ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2008 р.

№ 2-15/11813-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Міністерства оборони України

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 22.04.2008

у справі

№2-15/11813-2007господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом

Першого заступника військового прокурора Військово-Морських Сил України в інтересах держави в особі

1) Міністерства оборони України,

2) Державного підприємства МО України “Центральний військовий санаторій “Ялтинський”

до

ВАТ “Кримзалізобетон”

третя особа

Науково-виробнича компанія “Кримінвестбуд”

про

стягнення суми,

за участю представників сторін від:

позивачів:

1)          Тарасенко Н.В. –за довіреністю від 27.12.2007р.

2)          не з’явились

відповідача:

не з’явились

третьої особи:

не з’явились

прокуратури:

не з’явились

Згідно розпорядження Заступника голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й. від 21.10.2008р. розгляд касаційної скарги здійснюється у складі колегії суддів: Кривда Д.С. (головуючий), Жаботина Г.В., Уліцький А.М.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.03.2008р. (суддя Іщенко І.А.), залишеною без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 22.04.2008р. (судді Дугаренко О.В. –головуючий, Фенько Т.П., Лисенко В.А.), позов першого заступника військового прокурора Військо-Морських Сил України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Державного підприємства Міністерства оборони України „Центральний військовий санаторій „Ялтинський” до ВАТ „Кримзалізобетон”, 3-тя особа Науково-виробнича компанія „Кримінвестбуд”, про стягнення 1813072грн., залишено без розгляду на підставі п.1 ст.81 ГПК України.

Міністерство оборони України в касаційній скарзі просить скасувати прийняті у справі судові ухвалу та постанову і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм чинного законодавства.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника позивача-1, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про прокуратуру" при виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право звертатися до суду із заявою про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

В силу ст.36-1 цього Закону визначено підстави представництва прокурором інтересів держави, а саме: наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

У відповідності до ст. 2 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі за поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 ГПК України ( 1798-12 ) від 08.04.1999 року №3-рп/99 під поняттям “орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах” потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 24.11.2006р. між Державним підприємством Міністерства оборони України “Центральний військовий санаторій “Ялтинський” (первісний кредитор) та ВАТ “Кримзалізобетон” (новий кредитор) укладено договір купівлі-продажу права вимоги, за умовами якого первісний кредитор продає, а новий кредитор купує право вимоги, що належить первісному кредитору на підставі договору генпідряду на проектні та будівельні роботи № 2730/05 від 28.11.2005р., укладеного між первісним кредитором та Науково-виробничою компанією “Кримінвестбуд”(третьою особою по даній справі).

Пунктом 2.1 договору відповідач був зобов'язаний перерахувати за куплене право вимоги первісному кредиторові грошові кошти у розмірі 2568000грн. в строк до 12.04.2007р.

При цьому позивач доводить, що відповідачем в порушення вимог договору у визначений договором строк зазначені в договорі кошти перераховані не були, що є порушенням відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань.

Звертаючись з вимогою про стягнення 1813072грн. (2568000грн. згідно заяві № 3/3451 від 04.12.2007р.) заборгованості за договором б/н купівлі-продажу права вимоги від 24.11.2006р., укладеним між Державним підприємства Міністерства оборони України “Центральний військовий санаторій “Ялтинський” та ВАТ “Кримзалізобетон” перший заступник Військового прокурора Військово-Морських Сил України не обґрунтував у чому полягає порушення інтересів держави або в чому існує загроза інтересам держави.

Як встановили суди попередніх інстанцій, Державне підприємство Міністерства оборони України “Центральний військовий санаторій “Ялтинський” не було включено до мережі розпорядників (одержувачів) коштів державного бюджету у 2004-2007 роках і асигнування з державного бюджету у зазначений період через органи Державного казначейства Автономної Республіки Крим не отримувало; згідно Статуту Державного підприємства Міністерства оборони України “Центральний військовий санаторій “Ялтинський” має право укладати договори, набувати майнових та особистих немайнових прав, нести обов'язки, бути позивачем та відповідачем у суді; пунктом 4.2 Статуту встановлено, що майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві повного господарського відання, здійснюючи яке підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству України та цьому Статуту.

Також судами встановлено, що позивач-2 здійснює управління господарською діяльністю через свої органи та посадові особи і не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування.

За таких обставин суди дійшли висновку, що першим заступником Військового прокурора Військово-Морських Сил України пред'явлено позов не в інтересах держави, а в інтересах самостійного суб'єкта господарської діяльності, що суперечить змісту статей 20, 36 Закону України "Про прокуратуру", а відтак, позов залишено без розгляду.

При цьому суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, підставою для залишення позовної заяви прокурора без розгляду зазначив норму п. 1 ст. 81 ГПК України, тобто, підписання позовної заяви особою, яка не має такого права.

Однак, відповідно до ст. 54 ГПК України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується прокурором чи його заступником.

Позов підписано першим заступником військового прокурора Військово-Морських сил України, тобто в межах наданої чинним законодавством компетенції.

Суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових актів зазначене не врахували.

Згідно частини 1 статті 111-10 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене, ухвала господарського суду Автономної Республіки Крим та постанова Севастопольського апеляційного господарського суду підлягають скасуванню, а справа –передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, п.3 ч.1 ст.1119, 11110, ст.11111, 11112, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, –

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 22.04.2008р. та ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.03.2008р. у справі №2-15/11813-2007 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий суддя                                                             Д.Кривда

Судді                                                                                 Г.Жаботина

А.Уліцький