ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

24 жовтня 2008 р.

№ 3/132-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді                    М.В.Кузьменка,

судді                                        І.М.Васищака,

судді                                        В.М.Палій,

розглянувши касаційну скаргу Відділу Державної служби охорони при УМВС

України в Кіровоградській області

на           рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2008р. та

постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду

від 29.07.2008р.

у справі №3/132-08

за позовом Відділу Державної служби охорони при УМВС України в Кіровоградській

області

до                       Товариства з обмеженою відповідальністю "Степовий елеватор"

про                     стягнення 13 910,82 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Відділ Державної служби охорони при УМВС України в Кіровоградській області звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2008р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.07.2008р. у справі №3/132-08.

Вказана скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню скаржникові з таких підстав.

Основні вимоги, що пред’являються до форми і змісту касаційної скарги, викладені у статті 111 Господарського процесуального кодексу (ГПК) України. Так, зокрема, відповідно до ч.4 ст.111 ГПК України до касаційної скарги мають бути додані докази сплати державного мита.

Згідно п. 4 частини 1 статті 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку і розмірі.

В силу ст.46 ГПК України, державне мито сплачується в доход держаного бюджету у порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Розмір державного мита визначений Декретом Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, а порядок сплати –Інструкцією про порядок обчислення та справляння державного мита, яка затверджена наказом Головної державної податкової інспекції України від 22 квітня 1993р. №15.

Так, відповідно до підпункту “г” п.2 ст.3 вказаного Декрету, ставка державного мита з касаційних скарг на рішення та постанови встановлена у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру –50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

В силу підпункту “а” п.2 ст.3 Декрету, із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з поданої скарги, скаржник оспорює рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2008р., залишене без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.07.2008р., яким відмовлено у задоволенні позову про стягнення з відповідача 8 024,96 грн. витрат, пов'язаних з достроковим розірванням договору та 5 885,86 грн. не отриманого прибутку, а всього 13 910,82 грн.

Отже, до касаційної скарги скаржником мали бути додані докази сплати державного мита, обчисленого виходячи із ставок державного мита з касаційних скарг, з урахуванням ставок державного мита, встановлених для позовів майнового характеру –50 відсотків ставки з оспорюваної суми, тобто за подання даної касаційної скарги державне мито підлягало сплаті у розмірі 69,55 грн.

Разом з тим, із доданого до касаційної скарги платіжного доручення №775 від 19.08.2008р. вбачається, що скаржником сплачено державного мита лише у сумі 51,0 грн., тобто менше ніж необхідно.

Окрім того, відповідно до п.14 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, при перерахуванні державного мита з рахунку платника до документа, щодо якого вчиняється відповідна дія, додається оригінал останнього примірника платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту “Зараховано в дохід бюджету ___грн. (дата)”, скріпленим першим і другим підписами посадових осіб і відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Додане скаржником до касаційної скарги платіжне доручення №775 від 19.08.2008р. не відповідає вимогам названого пункту, а тому не може бути прийняте судом в якості належного доказу сплати державного мита

Допущені скаржником порушення є підставою для повернення касаційної скарги.

Керуючись п.4 статті 1113 ГПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Відділу Державної служби охорони при УМВС України в Кіровоградській області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2008р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.07.2008р. у справі №3/132-08 та додані до неї документи повернути.

Головуючий, суддя                                                            М.В.Кузьменко

Суддя                                                                                І.М.Васищак

Суддя                                                                                В.М.Палій