РІШЕННЯ

"11"
липня 2008 р.

Справа
№ 9/64-1610

Господарський суд Тернопільської області

у
складі   судді Кропивної Л.В.

Розглянув
справу

за позовом
Приватного підприємця ОСОБА_1АДРЕСА_1

до
Спільного українсько-австрійського підприємства "Волхонтет-Банчі
ЛТД" вул. Поліська, 11, м.Тернопіль.

третьої   особи
без самостійних вимог   на
стороні   Відповідача    ОСОБА_2,
що проживає  у АДРЕСА_2

За
участю представників сторін:

Позивача:
ОСОБА_3.,  адвокат,   довір.
від 14.05.2008 р.

Відповідача:
Тиханська  Т.В.,  представник, довір. № 36/1 від 10.06.2008р.

Представник  ОСОБА_2 -    ОСОБА_4 .,    діючий згідно   довіреності від  03.07.2008 р.
, участі у  судових  засіданнях
не взяв ,

роз'яснивши  у розпочатому судовому засіданні
представникам сторін  права та
обов'язки  учасників господарського
процесу згідно з ст.ст. 22,  29  ГПК
України,

встановив:

Позивач,
Приватний підприємець ОСОБА_1., звернувся у квітні  2008 р. до господарського суду  з позовом до
спільного
українсько-австрійського підприємства
„Волхонтет-Банчі ЛТД”,  м.
Тернопіль,   третьої   особи
без самостійних вимог   на
стороні   Відповідача    ОСОБА_2. ,
про відшкодування   шкоди,
завданої   пошкодженням  належного Позивачу   на праві власності   автомобіля
марки «Мерседес-Бенц 817D» з державним номером  НОМЕР_1,
у розмірі  39 679,74 грн.,   пошкодженням та  частковою втратою   меблевих виробів на суму  6231,87 грн.,
в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
(далі ДТП) , 720 грн.  на
відшкодування  витрат  на проведення
авто товарознавчої експертизи по встановленню  вартості матеріальної шкоди ,   4000 грн
компенсації    моральної  шкоди та судових витрат,  які складаються з  964,31 грн.
державного мита,  118 грн  витрат на інформаційно-технічне
забезпечення  судового  процесу та
витрат на послуги адвоката  у
розмірі   4500 грн.

У
ході розгляду справи,  ухвалою   від 12 червня 2008 р.   здійснено
заміну   спільного  українсько-австрійського підприємства  „Волхонтете-Банчі ЛТД”,  м. Тернопіль,   його правонаступником -  ТОВ
«Волхонтет-граніт».

Як  вказує Позивач,     вантаж ,
який  перевозився  належним
йому  на праві власності   автомобілем марки «Мерседес-Бенц 817D»,   а саме : меблеві вироби   , був частково пошкоджений,   а частково знищений.

Між
тим,      меблеві  вироби
перевозилися на виконання
договору поставки, який був
укладений  ним   з приватним підприємцем ОСОБА_5 . 04.01.2007
.р     ,
але   оскільки  виконання договору не   відбулося
з вини  Відповідача,       Позивач
сплатив  підприємцю   ОСОБА_5.
за рішенням  господарського  суду Запорізької   області
від 04.02.2008 р.
штрафні  санкції та судові
витрати   на загальну суму  42019,12 грн.

До
того ж,  за твердженням    Позивача ,    невиконання ним поставки   ОСОБА_5 меблів  сталося
не з його вини,  а  з вини Відповідача,        внаслідок  чого
була  підірвана   ділова репутація   Позивача
як постачальника  меблів,  що призвело
до  розірвання договору  з підприємцем
ОСОБА_5. та   її  відмовою від
подальшої співпраці    ,   що призвело
до             його моральних  страждань
.

Додатково,
згідно   із     заявою
від  11. 07.2008 р. ,  Позивач збільшив  розмір
вимог  про стягнення судових
витрат  і   просить стягнути  з Відповідача
вартість проїзду  його
адвоката  до   місця розгляду  справи, у м. Тернопіль  та у
зворотному напрямку  ,    на загальну
суму   598 грн. 86 коп.

Відповідач  письмових заперечень  не подав,
однак,   представник   Відповідача
зауважив  на те, що    подані
Позивачем документи, а саме: пояснення
від    10 липня  2007 р.
слідчому   СВ  Криничанського  РВ УМВС України у Дніпропетровській області
,яке  надане водієм вантажного  автомобіля
марки «Мерседес-Бенц 817D»з державним номером  НОМЕР_1 ОСОБА_6.,     спростовують   твердження Позивача  стосовно
того  ,  що
вказаний      водій     знаходився у  момент ДТП
у трудових відносинах   з
підприємцем  ОСОБА_1.

Представники  Позивача та Відповідача повідомили суд про
те, що   договір  обов'язкового
страхування   цивільної  відповідальності   жоден із них не укладав.

Заслухавши  доводи представників сторін,  проаналізувавши    матеріали справи  ,
суд  дійшов  до висновку,
що   у задоволенні   позову слід відмовити  ,     з
огляду на таке.

Як
вбачається    з матеріалів справи ,   10 липня 2007 р. близько  16-00 год, між селом Мирне та с. Адамовка,
Криничанського  району , на 137 км.  автодороги
Знаменка -Луганськ - Ізварино
сталася ДТП   ,   внаслідок
зіткнення  двох транспортних
засобів -   вантажного  автомобіля
марки «Мерседес-Бенц 817D»з державним номером  НОМЕР_1 , належного  на праві приватної  власності
ОСОБА_1. ,   та    вантажного автомобіля  марки КАМАЗ-5410 з державним   номером
НОМЕР_2 з напівпричепом «Одаз 885»,
державний номер    НОМЕР_3 ,  що належить
ТОВ  «Волхонтет -Граніт».

У
результаті  зіткнення    автомобілів
є потерпілі  , а  транспортним        засобам нанесено  механічних
ушкоджень .

Позивач,  приватний підприємець  ОСОБА_1.,
у судовому засіданні пояснив,
що  належним   йому на праві власності  автомобілем
марки «Мерседес-Бенц 817D»з державним номером  НОМЕР_1
керував  водій ОСОБА_6,  який
знаходився з  Позивачем у трудових
відносинах.

При
цьому  Позивач  посилався
на      Договір про
виконання  роботи  ,
укладений      08 липня   2007 р.
між  Підприємцем ОСОБА_1та  ОСОБА_6.,
з терміном дії  до 12 липня 2007
р.

Згідно  з
пунктом  1  договору від
08.07.2007 р.      ОСОБА_6.   на
замовлення  ОСОБА_1.  зобов'язувався перевезти   меблі
від постачальників ПП ОСОБА_7.  та
ПП. ОСОБА_8. , м  Черкаси,   до
замовника - ОСОБА_1, для чого
замовник  забезпечив   виконавця
автомобілем     «Мерседес-Бенц
817D»з державним номером  НОМЕР_1.

Відповідно
до  умов договору   ОСОБА_6., як виконавець робіт ,
виконував  роботу на свій ризик .

Між
тим ,   з пояснення  від
10 липня  2007 р.   слідчому
СВ  Криничанського  РВ УМВС України у Дніпропетровській
області   капітану міліції Качуру І.В.,   , записаних
з власних   слів ОСОБА_6,  і підписаного
ним,    вбачається   , що водій
ОСОБА_6.          є приватним
підприємцем    по торгівлі  меблями,
у якого  в оренді  знаходиться
автомобіль  марки  «Мерседес-Бенц 817D»з державним номером  НОМЕР_1,
який належить   його  компаньйону     ОСОБА_1.,
і яким      ОСОБА_6.  управляє
на підставі   тимчасового   реєстраційного  талону
та перевозить  меблі.

Разом
з тим ОСОБА_6.  вказав ,  що
10.07.2007 р.  біля 11 години  завантажив автомобіль  меблями у ПП «ОСОБА_8»,  м. Черкаси і виїхав у  напрямку м. Запоріжжя   , при цьому у  кабіні водія перебував сам.

На
протоколі  огляду транспортного засобу
від 10.07.2007 р.   ,  у відповідності  до
ст..ст.  190 та 191 КПК України
,   працівником  ДАІ
Сулима С.Л., який   у
присутності  понятих ОСОБА_9. та
ОСОБА_10.   здійснив    огляд місця ДТП      та
вантажного автомобіля   марки  «Мерседес-Бенц 817D»з державним номером  НОМЕР_1, зроблено  відмітки
про  наявність тимчасового
реєстраційного талону на автомобіль серії
НОМЕР_3із строком дії до
18.01.2015 р.  та  техпаспорт НОМЕР_4,  виданий
28.09.2003 р.

Відповідно
до  п. 15
Правил державної  реєстрації та
обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних  машин, сконструйованих  на шасі і, мотоциклів усіх типів, марок і
моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок,   затверджених   постановою
Кабінету Міністрів України  № 1388
від 07.09.1998 р.  ,  якщо власник    транспортного  засобу
передав  в установленому   порядку право користування  і (або)  розпорядження ним іншій фізичній  або юридичній
особі, їм видається   підрозділами  ДАІ тимчасовий  реєстраційний талон на період дії
документа,  який підтверджує    право користування  і (або) розпорядження . При цьому   у графі
«особливі  відмітки»тимчасового  реєстраційного  талона
робиться  запис «Дійсний до   за наявності
свідоцтва про реєстрацію транспортного
засобу (технічного
паспорта)серія___№___». Один
екземпляр  копії документа,  який підтверджує  право користування і(або) розпорядження  транспортним
засобом,  залишається  у підрозділі
ДАІ.

Таким
чином,   відмітка  на
протоколі  огляду транспортного
засобу від 10.07.2007 р. про
наявність  у водія ОСОБА_6.  тимчасового реєстраційного талону на
автомобіль серії  НОМЕР_3із строком дії
до  18.01.2015 р.  та
техпаспорт НОМЕР_4,  виданий  28.09.2003 р.,  свідчать
про те, що    власник    транспортного  засобу (вантажного автомобіля   марки
«Мерседес-Бенц 817D»з державним номером
НОМЕР_1)  ОСОБА_1.   передав
в установленому   порядку право
користування належним  йому
автомобілем  ОСОБА_6.  на період
дії   договору  , строк якого   до
18.01.2015 р.

Остання
обставина   спростовує  твердження
Позивача  про передачу цього  ж
вантажного  автомобіля  ОСОБА_6.
на підставі  договору   ,
укладеного   08  липня
2007 р.    про
виконання  роботи  з перевезення
меблів   в період  з
08.07.2007 р.  по  12.07.2007 р.

Крім
цього,  за змістом   ч. 1 та
3  ст.  909 ЦК України,   договір
перевезення вантажу автомобільним транспортом  є
реальним  договором, а його   укладення
підтверджується   складенням   транспортної   накладної
(коносамента або іншого
документа,   встановленого  транспортними
кодексами(статутами).

Правилами
перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні ( надалі Правила)  ,  що
затверджені   наказом Міністерства   України
N 363 від 14.10.97 ( з наступними змінами)      і зареєстровані в Міністерстві     юстиції України   20 лютого 1998 р.   за N 128/2568,  регламентуються  обсяг, термін та умови перевезення вантажів,
права, обов'язки та відповідальність сторін щодо їх додержання .

Підпунктом    11.1
пункту  11. Правил визначено
,  що
основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні
накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.

Дорожній
лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не
допускається ,  а товарно-транспортна
накладна, яку виписує   замовник
(вантажовідправник)   - єдиний для всіх
учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування,
складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Усупереч
обов'язку, встановленому    ст.. ст..
33,34 ГПК України ,      доведення перед
судом  переконливості своїх доводів,  Позивач
не надав  суду товарно-транспортні
накладні та дорожні листи вантажного автомобіля,   а тому
суд вважає  недоведеним    факт
укладення   договору   перевезення
вантажу -мебельних виробів
від   підприємців  ОСОБА_8
та ОСОБА_7.    , м  Черкаси
,  до  Підприємця
ОСОБА_1.

Тим  більше ,
що  з  поданої
Позивачем видаткової
накладної    № Р-0000139 від 09
липня 2007 р.   ,  виписаної підприємцем   ОСОБА_7.,
вбачається,  що одержувачем    меблевих виробів   на суму
17 875,50 грн.    є  підприємець ОСОБА_1.,  який одержав товар ,   про що свідчить  підпис
одержувача ,  а  не
інша особа, яка  діяла  від
його   імені    на підставі  довіреності.

Натомість  ,  у
видатковій накладній   № ДМ-0636533 від
10 липня  2007 р., де   постачальником вказано  ПП
ОСОБА_8. ,   а одержувачем  товару
-  кутка м'якого «Жаклін» та
кухонного кутка  ,    загальною вартістю   4500 грн.,- ПП ОСОБА_6.

Поряд
з цим     отримання  товару
від ПП ОСОБА_8  .   підтверджується  також
поясненням   від    10 липня
2007 р.  , наданими   слідчому
СВ  Криничанського  РВ УМВС України у Дніпропетровській
області   капітану міліції Качуру
І.В.,    і  записаними
з власних   слів ОСОБА_6,
який  не вказує, що  меблі
ним отримані за дорученням
ОСОБА_1.  у справі.

Видаткова  накладна
від 11 вересня  2007 р.   № Р-0000485
, виписана ПП  ОСОБА_7. ,  взагалі не має відношення до   факту ДТП , яка  сталася
10 липня 2007 р.  ,а тому
судом  до розгляду  не приймається.

Доводи
Позивача  про   покладення
на Відповідача
відповідальності   за    збитки у розмірі    42019,12 грн ., понесені    Позивачем при  виконанні
ним  рішення    господарського   суду
Запорізької    області від
04.02.2008 р.  по справі № 11/715/07  за позовом
ПП ОСОБА_5.  до Позивача  ,
та     про стягнення  4000 грн.
на відшкодування
моральних  страждань   , завданих втратою    ділової репутації   Позивача,
судом відхиляються   як
неспроможні ,  адже  Позивач не довів  причинно-наслідкового  зв'язку між
невиконанням  ним   обов'язків за договором із ПП ОСОБА_5.   та
діями  чи бездіяльністю   Відповідача.

Окрім
того,      за змістом   частини 2 статті  218 ГК України  сторона,
яка не виконала   належним   чином
господарське зобов'язання ,
повинна довести  , що   належне
виконання   нею  зобов'язання    виявилося
неможливим  внаслідок   дії непереборної сили, тобто
надзвичайних  і невідворотних  обставин
за даних умов здійснення
господарської діяльності.

Утім,   з
рішення  господарського   суду
Запорізької    області   від 04.02.2008 р.  по справі № 11/715/07  не вбачається ,   що
Відповідач, ПП ОСОБА_1.,
будучи   стороною,  яка не виконала   належним
чином    господарське зобов'язання
, підставою  виникнення яких  є
договір поставки з ОСОБА_5.,   ,
вказував   на наявність обставин ,    які
суд , що розглядав  спір,  оцінив
би    як  дію непереборної сили.

Окрім
того,   за змістом частини 1 статті  1188 та частини 2 статті 1187 ЦК України  шкода,
завдана   внаслідок   взаємодії
кількох  джерел підвищеної
небезпеки,  відшкодовується особами ,  які
на  відповідній  правовій
підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди
тощо) володіють транспортними засобами,
використання  або утримання
яких  створює підвищену небезпеку .

При
цьому   враховується , що      шкода,
завдана   одній   особі
з   вини  іншої
особи, відшкодовується винною особою;
за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не
відшкодовується;      за наявності вини
всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування
визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне
значення.

За
змістом    вказаних норм  права, не володіючий  власник
джерела підвищеної небезпеки не несе
відповідальності  за  завдану
шкоду , якщо автомобілем
управляла особа, якій власник
на законних підставах
довірив  керування (експлуатацію)
автомобілем.

Разом  тим,   в силу положень    частини
1 статті  1188 ЦК України   при взаємодії   кількох
джерел підвищеної небезпеки
на  суд  покладено
обов'язок   встановити ступінь
вини     осіб   , діяльністю яких було завдано шкоди.

Отже,    вказані особи   мають мати процесуальне становище   сторони
у справі.

Верховний
суд        у пунктах  4   та
абзаці  другому пункту   3
Постанови від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ   за
позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними згідно з постановами
від 8 липня 1994 p. № 7, від 30 вересня 1994 р. № 11, від 25 травня 1998 р. №
15.) вказує  , що    під
володільцем джерела  підвищеної   небезпеки
розуміється  юридична особа або
громадянин,  що здійснюють експлуатацію
джерела підвищеної небезпеки   в    силу
права    власності,  повного господарського  відання, оперативного  управління
або  з інших підстав (договору
оренди, довіреності тощо). Питання про відповідальність  за
шкоду,  заподіяну  при
цьому самим джерелам підвищеної
небезпеки кожного із їх володільців перед іншим з них, вирішується  за
правилами ст.440 ЦК: шкода, заподіяна одному  з
володільців з вини іншого - відшкодовується винним; при наявності  лише
вини володільця, якому заподіяна шкода, вона йому не  відшкодовується;  при наявності вини обох володільців - розмір
відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного; при відсутності  вини володільців у взаємному заподіянні шкоди
- жоден з  них  не  має
права на відшкодування.

Так  ОСОБА_6. у поясненнях  від
10 липня  2007 р.   слідчому
СВ  Криничанського  РВ УМВС України у Дніпропетровській
області   капітану міліції Качуру І.В.
стверджує, що  є  підприємцем
і   володіє  та експлуатує
транспортний    засіб на
підставі  договору оренди
транспортного  засобу з  ОСОБА_1. .

В
силу частини 1 статті  800 ЦК України
наймач  транспортного  засобу
без екіпажу  самостійно  здійснює
використання транспортного
засобу у своїй діяльності,  має
право без згоди  наймодавця  укладати
від свого  імені  договори перевезення,  інші договори відповідно до призначення  транспортного засобу.

Так
само  за змістом  ч. 1
ст. 804  ЦК  України
на  наймача    транспортного   засобу
законодавцем   покладено  обов'язок
відшкодувати  шкоду , завдану   іншій
особі,  у зв'язку із  використанням транспортного  засобу,
відповідно до глави  82 цього  кодексу, а
в   силу  ч.  1
ст.  803 ЦК України   наймач
зобов'язаний  відшкодувати  збитки, завдані у зв'язку   із втратою або пошкодженням  транспортного
засобу,   якщо він не доведе, що
це сталося  не з його  вини.

Таким
чином,  якщо      між наймачем  та
наймодавцем  транспортного  засобу
існують  зобов'язальні  відносини,
деліктне зобов'язання   є
різновидом  охоронних правовідносин  і виникає
у разі    порушення абсолютного
права   та     пов'язане
із майновою шкодою,  завданою  носію суб'єктивного  права
.

Утім,  за українською правовою системою ,  яка належить до континентальної системи
права,  не допускається    конкуренції позовів, тобто   можливості
звернення з  різними вимогами  за захистом
одного  і того самого   інтересу,
де   задоволення  однієї
з  вимог  погашає
можливість     звернення   з іншою вимогою.

Внаслідок  цього
виключена   можливість залучити  до участі у справі   ОСОБА_6.
як  другого  Відповідача .

Судом
встановлено ,  що ОСОБА_6.  є
законним   добросовісним
володільцем  (транспортного  засобу - вантажного автомобіля
марки  «Мерседес-Бенц 817D»з
державним номером  НОМЕР_1)   і на цій підставі  йому
належить   право  вимагати відшкодування шкоди, заподіяної
цьому майну  , в силу    приписів частини 1 статті  396 ЦК України .

За
змістом  згаданої норми  закону
особа,  яка має речове  право на чуже майно,  має право
на захист  цього  права, у тому числі  і від власника   майна,
відповідно  до положень   глави 29 цього Кодексу.

Аналогічним  чином
вважає     Верховний суд  України ,
зазначаючи  про це  у пункті
9  Постанови Пленуму Верховного суду
України    від 27 березня 1992 року N 6 із
наступними  змінами.

З
наведеного  випливає  ,
що  Позивачу   ,
підприємцю  ОСОБА_1., який є  неволодіючим
власником      джерела   підвищеної
небезпеки     і   передав
його  на законних підставах      для
експлуатації   іншій  особі - ОСОБА_6.  , не
належить   суб'єктивне   право на позов  про відшкодування  шкоди,
завданої  такому   джерелу підвищеної  небезпеки,
внаслідок його  взаємодії   з іншим
джерелом   підвищеної    небезпеки.

При
таких обставинах справи у
задоволенні  позову     слід відмовити  у повному обсязі , а з покладенням   судових
витрат   на      Позивача    у справі.

У
судовому засіданні  11 липня 2008 р.   оголошувалася за згодою   сторін
вступна та резолютивна  частини
рішення  в порядку  ст. 85 ГПК України .

Враховуючи
викладене та керуючись ст. 1,2,33,43,49,82,84, 85 Господарського процесуального
кодексу України,  господарський суд ,

ВИРІШИВ:

Відмовити
у задоволенні   позову  приватному
підприємцю ОСОБА_1,  АДРЕСА_1 , до
відповідача  Товариства  з обмеженою відповідальністю
«Волхонтет-Граніт», м. Тернопіль,  вул..
Поліська, 11,  про відшкодування   шкоди, завданої   пошкодженням
належного Позивачу   на праві
власності   автомобіля  марки «Мерседес-Бенц 817D»з державним
номером  НОМЕР_1,  у розмірі
39 679,74 грн.,   пошкодженням та  частковою втратою   меблевих виробів на суму  6231,87 грн.,
в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
(далі ДТП) , 720 грн.  на
відшкодування  витрат  на проведення
авто товарознавчої експертизи по встановленню  вартості матеріальної шкоди ,   4000 грн
компенсації    моральної  шкоди та судових витрат,  які складаються з  964,31 грн.
державного мита,  118 грн.  витрат на інформаційно-технічне
забезпечення  судового  процесу ,
витрат на послуги адвоката  у
розмірі   4500 грн.  та вартість проїзду  адвоката
до   місця розгляду  справи
у розмірі 598 грн. 86 коп.

На
рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати
апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання, протягом десяти днів з
дня  підписання  “18 липня
2008 р. рішення, через місцевий господарський суд.

Суддя
Л.В. Кропивна