ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 44/102

20.08.08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Томаш»

Про стягнення 2 533, 62 грн.

Суддя Чеберяк П.П.

Представники :

Від позивача: Парфенова О.М. –представник

Від відповідача: Єгоров О.Ф. –представник

Рішення прийняте 20.08.2008р., оскільки в судовому засіданні 16.07.2008р. розгляд справи відкладався у відповідності до п.1 ст. 77 ГПК України , а у судовому засіданні 06.08.2008р. оголошувалась перерва.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 2 313, 62 грн. заборгованості.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує, посилаючись на те, що відповідно до п.2 Інструкції «Про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на отримання цінностей», затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 16.05.96р. № 99 сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно –матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери відпускаються покупцям або передаються безоплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Довіреність на отримання продукції є документом суворої звітності, котрий має точно відповідати вимогам, викладеним в Інструкції, а саме: має бути зареєстрована в журналі реєстрації довіреностей; має видаватись тільки особам, що працюють на даному підприємстві; має бути підписана керівником підприємства та головним бухгалтером; в ній зазначається перелік цінностей незалежно від того чи вказаний такий перелік у документах на відпуск; має містити зразки підписів осіб на ім’я яких вона виписана; в довіреності обов’язково повинен бути зазначений строк її дії, який не може перевищувати 10 днів.

Відповідач зазначає що, оскільки жодних довіреностей відповідачем на отримання продукції від позивача не видавалось, все вищезазначене вказує на порушення порядку отримання продукції і ставить під сумнів факт отримання відповідачем від позивача продукції.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.1008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сандора»(постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Томаш»(покупцем) був укладений договір поставки, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов’язався протягом строку дії цього договору передавати покупцю у власність, а покупець приймати та оплачувати продукцію (соки, безалкогольні та алкогольні напої та ін.).

Згідно п.3.1 сума договору визначається як сума всіх партій продукції, поставлених протягом строку договору. Покупець зобов’язаний оплатити продукцію протягом 14 календарних днів з дати відвантаження, вказаного в накладній (рахунку –фактурі), шляхом перерахування грошових коштів на банківських рахунках постачальника або шляхом внесення в касу підприємства. (п.3.2 договору).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар згідно видаткових накладних № СА –КИ/РР –0010575 від 23.01.2008р., № СА –КИ/РР –0010576 від 23.01.2008р., № СА –КИ/РР –0010577 від 23.01.2008р. на загальну суму 3 096, 48 грн.

28.02.2008р. відповідач повернув позивачу товар на загальну суму 682, 86 грн., що підтверджено накладною на повернення № СА–КИ/ВЗт –000036 від 28.02.2008р.

03.03.2008р. сторонами був підписаний акт звірки розрахунків, складений належним чином та підписаний двома сторонами, згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем складає 2 413, 62 грн.

18.03.2008р. позивач направив відповідачу претензію з вимогою сплатити заборгованість в сумі 2 413, 62 грн., яка була залишена останнім без розгляду.

Згідно ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницький діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього грошову суму (ст. 712 ЦК України).

Якщо у зобов‘язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб‘єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов‘язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов‘язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, на день пред’явлення позову та розгляду справи в судовому засіданні відповідач свої зобов’язання по договору не виконав, суму заборгованості за поставлений товар згідно умов договору не сплатив.

Як вбачається з наданих суду доказів, відповідачем були порушені договірні зобов’язання щодо здійснення оплати вартості поставленого товару, в порядку та на умовах встановлених договором поставки.

Станом на час розгляду справи в судовому засіданні, загальна сума заборгованості відповідача за отриманий товар становить 2 313, 62 грн.

Згідно ч. 3 п. 13 Інструкції «Про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей»затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996р. № 99 при централізовано –кільцевих перевезеннях цінностей підприємством їх відпуск постачальниками може здійснюватися без довіреності, якщо одержувач цінностей за підписом керівника і головного бухгалтера підприємства або інших осіб, які уповноважені підписувати довіреності, повідомив постачальника про зразок печатки (штампу), якою матеріально відповідна особа, що буде приймати цінності, завіряє на супровідних документах (накладній, акті, ордері тощо) свій підпис про одержання цінностей.

Зразок печатки (штампу), а також підпис керівника і матеріально відповідних осіб відповідача за отримання продукції є, а сама довіреність № 001708 від 01.01.2008р. відповідає вимогам ст. 246 ЦК України, згідно якої довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами та скріплюється печаткою цієї юридичної особи.

Крім того, 23.01.2008р. позивач здійснив централізовано –кільцеві перевезення продукції згідно маршрутного листа № ЧТ /36 –086619 від 23.01.2008р. в 19 (дев’ятнадцять) торгівельних точок по м. Києву.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 313, 62 грн. суми основної заборгованості за поставлений товар обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Томаш»(01024, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 7/14, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора»(54028, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Новозаводська, буд. 17; 57262, Миколаївська обл., Жовтневий район, с. Миколаївське, ) 2 313 (дві тисячі триста тринадцять) грн. 62 коп. боргу, 102 (сто дві) грн. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя П.П.Чеберяк