ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2008 р.

№ 23/462-Б

головуючого

Короткевича О.Є. (доповідач у справі)

суддів :

Мамонтової О. М., Хандуріна М.І.

розглянувши матеріали касаційної скарги

Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2008 року

у справі

№ 23/462-б

за заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю "Легран - Фінанс -Україна"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-запчастина+"

про

Банкрутство

За участю представників:

Від скаржника: Москальова Г. С. Дов. Від 28.12.2007 року №17460/9/10-209

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 25.02.2008 року у справі № 23/462-б за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Легран-Фінанс-Україна” (далі –ініціюючий кредитор, ТОВ “Легран-Фінанс-Україна”) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро-запчастина+” (далі –боржник, ТОВ “Агро-запчастина+”) про визнання банкрутом, відмовлено Державній податковій інспекції у Печерському районі м. Києва у прийняті заяви про визнання кредитором ТОВ “Агро-запчастина+” на суму 176,00 грн. та повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва (далі –ДПІ у Печерському районі м. Києва) звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2008 року ухвалу господарського суду міста Києва від 25.02.2008 року залишено без змін, а апеляційну скаргу ДПІ у Печерському районі м. Києва без задоволення.

ДПІ у Печерському районі м. Києва не погодилась з рішення суду апеляційної інстанції і тому звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2008 року.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 28.07.2008 року прийнято касаційну скаргу ДПІ у Печерському районі м. Києва на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2008 року до провадження та призначено скаргу до розгляду.

В обґрунтування касаційної скарги ДПІ у Печерському районі м. Києва посилається на те, що при прийнятті спірної постанови судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а саме, ст. 22, 43 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 1, 23, 32, 40, 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про судове рішення” від 29.12.1976 року № 11.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову суду апеляційної інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Згідно ч. 2 ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Пункт 1 ст. 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 року № 2343-XII встановлює, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно зі ст.ст. 4, 43 ГПК України судове рішення є законним та обґрунтованим лише у випадку всебічного повного та об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.10.2007 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Легран-Фінанс-Україна” порушено провадження у справі № 23/462-б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро-запчастина+” в порядку ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” від 14.05.1992 року № 2343-XII (далі –Закон № 2343).

Як встановлено судами попередніх інстанцій ТОВ “Легран-Фінанс-Україна” обґрунтована тим, що у ТОВ “Агро-запчастина+” перед ТОВ “Легран-Фінанс-Україна” існує безспірна заборгованість в розмірі 50 500,00 грн., яка виникла за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Олофінським О.В. від 14.05.22007 року на підставі протесту векселя про неоплату, вчиненого Київського міського нотаріального округу Олофінським О.В. 08.05.2007 року на користь ТОВ “Легран-Фінанс-Україна”, строком платежу “за пред’явленням”, складеного в м. Києві 28.08.20006 року. Вказаний виконавчий напис приватного нотаріуса було пред’явлено до виконання, однак постановою Державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського РУЮ м. Києва від 23.07.2007 року № 101/2 виконавчий документ було повернено без виконання у зв’язку із відсутністю боржника та майна боржника за юридичною та фактичною адресою.

Постановою господарського суду м. Києва від 13.11.2007 року ТОВ “Агро-запчастина+” визнано банкрутом, припинено процедуру розпорядження майном, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено ініціюючого кредитора, зобов’язано ліквідатора у п’ятиденний строк з дня прийняття постанови про визнання боржника банкрутом подати до офіційного друкованого органу Верховної ради України чи кабінету Міністрів України оголошення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури та надати суду докази такої публікації; зобов’язано ліквідатора письмово повідомити про визнання ТОВ “Агро-запчастина+” банкрутом усіх відомих йому кредиторів, підприємницьку діяльність банкрута завершено, строк виконання усіх грошових зобов’язань є таким, що настав з 13.11.2007 року, припинено нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута з 13.11.2007 року, припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном з 13.11.2007 року, зобов’язано ліквідатора надати суду звіт та ліквідаційний баланс банкрута у строк до 13.11.2008 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 23.01.2008 року затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс станом на 01.12.2007 року, ліквідовано банкрута –ТОВ “Агро-запчастина+”, Київське міське управління статистики зобов’язано виключити банкрута –ТОВ “Агро-запчастина+” з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України; Державну податкову інспекцію у Печерському районі м. Києва зобов’язано зняти банкрута з податкового обліку; державного реєстратора Печерської районної у м. Києві державної адміністрації зобов’язано провести державну реєстрацію припинення ТОВ “Агро-запчастина+” як юридичної особи та внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідний запис; припинено провадження у справі № 23/462-б та дію мораторію.

Ліквідатором на виконання вимог постанови господарського суду м. Києва від 13.11.2007 року та відповідно ст. 23 та ст. 52 Закону, подано до офіційного друкованого органу, яким відповідно до вимог Закону являється газета “Голос України” оголошення про визнання ТОВ “Агро-запчастина+” банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури, призначення ліквідатором банкрута ТОВ “Легран-Фінанс-Україна” та письмово повідомлено про визнання ТОВ “Агро-запчастина+” банкрутом усіх відомих йому кредиторів.

Ліквідатором на виконання своїх повноважень та вимог постанови суду першої інстанції та направлено на адресу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва письмове повідомлення про визнання ТОВ “Агро-запчастина+” банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у справі №23/462-б

Листом від 07.12.2007 року № 38500/10/24-211 ДПІ у Печерському районі м. Києва повідомила ліквідатора, що станом на 04.12.2007 року податковий борг ТОВ “Агро-запчастина+” відсутній, інших заяв до моменту припинення провадження у справі про банкрутство ТОВ “Агро-запчастина+” від скаржника не надходило.

Відповідно ст. 1 Закону поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Згідно п. 2 ст. 14 Закону № 2343, вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Відповідно до ст. 23 Закону вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Враховуючи вищезазначене колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції, рішення якого підтримав суд апеляційної інстанції, правомірно та обґрунтовано відмовив ДПІ у Печерському районі м. Києва у прийняті заяви про визнання кредитором у праві про банкрутство ТОВ “Агро-запчастина+” з вимогами в сумі 176,00 грн.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про те, що постанова суду апеляційної інстанції відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягає залишенню без змін, оскільки порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування постанови виявлені не були.

На підставі викладеного, керуючись ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу ДПІ у Печерському районі м. Києва на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2008 року у справі № 23/462-б залишити без задоволення.

2.          Постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2008 року у справі № 23/462-б залишити без змін.

3.          Справу повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий О. Є. Короткевич

Судді                                                                        О. М. Мамонтова

М. І. Хандурін