку (Підприємство зв’язку) (позивач) та Виробничим кооперативом «Верф» (Споживач) (відповідач) був укладений договір № 184 про надання послуг телефонного звязку. (а.с.7-8).

Згідно розділу 1 вказаного Договору Підприємство зв’язку забезпечує встановлення та підключення кінцевих пристроїв Споживача через абонентську лінію до телефонної мережі загального користування, за адресою вул.. Кірова, 85, надає Споживачу в користування номери телефонів та послуги електрозв’язку, а Споживач сплачує плату за встановлення та вартість послуг, які надаються.

Відповідно до пункту 3.1 Договору плата за користування телефонною мережею включає в себе абонементну плату та плату за послуги, що надаються.

Пунктом 3.5 Договору встановлено, що абонементна плата вноситься до 20го числа наступного місяця. За послуги електрозв’язку плата вноситься протягом 10 діб з дня одержання рахунку, але не пізніше 20 числа наступного місяця після повного розрахункового періоду (з 1 числа по останнє число поточного місяця).

Припинення надання послуг та розрив даного Договору не звільняє Споживача від оплати заборгованості.

Так, як свідчать матеріали справи, позивачем надавалися послуги телефонного зв’язку, що підтверджується доданими до матеріалів справи рахунками № 610184 за телекомунікаційні послуги. (а.с. 34-38)

Згідно умов договору, а також пункту 5 статті 33 Закону України „Про телекомунікації”, пунктів 51, 61 Правил користування місцевим телефонним зв'язком, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 385 від 22.04.1997 р., пунктів 32, 40, 108, 184 Правил надання і отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Кабінетом міністрів України № 720 від 09.08.2005 р., відповідач своєчасно не провів оплату наданих телекомунікаційних послуг, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість за період з серпня 2007 р. по грудень 2007 р. у розмірі 392,37 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи довідкою розрахунком за послуги зв’язку (а.с.9), рахунками за телекомунікаційні послуги за спірний період (а.с. 34-38), що стало підставою для звернення з позовом до суду.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами Договору.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідач в порушення вимог статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України доказів оплати заборгованості за надані послуги не надав.

За такими обставинами, матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті 392,37 грн. заборгованості за договором про надання послуг електрозв’язку № 184 від 01.01.1998 р., станом на 01.05.2008 р., через що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 392,372 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання у розмірі 6,92 грн., 83,08 грн. інфляційних втрат, 4,90 грн. річних.

За приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом неодноразово запрошувався від позивача докладний розрахунок стягуваної суми інфляційних втрат, річних та пені у відповідності до вимог чинного законодавства з обов’язковим зазначенням періодів нарахування. Проте позивачем зазначені вимоги суду виконані не були.

Так, ненадання витребуваних судом документів, які необхідні для вирішення спору, перешкоджає повному та всебічному розгляду справи, оскільки суд позбавлений можливості перевірити правомірність нарахування стягуваних з відповідача сум.

Пункт 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України, передбачає залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з’явився на виклик у засідання господарського суду і його нез’явлення перешкоджає вирішенню спору.

Так позивачем не надано суду доказів поважності причин невиконання вимог суду щодо надання витребуваних судом документів (детального розрахунку стягуваних сум інфляційних втрат, річних та пені), необхідних для вирішення спору, отже суд вважає за необхідне залишити позов Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Центру електрозв’язку № 4 м. Керч Кримської філії ВАТ «Укртелеком» в частині стягнення суми пені у розмірі 6,92 грн., 83,08 грн. інфляційних втрат, 4,90 грн. річних без розгляду.

Витрати по оплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відносяться на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 33, 34, 49, пунктом 5 частини 1 статті 81, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Виробничого кооперативу «Верф» (98300, АР Крим, м. Керч, вул.. Кірова, 54, ідентифікаційний код 20746523) на користь Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Центру електрозв’язку № 4 м. Керч Кримської філії ВАТ «Укртелеком» (98300, АР Крим, м. Керч, вул.. Кірова, 1, ідентифікаційний код 22236588, р/р 260096315 в КРД АППБ Райффайзен Аваль МФО 324021) 392,37 грн. заборгованості, 82,13 грн. державного мита та 95,02 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині позов залишити без розгляду.

4.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.