ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2008 р.

Справа № 13/83/08

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера», м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 23, а/с 1003.

до відповідача

Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 20.

про

Визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.05.2008 року № 00002537/0 в частині зменшення суми податку на додану вартість, заявленої до відшкодування за червень 2007 року на 27930,00 грн. та за лютий 2008 року на 204727,00 грн. всього на загальну суму 232657,00 грн.

Суддя                                                                                                     Ткаченко О.В.

Секретар                                                                                                    Засядівко О.О.

Представники:

Від позивача

Нестеренко О.А.

Від відповідача

Глушко Д.В.

Суть спору: Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування прийнятого за наслідками перевірки з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (акт від 15.05.2008 року № 339/37/22439446) податкового повідомлення-рішення від 21.05.2008 року № 00002537/0 в частині зменшення суми податку на додану вартість, заявленої до відшкодування за червень 2007 року на 27930,00 грн. та за лютий 2008 року на 204727,00 грн. всього на загальну суму 232657,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що включаючи суму податку на додану вартість 232657,48 грн. до складу сум бюджетного відшкодування, діяв у відповідності до вимог Закону України «Про податок на додану вартість».

Відповідач проти позову заперечує, вказуючи у запереченнях (а. с. 106), що позивачем в порушення п. п. 7.7.2 п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 року № 168/97-ВР по деклараціям за червень 2007 року, за лютий 2008 року до сум бюджетного відшкодування включено суми погашеного податкового векселя шляхом включення його до податкового зобов’язання, що дає право на збільшення податкового кредиту в поточному звітному періоді (з урахуванням розподілу податкового кредиту відповідно до п.п. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»зі змінами та доповненнями) у розмірі 27 930,00 грн. (декларація за червень 2007 рік) та 204727,00 грн. (декларація за лютий 2008 рік).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, господарський суд встановив.

За наслідками перевірки товариства з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень - липень 2007р., лютий 2008 року (акт від 15.05.2008 року № 339/37/22439446) податковою службою прийнято повідомлення –рішення від 21.05.2008 року № 00002537/0, яким товариству зменшено суму бюджетного відшкодування на загальну суму 535131,00 грн. (у тому числі заявлену до відшкодування за червень 2007 року - на 27930,00 грн. та за лютий 2008 року –на 507201,00 грн.) у зв’язку з порушенням ним п.п. 7.7.1., 7.7.2, 7.7.3 п.7.7 ст.7 Закон України Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість».

Порушення платника полягало в тому, що товариством до фактичної сплати податку, яка може бути здійснена тільки грошовими коштами, врахована вартість податкових векселів серії АА № 0330210 від 26.04.2007 року на суму 99749,22 грн. з терміном погашення 25.05.2007 року та з урахуванням коефіцієнту відношення обсягу оподатковуваних операцій в загальному обсязі операцій, здійснених в травні 2007 року, який склав 28%, та серії АА № 0330214 від 28.12.2007 року на суму 524942,83 грн. з терміном погашення 26.01.2008 року та з урахуванням коефіцієнту відношення обсягу оподатковуваних операцій в загальному обсязі операцій, здійснених в січні 2008 року, який склав 39%.

Товариство, не заперечуючи встановлені податковою службою обставини і правильність арифметичного розрахунку сум, зазначених в рішенні, звернулося з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення від 21.05.2008 року № 00002537/0 в частині зменшення суми податку на додану вартість, заявленої до відшкодування за червень 2007 року на 27930,00 грн. та за лютий 2008 року на 204727,00 грн. всього на загальну суму 232657,00 грн., посилаючись на те, що суми бюджетного відшкодування визначені ним у відповідності з законом.

Господарський суд, розглянувши матеріали, встановив, що фактичні обставини справи (наявність господарських операцій, їх обсяг і вартісні показники, арифметичний розрахунок суми зменшеного відшкодування) сторонами не заперечуються, а спір полягає в різному тлумаченні сторонами діючого законодавства.

Оцінивши доводи сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до п. п. 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (з урахуванням п.6 "Особливі правила для підприємств суднобудування і літакобудування" Наказу ДПА України від 30.05.1997 № 166 "Про затвердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення і подання") якщо у звітному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у звітному податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

Згідно з п.11.5 ст.11 Закону України "Про податок на додану вартість" платники податку при імпорті товарів на митну територію України можуть за власним бажанням надавати органам митного контролю податковий вексель на суму податкового зобов'язання.

Абзац 7 п.11.5 передбачає - якщо платник податку на дату поставки податкового векселя органу митного контролю має підтверджену податковим органом суму бюджетного відшкодування, яка дорівнює або більша ніж сума зобов'язання по такому векселю, платник податку має право включити суму зобов'язань по податковому векселю до складу податкових зобов'язань за звітний (податковий) період, в якому відбулася його поставка органу митного контролю. При цьому податковий вексель вважається погашеним та платник податку має право на включення до складу податкового кредиту суми зобов'язань по податковому векселю.

Відповідно до ч. 3 п. 4.8 ст. 4 Закону України "Про податок на додану вартість" для цілей оподаткування згідно з цим Законом векселі (крім податкових векселів), видані або отримані, не вважаються засобом платежу та не змінюють суму податкового кредиту або податкового зобов'язання з цього податку, крім податкових векселів.

Факт погашення векселів (включення суми зобов'язань по податковим векселям до складу податкових зобов'язань) податковою службою не заперечується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94,161-163 КАС України,

господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.05.2008 року № 00002537/0 в частині зменшення суми податку на додану вартість, заявленої до відшкодування за червень 2007 року на 27930,00 грн. та, заявленої до відшкодування за лютий 2008 року на 204727,00 грн., всього на загальну суму 232657,00 грн.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя

О.В.Ткаченко