ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 4/290

16.09.08

За позовом Відкритого акціонерного товариства “Акціонерна

компанія “Сатер”

До          Автокооперативу “Обгарбуд”

про           усунення перешкод у користуванні проїздом.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

від позивача: не з’явився, Кострюков Д.В.–директор; Степанов В.П. –дов.;

Грабар Я.М. – дов. були присутні в попередн.засіданнях

від відповідача: Карпухін Я.В. –дов.

в засіданні приймали участь:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача усунути перешкоди у користуванні проїздом до гаражів Відкритого акціонерного товариства “Акціонерна компанія “Сатер” і не перешкоджати руху автотранспорту по вул. Ризькій в м. Києві.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач надав Акти встановлення факту перекриття проїжджої частини внутрішньої дороги до автогаражів Відкритого акціонерного товариства “Акціонерна компанія “Сатер” та ДП “Укррибпроект” за адресою: м. Київ, вул. Ризька, 73-А від 05.12.2007р., від 14.03. 2008р., 08.04.2008р. та Лист від 08.04.2008 року № 03-23/17271 Головного управління земельних ресурсів.

24.07.2008 року представник позивача надав суду заяву про уточнення позовних вимог, в яких уточнив прохальну частину позову та виклав в наступній редакції: “Зобов’язати Автокооператив “Обгарбуд” усунути перешкоди у користуванні проїздом по вул. Ризькій в м. Києві шляхом звільнення земельної ділянки по вул. Ризькій в м. Києві (кадастровий номер 91:009:012) від майна Автокооперативу “Обгарбуд”.

Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі. Свої заперечення відповідач виклав у письмовому відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, подані учасниками процесу документи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У своїй позовній заяві позивач посилається на матеріали технічного звіту № Ір004158 від 23.12.2005 року та витяг з Державного земельного кадастру від 09.02.2006 року, з яких вбачається, що в’їзд до гаражів позивача та ДП “Укррибпроект” з вулиці Ризької передбачено по дорозі на землях, які знаходяться у комунальній власності і нікому не надані у власність чи користування, а на кадастровому плані чітко нанесені межі ділянки відповідача (код ділянки 91.009.005), а проїзд для позивача та ДП “Укррибпроект” зафіксований в Державному реєстрі по вул. Ризькій (91.009.012), і що саме цей проїзд перекриває відповідач, чим перешкоджає рух автотранспорту по вул. Ризькій.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до ч.2 ст.78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Частина 2 цієї ж статті зазначає, що право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Частина 3 цієї ж статті визначає, що земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ст.ст. 124-126 Земельного кодексу України право власності чи користування земельною ділянкою виникає на підставі рішення органів виконавчої влади і самоврядування або угоди укладеної уповноваженим орендодавцем.

Позивач не довів суду та не підтвердив документально, що він є користувачем або власником спірної земельної ділянки по вул. Ризькій в м. Києві.

Згідно зі статтею 2 Земельного кодексу України земельні відносини –це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Суб’єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

У відповідності з частиною першою статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.142 Конституції України право на землю комунальної власності належить територіальним громадам.

Таким чином, органи місцевого самоврядування є суб’єктами земельних відносин, здійснюючи регулювання земельних відносин, а також контроль за додержанням земельного законодавства. У таких земельних відносинах вони здійснюють установлені для них функції і повноваження.

У разі, якщо особа, що самовільно зайняла земельну ділянку, не виконує рішення міської ради щодо її звільнення, то питання про повернення такої ділянки, тоді вже відповідно до ст.212 (п.3) ЗК України вирішується судом.           Зазначена земельна ділянка не належить позивачу ні на праві власності, ні на праві користування, цей факт підтверджується нижченаведеним.

Відповідно до Листа Головного управління земельних ресурсів № 03-23/17271 від 08.05.2008 року стосовно звернення позивача щодо інформації про земельну ділянку на вул. Ризькій надано відповідь, про те, що документи, які посвідчують право користування вказаною земельною ділянкою у відповідності до статей 125,126 Земельного кодексу України, на теперішній час у Головному управлінні не зареєстровані.

Також згідно Листа Головного управління земельних ресурсів № 03-23/17271 від 08.05.2008 вбачається, що за даними автоматизованої системи ПК “Кадастр” земельна ділянка на вул. Ризькій (кадастровий номер 91:009:012) на підставі технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування зареєстрована як землі не надані у власність чи користування (проїзд).

Відповідно до довідки 59/вх 11263 від 04.09.2008 року Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві вбачається, що протягом 2006-2007 років та поточного періоду 2008 року інформація щодо звернень або повідомлень          по спецлінії “02” з приводу створення перешкод руху автотранспорту по вул. Ризькій в журналах реєстрації заяв про злочини та обліку інформації Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві відсутня.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем в якості доказів перекриття проїзду з 01.10.2007р. до гаражів ВАТ „АК „Сатер” та ДП „Укррибпроект” та перешкоджання руху автотранспорту по вул.. Ризькій надається лише односторонні акти встановлення факту перекриття проїзної частини внутрішньої дороги до авто гаражів ВАТ „АК „Сатер” за адресою: вул. Різька,73-А від 05.12.2007р., від 14.03.2008р. та два різних текста Актів від 08.04.2008 року про встановлення факту перекриття проїзжджої частини внутрішньої дороги до автогаражів Відкритого акціонерного товариства “Акціонерна компанія “Сатер” та ДП „Укррибпроект” за адресою: вул. Ризька, 73-А.

Надані суду односторонні Акти від 05.12.2007 р. та від 14.03.2008р. про встановлення факту перекриття проїжджої частини внутрішньої дороги до автогаражів Відкритого акціонерного товариства “Акціонерна компанія “Сатер” не приймаються судом як належні докази в розумінні ст.ст.32-36 ГПК України, оскільки акти складені в односторонньому порядку та в актах не зазначено, що на дорозі розміщені транспортні засоби, які перешкоджають проїзд належать саме Автокооперативу “Обгарбуд”.

Надані суду два різних текстів Актів від 08.04.2008 року про встановлення факту перекриття проїжджої частини внутрішньої дороги до автогаражів Відкритого акціонерного товариства “Акціонерна компанія “Сатер” та ДП „Укррибпроект” за адресою: вул. Ризька, 73-А також не приймається судом як належні докази в розумінні ст.ст.32-36 ГПК України, оскільки у першому тексту акту який був доданий до матеріалів справи при подачі позову за словами : „Металеві ворота внутрішньої дороги замкнені на замок, а на проїжджій частині дороги з асфальтовим покриттям встановлено вольєр для собак та припарковано 5(п’ять) автомобілів, під стінами накопичено ВГВ” не значиться кім це накопичено і перешкоджає проїзд, у другому тексту акту від тої ж дати (08.04.2008р.) наданий в судовому засіданні в процесі розгляду справи вже доповнено словами: „Все це накопичено авто кооперативом „Обгарбуд” з метою перешкоджання проїзду”.

Суд вважає, що доповнене речення: „Все це накопичено автокооперативом „Обгарбуд” з метою перешкоджання проїзду” дописано після підписання Акту від 08.04.2008р.членами комісії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних доказів стосовно того, що відповідач чинить перешкоди у користування проїздом по вул. Ризькій, 73-А.

Отже, вимоги позивача про усунення перешкоди у користуванні проїздом до гаражів Відкритого акціонерного товариства “Акціонерна компанія “Сатер” та не перешкоджати руху автотранспорту по вул. Ризькій є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

16.09.2008 року в судовому засіданні закінчено розгляд справи, відповідно до ст. 85 ГПК України, за згодою представників сторін, суд оголосив тільки вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд-

ВИРИШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.І. Борисенко

Рішення підписано: “23”вересня 2008р.