ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2008 р.

№ 32/69

Доповідач –суддя Мележик Н.І.

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвська Н.Г. - головуючого,

Мележик Н.І.,

Михайлюк М.В.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю

"Сергол"

на постанову           Київського апеляційного господарського

суду від 17.07.2008 року

у справі                                                  № 32/69

господарського суду                              міста Києва

за позовом                                                  Товариства з обмеженою відповідальністю

"Сергол"

до                                                             Малого приватного підприємства "Рокон"

про                                                            стягнення 51 720 грн.

за участю представників:

позивача –          Галамая А.В.

відповідача –          не з"явились

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Сергол" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Малого приватного підприємства "Рокон" про стягнення 51 720 грн. збитків та судових витрат.

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.05.2008 року (суддя Хрипун О.О.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2008 року (судді: Зеленін В.О., Рєпіна Л.О., Синиця О.Ф.), в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Сергол" просить скасувати рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи і повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення або постанова господарського суду прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 01.12.2005 року між сторонами укладено договір на виготовлення продукції №01/12, за яким відповідач зобов"язався виготовити напільні дисплеї для шоколаду та передати їх позивачу шляхом підписання актів приймання-передачі, а останній –прийняти та оплатити вартість дисплеїв.

На підставі акту приймання-передачі відповідач передав позивачу напільні дисплеї у кількості 80 шт., вартістю 84 000 грн.

В подальшому позивач на підставі договору № 252 від 07.11.2005р. отриманий від відповідача товар передав ЗАТ "АВК", яке повідомило, що дисплеї не відповідають затвердженому зразку, оскільки є вузьким у порівняні з плиткою шоколаду та просив усунути дефекти.

Позивач, в свою чергу, звернувся до відповідача з вимогою про усунення дефектів отриманої продукції, але останній відмовив в її задоволенні, посилаючись на те, що роботи виконані відповідно до специфікації та вимог, які ставились позивачем.

В подальшому, між позивачем та ТОВ "Сила" укладено договір підряду №74 від 24.03.2006 року на проведення ремонтних робіт отриманих від відповідача дисплеїв, за яким ТОВ "Сила" виконало ремонтні роботи, а позивач оплатив їх вартість.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про відшкодування відповідачем збитків внаслідок виготовлення продукції неналежної якості.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд, з висновками якого погодилась апеляційна інстанція, повно і всебічно дослідив всі суттєві обставини справи та правильно дійшов висновку про їх безпідставність у зв"язку з відсутністю доказів передання ТОВ "АВК" дисплеїв неналежної якості, виготовлених саме відповідачем. Суди попередніх інстанцій також вказали, що надані позивачем докази підтверджують неналежне виконання зобов'язань останнього перед третіми особами і не стосуються предмету розгляду. Сторонами підписані акти приймання-передачі дисплеїв без зауважень, а зазначені в дефектному акті недоліки могли виникнути при транспортуванні дисплеїв позивачем до ТОВ "Сила".

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів щодо необґрунтованості позовних вимог за відсутності доказів, що їх підтверджують.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За загальним правилом тягар доведення позовних вимог покладено на позивача.

Як передбачено статтею 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник)зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно статті 838 цього ж Кодексу підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Так, згідно умов договору, укладеного між позивачем та ЗАТ "АВК", останнє надало позивачу оригінал-макет товару, який передається відповідачу до початку виконання робіт.

У разі виявлення недоліків замовнику надано право відмовитися від прийняття робіт, які виключають можливість використання об'єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою (ч.6 ст.882 ЦК України).

Місцевим господарським судом встановлено, що всупереч даним правовим нормам, позивачем підписані акти прийняття-передачі дисплеїв без перевірки та випробувань, на момент передачі товару претензій щодо якості товару останній не мав. Також рішенням господарського суду міста Києва від 10.05.2007 року, яке набрало законної сили, прийнятим у справі № 26/206 за позовом МПП "Рокон" до ТОВ "Сергол", стягнуто з останнього суму боргу за виготовлену продукцію (дисплеї).

Крім того, як правильно зазначив господарський суд першої інстанції, товар, виготовлений відповідачем, відповідає макету ЗАТ "АВК", а зазначені в дефектному акті недоліки могли виникнути при транспортуванні дисплеїв позивачем до ТОВ "Сила".

Наведеним спростовуються доводи скаржника про те, що постанова Вищого господарського суду України від 30.10.2007 року у справі №26/206, якою в касаційному порядку переглянуто рішення місцевого господарського суду у даній справі, свідчить про наявні недоліки, які підлягали розгляду в межах справи №26/206, оскільки вказаними судовими актами присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача грошові кошти за виконані роботи.

З висновками господарських судів першої та апеляційної інстанцій про необгрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача збитків повністю погоджується судова колегія Вищого господарського суду України, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових актів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сергол" залишити без задоволення.

Постанову          Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2008 року у справі № 32/69 залишити без змін.

Головуючий суддя

Н.Г. Дунаєвська

Судді

Н.І. Мележик

М.В. Михайлюк