ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.08
Справа№ 28/125А

За
позовом:  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Буськ  Львівської області

до
відповідача:
Державної податкової інспекції у Буському районі, м. Буськ  Львівської області

про скасування податкових
повідомлень-рішень ДПІ у Буському районі від 21.03.2008 року №/0,
№/0, № /0

Суддя   Морозюк А.Я.

Секретар
судового засідання

Брик
І.С.

м.Львів,
вул.Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін

Від
позивача: ОСОБА_2
-представник

Від
відповідача: Сай
Т.П. -завідувач  юридичного сектору,
Романьчук С.Й. -головний державний податковий ревізор-інспектор, Шевчук Є.М.
-начальник  ДПІ у Буському районі
(посвідчення УЛВ №008807)

Позов
заявлено Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1до Державної податкової інспекції у
Буському районі про скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Буському
районі від 21.03.2008 року №/0, №/0, № /0.

В
судовому засіданні 29.05.2008 року було оголошено перерву до 12.06.2008 року
для вивчення поданих відповідачем матеріалів.

В
судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, наведених у
по зовній заяві та додаткових поясненнях, позивач просить суд скасувати
податкові повідомлення-рішення ДПІ у Буському районі від 21.03.2008 року
№/0, №/0, № /0.

Представники
відповідача проти позову заперечили з підстав, наведених у поданому суду
письмовому запереченні  на позовну заяву
та письмовому додатку до заперечення, відповідач просить суд відмовити у
задоволенні позовних вимог повністю.

Постанову
у повному обсязі складено 17.06.2008 року.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та
оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

ДПІ у
Буському районі проведено виїзну планову перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період  з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року.

Перевіркою
встановлено порушення:

-
п.6.3 ст.6, ст.8, п. 22.3 ст. 22  Закону
України „Про податок з доходів фізичних осіб” від 22.05.2003 року №889-ІУ(із
змінами і доповненнями), п. 4 Порядку надання документів та їх склад при  застосуванні
податкової соціальної пільги”, затвердженого постановою  КМУ №2035 від 26.12.2003 року, відповідно до
яких встановлено   заниження  сплати податку з доходів фізичних осіб за
2005-2006 роки на суму  540,76 грн., в
тому числі в розрізі звітних періодів: 2005 рік-240,91 грн; 2006 рік-299,85
грн;

- п.
7.1 ст. 7  Закону України „Про податок з
доходів фізичних осіб” від 22.05.2003 року №889-ІУ(із змінами і доповненнями),
п. 14.4 ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України №13-92 від 26.12.1992 року
„Про прибутковий  податок з громадян”, в
результаті чого донараховано податку з доходів фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю за 2005-2006 роки в сумі 41184 грн, в тому числі в
розрізі звітних періодів: 2005 рік-214,50 грн; 2006 рік-40969,50 грн;

- ст.
8, п.п. 20.3.2 п. 20.3 ст.20, п. 22.3 ст.22 Закону України „Про податок з
доходів фізичних осіб” від 22.05.2003 року №889-ІУ(із змінами і доповненнями),
відповідно до яких встановлено  заниження
сплати податку з доходів фізичних осіб
за 2007 рік на суму  25167,66 грн;

- ст.
2 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування  обліку
і звітності  суб”єктів малого  підприємництва” №727/98 від 03.07.1998 року
(із змінами і доповненнями), відповідно до яких встановлено заниження
сплати  єдиного податку за 2006 рік на
суму  1000,00 грн.

За
наслідками перевірки складено Акт перевірки від 06.03.2008 року №91/17-0/НОМЕР_1,
на підставі якого ДПІ у Буському районі прийнято податкові повідомлення-рішення
від 21.03.2008 року:

- №/0, яким позивачу
визначено  суму податкового зобов”язання
за платежем  єдиний податок на
підприємницьку  діяльність з фізичних
осіб в сумі 1000 грн основного платежу;

- №/0, яким позивачу
визначено  суму податкового зобов”язання
за платежем  податок з доходів фізичних
осіб в сумі 41184 грн основного платежу;

- №
/0, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем
податок з доходів фізичних осіб в сумі 25708,42 грн -  основного платежу та 51416,84  грн - штрафних (фінансових) санкцій, усього
77125,26 грн.

Як  вбачається із матеріалів справи, зокрема
свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, ОСОБА_1
зареєстрований  як фізична
особа-підприємець 15.04.1997 року.

Протягом
перевіреного періоду позивач був платником єдиного податку, що підтверджується
свідоцтвами про сплату єдиного податку та заявами на право застосування
спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності(копії свідоцтв та заяв у
матеріалах справи).

Стосовно
податкового повідомлення-рішення ДПІ у Буському районі від 21.03.2008 року
№/0, суд відзначає наступне.

Згідно
із ст.2 Указу Президента України від 03.07.1998 року №727/98 „Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності суб”єктів малого підприємництва”,
суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати
спосіб оподаткування доходів за єдиним
податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку. Ставка
єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб  встановлюється  місцевими
радами  за  місцем їх державної  реєстрації
залежно  від  виду
діяльності  і  не
може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць. У разі
коли фізична особа  -  суб'єкт
малого  підприємництва
здійснює   кілька   видів
підприємницької  діяльності,  для
яких установлено різні ставки єдиного податку,  нею придбавається одне свідоцтво і
сплачується   єдиний податок, що не
перевищує  встановленої максимальної
ставки. У разі коли платник єдиного податку
здійснює  підприємницьку
діяльність   з  використанням
найманої  праці  або
за  участю  у підприємницькій  діяльності
членів  його  сім'ї,
ставка  єдиного податку
збільшується на 50 відсотків за кожну особу.

Як
вбачається із матеріалів справи, у 2006 році позивач окрім зазначеного в
свідоцтві про сплату єдиного податку виду діяльності «роздрібна
торгівля»здійснював вид діяльності «оптова торгівельна діяльність». Також
матеріалами справи підтверджено, що в період з серпня по грудень 2006 року(5
місяців) у позивача працювало дві найманих особи.

Таким
чином, правомірним є висновок податкового органу(п.п.3.3.3 Акту перевірки) про
те, що оскільки у позивача в період  з
серпня по грудень 2006 року(5 місяців) працювало дві найманих особи, то ставка
єдиного податку(200 грн) збільшується на 50 відсотків на кожну особу, тобто
повинна становити 400 грн. Тому визначення податковим органом позивачу суми
податкового зобов”язання за платежем
єдиний податок на підприємницьку
діяльність з фізичних осіб в сумі 1000 грн основного платежу (200 грн* 5
місяців=1000 грн, згідно Розрахунку правильності обчислення суми єдиного
податку, Додаток 3.3.3 до Акту перевірки) здійснено у спірному податковому
повідомленні-рішенні від 21.03.2008 року №/0 правомірно, а позовна
вимога про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Буському районі
від 21.03.2008 року №/0 є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Стосовно
податкового повідомлення-рішення ДПІ у Буському районі від 21.03.2008  року №/0, суд відзначає
наступне.

Як
вбачається із матеріалів справи, сума
податку з доходів фізичних осіб в розмірі 41184 грн, визначена вказаним
податковим повідомленням-рішенням від 21.03.2008  року №/0, виникла в результаті
оподаткування  податковим органом
податком з доходів фізичних осіб (відповідно
до п. 7.1 ст. 7 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” від
22.05.2003 року №889-ІУ, із змінами і доповненнями) доходу, одержаного Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 від надання послуг комбайном(сума податку 214,50 грн
в 2005 році, 994,50 грн в 2006 році) та від гуртової реалізації ягід
чорниці(сума податку 39975 грн в 2006 році) (п.п.3.1.3.2 Акту перевірки).

Податковий
орган зазначає, що позивач надавав послуги комбайном та реалізував гуртову
партію ягід чорниці, не маючи на цей вид діяльності відповідного запису у
свідоцтві про сплату єдиного податку(в позивача був наявний лише запис
«роздрібна торгівля»). З цього податковий орган робить висновок, що відповідно
ст. 4 Указу Президента України від 03.07.1998 року №727/98 „Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності суб”єктів малого підприємництва”, у
редакції Указу Президента України від 28.06.1999 року №746/99 („спрощена
система оподаткування, обліку та звітності для суб”єктів малого
підприємництва  може застосовуватись
поряд  із діючою  системою оподаткування, обліку та звітності,
передбаченою  законодавством, на вибір
суб”єкта малого підприємництва”) та згідно із ст.7 Закону України „Про податок
з доходів фізичних осіб” від 22.05.2003 року №889-ІУ(із змінами і
доповненнями), позивач повинен сплатити окрім єдиного податку ще й податок з
доходів фізичних осіб в сумі 41184 грн,
оскільки доходи отримані від інших видів діяльності, не зазначених у
свідоцтві про сплату єдиного податку.

Однак,
такий висновок податкового органу є безпідставним та  необґрунтованим, виходячи із наступного.

Відповідно
до ст. 6 Указу Президента України від 03.07.1998 року №727/98 „Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності суб”єктів малого підприємництва”,
суб'єкт малого підприємництва-фізична особа, який сплачує єдиний податок, не є
платником податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно
до п.п 4.3.25 п.4.3 ст 4 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб”
від 22.05.2003 року №889-ІУ, не включається до складу загального місячного або
річного оподатковуваного доходу дохід (прибуток), одержаний самозайнятою особою
від здійснення нею підприємницької або незалежної професійної діяльності, якщо
така особа обрала спеціальну (спрощену) систему оподаткування такого доходу
(прибутку) відповідно до закону. Відповідно до п.п.1.9 ст.1 зазначеного Закону,
позивач відноситься до самозайнятих осіб.

Згідно
із ст.2 Указу Президента України від 03.07.1998 року №727/98 „Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності суб”єктів малого підприємництва”,
суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати
спосіб оподаткування доходів за єдиним
податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку. Ставка
єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб  встановлюється  місцевими
радами  за  місцем їх державної  реєстрації
залежно  від  виду
діяльності  і  не
може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць. У разі
коли фізична особа  -  суб'єкт
малого  підприємництва
здійснює   кілька   видів
підприємницької  діяльності,  для
яких установлено різні ставки єдиного податку,  нею придбавається одне свідоцтво і
сплачується   єдиний податок, що не
перевищує  встановленої максимальної
ставки. У разі коли платник єдиного податку
здійснює  підприємницьку
діяльність   з  використанням
найманої  праці  або
за  участю  у підприємницькій  діяльності
членів  його  сім'ї,
ставка  єдиного податку
збільшується на 50 відсотків за кожну особу.

Таким
чином, норми Указу передбачають сплату лише єдиного  податку
у межах від 20 грн до 200 грн та за найманих працівників 50% за кожну
особу від ставки  єдиного податку, в тому
числі і при здійсненні  діяльності, яка
не вказана у свідоцтві.

З
наведеного вбачається, що податковим органом було безпідставно визначено
позивачу податкове зобов”язання по податку з доходів фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю в сумі 41184 грн, оскільки в цей час позивач
перебував на єдиному податку. Тому податковий орган безпідставно визначив
позивачу спірним податковим повідомленням-рішенням від 21.03.2008 року
№/0 суму податкового зобов”язання за платежем  податок з доходів фізичних осіб в сумі 41184
грн, а тому позовна вимога про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ
у Буському районі від 21.03.2008 року №/0 є обґрунтованою і підлягає
задоволенню.

Стосовно
податкового повідомлення-рішення ДПІ у Буському районі від 21.03.2008  року № /0, суд відзначає
наступне.

Як
вбачається із матеріалів справи, сума
податку з доходів фізичних осіб в розмірі 25708,42 грн -  основного платежу та 51416,84  грн - штрафних (фінансових) санкцій, усього
77125,26 грн, що визначена вказаним податковим повідомленням-рішенням від
21.03.2008  року № /0, виникла
в результаті наступного: надання податкової соціальної пільги найманим
працівникам без заяви про право на застосування податкової соціальної пільги,
не зупинення надання соціальної пільги з податкового місяця, в якому працівник
припинив трудові відносини з позивачем(сума податку 240,91 грн в 2005 році та
299,85 грн в 2006 році, всього 540,76 грн, п.п.3.1.3.1 Акту перевірки);
неутримання позивачем податку з доходів фізичних осіб при придбанні у фізичної
особи ягід, що призвело до заниження суми перерахованого податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 25167,66 грн(п.п.3.1.3.3 Акту перевірки). Загальна сума
податку складає 540,76 грн + 25167,66 грн = 25708,42 грн, штрафна санкція
застосована в сумі 51416,84  грн згідно
п.п.17.1.9 п.17.1 ст.17 Закону України „Про
порядок  погашення  зобов'язань
платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ (у
подвійному розмірі від суми 25708,42 грн).

Як
вбачається із матеріалів справи, в 2005-2006 роках позивачем при виплаті
заробітної плати найманим працівникам безпідставно надавалася податкова
соціальна пільга без заяви про право на застосування податкової соціальної
пільги, чим порушено п.6.3 ст.6, п. 22.3 ст. 22
Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” від 22.05.2003 року
№889-ІУ, із змінами і доповненнями, що призвело до непоступлення в бюджет
536,08 грн податку з доходів фізичних осіб. Також не зупинено надання
податкової соціальної пільги з податкового місяця, в якому ОСОБА_3 припинила
трудові відносини з позивачем, чим було порушено п. 4 «Порядку надання
документів та їх склад при
застосуванні  податкової соціальної
пільги», затвердженого постановою  КМУ
№2035 від 26.12.2003 року, що призвело до непоступлення в бюджет 4,68 грн
податку з доходів фізичних осіб.

Таким
чином, правомірним є висновок податкового органу про заниження позивачем сплати
податку на доходи фізичних осіб в сумі 540,76 грн. Тому визначення податковим
органом позивачу суми податкового зобов”язання за платежем  податок з доходів фізичних осіб в розмірі
540,76 грн - основного платежу, та 1081,52 грн -штрафних(фінансових) санкцій в
порядку  п.п.17.1.9 п.17.1 ст.17 Закону
України „Про  порядок  погашення
зобов'язань   платників податків
перед бюджетами  та державними цільовими
фондами” від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ (в подвійному розмірі від суми 540,76
грн), здійснено у спірному податковому повідомленні-рішенні від 21.03.2008 року
№ /0 правомірно, а позовна вимога про скасування податкового
повідомлення-рішення ДПІ у Буському районі від 21.03.2008 року № /0 в
частині 540,76 грн - основного платежу, та 1081,52 грн -штрафних(фінансових)
санкцій, є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Що
стосується висновку податкового органу(п.п.3.1.3.3 Акту перевірки) про те, що в
порушення ст. 8, п.п. 20.3.2 п. 20.3 ст.20, п. 22.3 ст.22 Закону України „Про
податок з доходів фізичних осіб” від 22.05.2003 року №889-ІУ (із змінами і
доповненнями) позивач при виплаті за придбані ягоди доходу фізичній особі не
утримав і не перерахував в бюджет податок з доходів фізичних осіб, що призвело
до заниження суми перерахованого податку з доходів фізичних осіб в розмірі
25167,66 грн,  то такий висновок
податкового органу зроблений за відсутності передбачених для цього законом
підстав.

Як
вбачається із змісту п.п. 3.1.3.3 Акту перевірки, в ньому відсутні посилання на
первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому
обліку, що підтверджували б факти порушення податкового законодавства, на
підставі яких зроблено висновок про заниження позивачем суми перерахованого
податку з доходів фізичних осіб в розмірі 25167,66 грн, чим порушено п.1.7
«Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та
позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого
законодавства», затвердженого Наказом ДПА України від 10.08.2005 року № 327, у
відповідності до якого факти виявлених порушень податкового, валютного та
іншого законодавства викладаються в акті перевірки чітко, об'єктивно та в
повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених
фактів.

В
п.п. 3.1.3.3 Акту перевірки відсутнє посилання на будь-які первинні або інші
документи, які б підтверджували як факт виплати позивачем доходу фізичній особі
при придбанні ягід, так і розмір цієї виплати. Перевіряючи посилаються лише на
письмове Пояснення ОСОБА_1 від 24.10.2007 року.

Як
вбачається із зазначеного Пояснення
ОСОБА_1 від 24.10.2007 року(копія долучена відповідачем до матеріалів
справи), це пояснення надавалося 24.10.2007 року, а перевірка, за результатами
якої було складено Акт перевірки від 06.03.2008 року №91/17-0/НОМЕР_1 та
прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 21.03.2008  року № /0, проводилася в період з
13.02.2008 року по 03.03.2008 року(див.п.2.1 Акту перевірки). Таким чином,
вказане Пояснення від 24.10.2007 року було отримане від ОСОБА_1 не під час
проведення перевірки, а задовго до її початку.

Окрім
цього, зазначене Пояснення від 24.10.2007 року було відібране в ОСОБА_1 не
перевіряючим, що проводив перевірку (перевірка проводилася головним державним
податковим ревізором-інспектором Романьчук С.Й., якому було видано направлення
на проведення перевірки позивача /розділ 1 «Вступна частина»Акту перевірки/ і
який фактично проводив перевірку і підписав Акт перевірки). Пояснення від
24.10.2007 року було відібране в ОСОБА_1 оперуповноваженим Відділу податкової
міліції ДПІ у Буському районі ст.лейтенантом податкової міліції ОСОБА_4, який
не зазначений у розділі 1 «Вступна частина»як особа, яку було направлено на
проведення перевірки позивача, і який фактично не приймав участі у проведенні
перевірки та не підписував Акт перевірки. Таким чином, вказане Пояснення від
24.10.2007 року було отримане від ОСОБА_1 не в межах проведення перевірки,
оформленої Актом перевірки від 06.03.2008 року №91/17-0/НОМЕР_1.

Таким
чином, висновок в Акті перевірки про заниження суми перерахованого податку з
доходів фізичних осіб в розмірі 25167,66 грн зроблений не за результатами
документальної перевірки, а на підставі Пояснення ОСОБА_1 від 24.10.2007 року,
отриманого не в рамках проведеної документальної перевірки.

Слід
також відзначити, що у відповідності до ч.14 ст.11-1 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»працівникам податкової міліції
забороняється брати участь у проведенні планових та позапланових виїзних
перевірок платників податків, що проводяться органами державної податкової
служби, якщо такі перевірки не пов'язані з веденням оперативно-розшукових справ
або розслідуванням кримінальних справ, порушених стосовно таких платників податків(посадових
осіб платників податків), що знаходяться в їх провадженні. Пояснення від
24.10.2007 року було відібране в ОСОБА_1 працівником податкової міліції -  оперуповноваженим Відділу податкової міліції
ДПІ у Буському районі ст.лейтенантом податкової міліції ОСОБА_4  Як пояснили представники сторін, немає
оперативно-розшукової справи або кримінальної справи, порушених стосовно
ОСОБА_1 Таким чином, відсутні підстави для застосування в матеріалах перевірки
пояснення, відібраного працівником податкової міліції, як основи для висновків
такої перевірки.

Відповідно
до п.п. «б»п.п.4.2.2 п.4.2 ст 4 Закону України „Про  порядок
погашення  зобов'язань   платників податків перед бюджетами  та державними цільовими фондами” від
21.12.2000 року № 2181-ІІІ (на підставі якого прийнято спірне податкове
повідомлення-рішення від 21.03.2008  року
№ /0), контролюючий орган визначає суму податкового зобов'язання
платника податків в разі якщо дані документальних перевірок результатів
діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Відповідно
до ч.3 ст.70 КАС України, докази одержані з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги.

Відповідно
до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень,
дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо  доказування правомірності свого рішення, дії
чи бездіяльності  покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З
наведеного вбачається, що податковим органом безпідставно та необгрунтовано
зроблено висновок про заниження позивачем суми податку з доходів фізичних осіб
в розмірі 25167,66 грн, такий висновок не підтверджується матеріалами
документальної перевірки і ґрунтується на припущеннях. Тому податковий орган
безпідставно визначив позивачу спірним податковим повідомленням-рішенням від
21.03.2008 року № /0 суму податкового зобов”язання за платежем  податок з доходів фізичних осіб в частині
25167,66 грн - основного платежу, та 50335,32 грн -штрафних(фінансових) санкцій
в порядку  п.п.17.1.9 п.17.1 ст.17 Закону
України „Про  порядок  погашення
зобов'язань   платників податків
перед бюджетами  та державними цільовими
фондами” від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ (в подвійному розмірі від суми 25167,66
грн), а тому позовна вимога про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ
у Буському районі від 21.03.2008 року № /0 в частині 25167,66 грн -
основного платежу та 50335,32 грн -штрафних(фінансових) санкцій, усього в сумі
75502,98 грн, є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Відтак,
позовні вимоги суд задовольняє часткового. Суд скасовує податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Буському районі від 21.03.2008 року №/0,
також суд скасовує податкове повідомлення-рішення ДПІ у Буському районі від
21.03.2008 року № /0 частково, в частині  25167 грн 66 коп - основного платежу та 50335
грн 32 коп - штрафних (фінансових) санкцій, усього в сумі 75502 грн 98 коп. В
задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовляє.

Судові витрати в сумі 3 грн 40 коп
судового збору розподіляються наступним чином. Враховуючи немайновий характер
трьох заявлених позовних вимог, повне задоволення судом однієї вимоги та
часткове задоволення однієї вимоги, суд в порядку ч.3 ст.94 КАС України
присуджує позивачу з державного бюджету судовий збір в сумі 1 грн 70 коп
(відповідно до тієї частини вимог, по якій задоволено позовні вимоги). Інша
частина судового збору в сумі 1 грн 70 коп покладається на позивача.

Керуючись
п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст.
69-71,86,87,94,98,158,160,162,163,167 Кодексу адміністративного судочинства
України (із змінами та доповненнями), господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задоволити
частково.

2.          Скасувати податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Буському районі від 21.03.2008 року №/0.

3.          Скасувати податкове повідомлення
-рішення ДПІ у Буському районі від 21.03.2008 року № /0 частково, в
частині  25167 грн 66 коп - основного
платежу та 50335 грн 32 коп - штрафних (фінансових) санкцій, усього  в сумі 75502 грн 98 коп.

4.          В задоволенні  іншої частини адміністративного позову
відмовити.

5.          Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) 1 грн 70 коп судового збору.

Постанова
набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та
в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя
Морозюк А.Я.