ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

16.10.08
Справа №10/443/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду
у складі:

Головуючий суддя Коробка Н.Д. судді  Коробка Н.Д.    , Колодій Н.А.  , Шевченко Т. М.

при секретарі Лола Н.О.

за участю представників сторін:

позивача:                        ОСОБА_2, довіреність
від 01.07.2008р. б/н;

відповідача:
не
з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя,

на рішення                     Господарського суду
Запорізької області від 03.09.2008р.

у справі                           №  10/443/08

за позовом                       Товариства з обмеженою
відповідальністю

«Фоззі-Січ», м. Запоріжжя,

до
відповідача                 Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя,

про
стягнення  14.804,19грн.

встановили:

Товариство з обмеженою відповідальністю  «Фоззі-Січ», м. Запоріжжя, звернулось в
господарський суд Запорізької області з позовом до Приватного підприємця
ОСОБА_1, м. Запоріжжя, про стягнення
14.544,00грн. основного боргу, 189,07грн. втрат від інфляції та
71,12грн. 3% річних.

Розглянувши справу по суті, господарський суд
Запорізької області своїм рішенням від 03.09.2008р. у справі № 10/443/08 (суддя
Алейникова Т.Г.) позов задовольнив. Стягнув з Приватного підприємця ОСОБА_1 на
користь ТОВ  «Фоззі-Січ» 14.544,00грн.
основного боргу, 189,07грн. втрат від інфляції, 71,12грн. 3% річних, 148,04грн.
витрат по сплаті державного мита та 118,00грн. витрат на інформаційне-технічне
забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивоване тим, що у зв'язку із
невиконанням відповідачем умов договору суборенди від 19.04.2008 року, в
частині сплати орендних платежів, позивачем правомірно заявлено до стягнення
суму основного боргу, втрати від інфляції та річні проценти.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням,
Приватний підприємець ОСОБА_1, відповідач, вважає рішення господарського суду
таким, що винесено з порушенням норм матеріального права.

У поданій апеляційній скарзі посилається на те, що  оскільки орендована площа не
використовувалась відповідачем з вини позивача, до спірних правовідносин слід
застосовувати положення ч. 6 ст. 762 ЦК України, відповідно до якої, наймач
звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути
використане ним через обставини, за які він не відповідає. На думку
відповідача, вказана норма права є спеціальною по відношенню до норм, які
регулюють процедуру розірвання господарських договорів.

Просить рішення місцевого господарського суду від
03.09.2008р. у справі №10/443/08 скасувати, в позові відмовити.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Січ»,
позивач, у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що рішення господарського суду
відповідає Закону та фактичним обставинам справи. Вказує на те, що посилання
відповідача на неможливість користування приміщенням у зв'язку з неотриманням
підписаного примірнику договору суборенди №65-08Х від 19.04.2008р., не
відповідають фактичним обставинам справи. ТОВ «Фоззі-Січ» укладає договори
суборенди нежитлових приміщень або їх частин у власній типовій формі. Як і
іншим суборендарям, відповідачеві був запропонований для підписання проект
договору, розроблений позивачем. На виконання вимог п.2,3 ст. 181 ГК України,
проект договору був наданий у двох примірниках, підписаних з боку позивача
повноважною особою і скріплених печаткою ТОВ «Фоззі-Січ». Зважаючи на те, що у
відповідача не було заперечень щодо запропонованих умов договору, обидва
примірника договору були підписані відповідачем, скріплені його печаткою та
один примірник договору був повернений позивачу. Відповідачем не доведено, що
орендована    ним площа не могла
використовуватись у зв'язку з обставинами, за які він не відповідає. Фактично
частина спірного нежитлового приміщення, була прийнята відповідачем  в
користування в  строк,
передбачений договором (акт приймання - передачі від 19.04.2008р.), в належному
задовільному стані і використовувалась відповідачем протягом строку дії
договору №65-08Х від 19.04.2008р. Тому ч. 6 ст.762 ЦК України була не
застосована судом першої інстанції правомірно.

Просить рішення місцевого господарського суду від
03.09.2008р. у справі №10/443/08 залишити без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного
господарського суду № 1975 від 16.10.2008р. справу призначено до розгляду у
складі головуючого -  Коробки Н.Д.,
суддів: Колодій Н.А., Шевченко Т.М.

За клопотанням представника позивача, судовий процес
вівся без застосування засобів технічного забезпечення. За його згодою у
судовому засіданні оголошену вступну та резолютивну частини постанови.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав
доводи, викладені у відзиві на
апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення
місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і
процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів
апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1
такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Обставини справи свідчать, що між ТОВ «Фоззі-Січ»
(Орендар) та ПП ОСОБА_1 (Суборендар) 19.04.2008р. за № 65-08 Х було укладено
Договір суборенди частини нежитлового приміщення, за умовами якого, Орендар
передав, а Суборендар прийняв у тимчасове оплатне користування частину
приміщення загальною площею 24 кв.м. у нежитловому приміщенні, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, для здійснення видів діяльності, перелік яких зазначений
у Додатку № 2 до Договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору, Суборендар вступає у
строкове платне користування об'єктом суборенди з моменту підписання сторонами
акта приймання-передачі об'єкту суборенди, який є невід'ємною частиною цього
Договору.

Договір вступає в дію з моменту його підписання
сторонами і продовжує свою дію протягом двох календарних місяців (п. 4.1
Договору).

Щодо оплати за користування об'єктом суборенди та
порядку розрахунків, сторони домовились, що плата за суборенду по договору
сплачується Суборендарем шляхом попередньої оплати щомісяця до 15 числа
поточного місяця за наступний місяць шляхом перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок Орендаря в національній валюті України - гривні. Плата за
перший та останній місяці суборенди сплачується Суборендарем не пізніше
наступного дня після підписання договору. Місячна плата за суборенду становить
7.272,00грн.

На виконання умов Договору, об'єкт оренди переданий
Суборендарю Орендарем 19.04.2008р., що підтверджується Актом
приймання-передачі, який підписано сторонами та скріплений печатками.

Плата за суборенду відповідачем не сплачена, у зв'язку з
чим, за ним утворилась заборгованість за перший місяць суборенди з 19.04.2008р.
по 18.05.2008р. у сумі 7.272,00грн. та другий місяць суборенди з 19.05.2008р.
по 19.06.2008р. в сумі 7.272,00грн., всього на суму 14.544,00грн.

В травні 2008р. та червні 2008р. відповідачу надавались
для підписання акти виконаних робіт № ZРО-000001325 від 19.05.2008р. та №
ZРО- від 19.06.2008р., які залишені останнім без розгляду.

Листом-вимогою від 23.06.2008р., направленим позивачем
на адресу відповідача, від ПП ОСОБА_1 вимагалось сплатити суму заборгованості з
орендної плати у сумі 14.544,00грн., протягом двох банківських днів з моменту
отримання даного листа  та повторно були
направлені для підписання акти виконаних робіт за період суборенди з
19.04.2008р. по 19.06.2008р. Вимога позивача залишена відповідачем без
задоволення.

Частиною 1 статті 11 ЦК України визначено, що цивільні
права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема є договір та інші правочини.

Приписами статті 179 Господарського кодексу України
визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі
єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Проект
договору може бути запропонований будь-якою з сторін. Сторона, яка одержала
проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до
вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій
стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк
після одержання договору. За наявності заперечень, складається протокол
розбіжностей. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов
господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).
Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії
щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами
Цивільного кодексу України.

Відповідно до статей 638 та 640 Цивільного кодексу
України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з
усіх істотних умов договору. Договір є укладеним з моменту  одержання особою, яка направила пропозицію
укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо для укладення
договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є
укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа,  яка одержала пропозицію  укласти
договір,  у межах строку для
відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка
засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше
не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Як пояснив у судовому засіданні позивач, ним відповідачу
було запропоновано для підписання проект договору, розроблений ТОВ «Фоззі-Січ».
Проект договору був наданий у двох примірниках, підписаних з боку позивача
повноважною особою і скріплених печаткою підприємства. У зв'язку із відсутності
заперечень, з боку відповідача, щодо запропонованих умов договору, обидва його
примірника були підписані ПП ОСОБА_1, скріплені його печаткою та один примірник
був повернутий позивачу.

В даному випадку, відповідь про прийняття пропозиції та
досягнення згоди з усіх істотних умов підтверджується фактом підписання
договору з боку відповідача без заперечень.

Крім того, ПП ОСОБА_1 вчинено дію, яка свідчить про його
бажання укласти договір та прийняття пропозиції позивача, а саме: прийнято
приміщення у користування, що підтверджується Актом приймання-передачі від
19.04.2008р., який підписано сторонами та скріплено їх печатками.

З урахуванням умов п. 3.1 Договору, відповідач вступив у
користування об'єктом оренди з дня підписання Акта приймання-передачі, тобто з
19.04.2008р.

Пунктом 1 статті 286 ГК України встановлено, що орендна
плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської діяльності. Відповідно до пункту 1 статті 762 ЦК
України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

У відповідності з вимогами п. 5.4 Договору, встановлена
орендна плата правомірно нарахована позивачем, починаючи з 19.04.2008р., з дня
підписання Акта приймання-передачі об'єкта оренди.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено,
що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,
що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно статті 625 вказаного Кодексу, боржник, який
прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач порушив умови договору,
орендну плату не сплатив, будь-яких заперечень щодо акту прийому-передачі
об'єкту суборенди не надавав.

Отже, висновок
суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача 14.544,00грн.
основного боргу, 189,07грн. втрат від інфляції та 71,12грн. 3% річних,  правомірний та відповідає матеріалам справи.

Заперечуючи проти рішення господарського суду,
відповідач посилається на приписи ч. 6 ст.762 ЦК України, відповідно до якої,
наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути
використання ним через обставини, за які він не відповідає.

При цьому, відповідачем не враховано, що за змістом
вимог зазначеної норми матеріального права, доведення неможливості користування
майном наймачем, через обставини, за які він не відповідає, покладається саме
на нього.

В матеріалах справи міститься лист-відповідь Запорізької
міської Ради від 02.09.2008р. № 604 на запит відповідача щодо відмови в наданні
дозволу на розміщення об'єкту торгівлі в магазині «Сільпо». Згаданим листом
пояснено, що приватному підприємцю було відмовлено в наданні дозволу на
розміщення об'єкту торгівлі, через відсутність у наданому ним пакеті наступних
документів: заяви на отримання дозволу; копії свідоцтва про державну
реєстрацію; копії документа, що засвідчує наявність відповідних приміщень та
копії документа, що засвідчує сплату місцевого збору.

За таких обставин, відсутність, в даному випадку, копії
договору суборенди, не було основною та єдиною підставою для відмови у наданні
відповідного дозволу.

Також слід зазначити, що відповідач, укладаючи договір,
мав усвідомлювати можливість виконання такого договору в обумовлені в ньому
строки, тобто при укладенні цього договору, він повинен був мати реальну
можливість щодо виконання його умов зі своєї сторони.

Згідно ст. 785 ЦК України, в разі  припинення
договору  найму  наймач
зобов'язаний негайно
повернути  наймодавцеві  річ  у
стані,  в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У пункті 4.3 Договору визначено, що при закінченні
строку дії договору, Суборендар повинен підписати Акт повернення об'єкту
суборенди, відповідно до умов цього договору.

Належні докази повернення майна Орендарю Суборендарем, в
матеріалах справи відсутні.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги, на які
посилається заявник.

Порушення або неправильного застосування норм
матеріального чи процесуального права не вбачається. Підстави для скасування
або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України  судові
витрати покладаються  на
відповідача.

Керуючись
статтями 49, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України,
Запорізький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1 залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від
03.09.2008р. у справі №10/443/08
залишити без змін.

Головуючий суддя Коробка Н.Д.

судді  Коробка Н.Д.

Колодій Н.А.  Шевченко Т. М.