СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07"
травня 2008 р.
Справа №  4/19/08

Позивач:
Суб'єкт
підприємницької діяльності-фізична особа
ОСОБА_1

АДРЕСА_1

Відповідач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 АДРЕСА_1

Суддя О.Г.
Смородінова,

ПРИСУТНІ:

Від позивача: ОСОБА_3. довіреність б/н від
30.01.08р.

Від відповідача: ОСОБА_4довіреність б/н від
21.02.2008р.

СУТЬ
СПОРУ:

Позивач
звернувся до суду з позовом стягнути з відповідача суму нанесених збитків за
пошкодження об'єкту оренди по договору №37 від 06 серпня 2007р. в розмірі
27145,34 грн.

Позовні
вимоги позивач ґрунтує на підставі норм ст.ст. 224,225,285 Господарського
кодексу України та ст.ст. 16,779, 785 Цивільного кодексу України.

В
позовній заяві зазначено, що відповідач повернув позивачу екскаватор з трьома
пошкодженими кришками корпусу та пошкодженим радіатором чим спричинив збитки
останньому. Суму збитків позивач підтверджує листом ТОВ з  іноземними інвестиціями «Юрмаш»вих..
№955/11/07 від 30.11.2007 року.

Відповідач
у відзиві просе відмовити в задоволені позовної заяви, мотивуючи тим, що,
по-перше, вважає договір оренди №37 від 06.08.07р. нікчемним відповідно до ст.
220 Цивільного кодексу України; по-друге, при укладенні договору №37 не було
здійснено індивідуального визначення предмету оренди; по-третє, такий вид
відповідальності як стягнення грошових коштів за пошкодження об'єкту оренди не
передбачено у відповідності до ст. 803 Цивільного кодексу України і взагалі,
відповідач стверджує, що йому майно за договором оренди не було передано.

В
задоволені клопотання позивача щодо забезпечення позову судом 01.04.08р. було
відмовлено в зв'язку з його необґрунтованістю.

В
судовому засіданні двічі оголошувалась перерва до 10.04.08р.та 07.05.08р. (для
оголошення повного тексту рішення). Крім того, за заявою сторін розгляд справи
було продовжено до 07.05.08р.

Ознайомившись
з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно
до договору оренди-найму погрузчика №37 від 06 серпня 2007 року, укладеного між
СПД ОСОБА_1 та ПП ОСОБА_2 перший, як орендодавець, зобов'язався надати в
тимчасове користування, а другий, як орендар, прийняти, оплатити користування,
та своєчасно повернути екскаватор в справному стані згідно з актами
прийому-передачі, які є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктами
1.2 та 1.3 договору сторони обумовили що орендодавець передає, а орендар бере в
тимчасове користування Екскаватор Hitachi EX 58 MU-IBP-00817.  Вартість погрузчика 120000 грн.

Екскаватор
повинен був бути переданий орендодавцем протягом трьох днів з моменту
підписання цього договору.

Передача
екскаватора в оренду оформлюється актом прийому-передачі в повній
комплектності. Екскаватор вважається фактично переданим з моменту підписання
акту прийому-передачі сторонами (п.3.1, 3.2, 3.3 договору).

Строк
оренди контрагенти обумовили в один рік, та домовились, що строк може бути
скорочено чи продовжено тільки по узгодженню сторін (п. 4.1, 4.2 договору).

Пунктом
5.1.4 договору сторони передбачили, що у разі крадіжки, пожежі, протиправних
дій третіх осіб, механічних пошкоджень, які потребують ремонту, також доведення
погрузчика до повної непригодності, експлуатації погрузчика в цілях
непередбачених його технічних характеристиках по його використанню , орендар
зобов'язується оплатити повну вартість погрузчика вказану  в п. 1.3. даного договору в строк до 7 днів.

Матеріали
справи свідчать, що 08.08.07р. за актом прийому-передачі погрузчика СПД
ОСОБА_1. передала екскаватор Hitachi EX 58 MU-IBP-00817   ОСОБА_5. Слід зазначити що , по-перше,
підпис СПД ОСОБА_1. на акті не відповідає підпису поставленому СПД ОСОБА_1. на
договорі №37 від 06.08.07р., по-друге, фактично майно було передано сторонній
фізичній особі, а не орендарю за договором -СПД ОСОБА_2 Наявність печатки СПД
ОСОБА_2 на акті не є належним доказом, який підтверджує передачу майна саме тій
особі якій було передбачено за договором найму.

Виходячи
з наведеного суд дійшов висновку, що фактично виконання умов договору не
відбулося, об'єкт найму не було передано орендарю.

Отже,
всі подальші дії позивача, як то складання в односторонньому порядку акту
прийому-передачі екскаватора від 05.10.07р. та надання комерційних пропозицій
по комплектуючим для ремонту екскаватора не можуть бути розглянуті судом як
належні докази які мають значення для розгляду справи по суті.

Слід
також зазначити, що жодний документальний доказ якій надав позивач в якості
підтвердження оплати відповідачем за користування орендованим майном
(рахунок-фактура від 06.10.07р., прибутковий касовий ордер від 06.10.07р.) не
містить даних про намір саме відповідачем зробити проплату в розмірі 10940 грн.

За
правилами п.1,2 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських відносин повинні виконувати  господарські зобов'язання належним чином
відповідно до Закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання  зобов'язання
- відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До
виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення  Цивільного
кодексу  України  з урахуванням особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами
або договором.

Відповідно
до норм п.1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським  визнається
зобов'язання,  що  виникає
між суб'єктом  господарювання та
іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,  передбачених
цим  Кодексом, в силу  якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у
тому числі боржник)  зобов'язаний вчинити
певну дію господарського чи управлінсько-господарського  характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити
гроші, надати інформацію тощо),  або
утриматися від певних дій,  а інший
суб'єкт (управнена сторона,  у тому числі
кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно
п. 1 ст. 283  Господарського кодексу
України за  договором  оренди
одна сторона (орендодавець) передає другій  стороні
(орендареві)  за  плату
на   певний   строк
у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Господарське
законодавство містить перелік основних прав та обов'язків орендаря. Безпідставна
заміна орендаря визначеного в договорі іншою особою законодавством не
передбачена.

Відповідно
до норм ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

За
правилами ст.ст. 525,526,527, 610 Цивільного кодексу України одностороння
відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається,  якщо інше не встановлено договором або
законом.

Зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та  вимог
цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших  вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання  особисто, якщо інше не встановлено договором
або законом,  не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна  із сторін у зобов'язанні має право вимагати
доказів того, що обов'язок виконується належним боржником  або
виконання приймається  належним
кредитором чи уповноваженою на це особою, несе ризик наслідків непред'явлення
такої вимоги.

Порушенням
зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,
визначених  змістом  зобов'язання
(неналежне виконання).

Твердження
відповідача, що договір №37 від 06.08.07р. є нікчемним суд відхиляє, оскільки,
договір укладено між фізичними особами -суб'єктами підприємницької діяльності.

Згідно
ж з діючим законодавством, фізична особа -підприємець відповідає за
зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном,
крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Під
час здійснення господарської діяльності фізичні особи-підприємці, реалізують
свою господарську компетенцію, тобто сукупність господарських прав та
обов'язків. При цьому решта прав та обов'язків фізичної особи, що становлять її
правоздатність як людини, набуваються та виконуються нею поза межами здійснення
нею господарської діяльності, в порядку реалізації нею її цивільної
дієздатності, передбаченої Цивільним кодексом України та регулюються ним.
Останнє випливає зі змісту ч. З ст. 45 ГК України, відповідно до якої щодо
громадян положення цього кодексу поширюються на ту частину їх діяльності, яка
за своїм характером є підприємницькою.

Стаття
51 ЦК України передбачає, що до підприємницької діяльності фізичних осіб
застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність
юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті
відносин.

На
відміну від ч. 2 ст. 799 ЦК України, норми параграфу 5 глави 30 ГК України не
встановлюють вимог щодо нотаріального посвідчення договорів оренди транспортних
засобів у сфері господарювання.

Положення
ч. 2 ст. 799 ЦК України не можуть бути застосовані у відношенні договору
оренди, оскільки правове регулювання підприємницької діяльності юридичних осіб
та фізичних осіб-підприємців, в даному випадку, є тотожними. У відношенні
договорів оренди транспортних засобів, укладених юридичними особами, ЦК України
та ГК України не вимагають обов'язкового нотаріального посвідчення.

За
загальним правилом (ст. 209 ЦК України) правочин, який вчинений у письмовій
формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом
або домовленістю сторін. На вимогу фізичної або юридичної особи будь-який
правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений.

Відтак,
Договір оренди №37 від 06.08.07р. не потребував обов'язкового нотаріального
посвідчення.

Таким
чином, виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку про відмову позивачу в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись
ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя