ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
У Х В А Л А

№ 4/10

31.07.08

За позовом          Заступника прокурора Подільського району м. Києва Твердохліб М.Г. в

інтересах держави в особі Подільської районної у м. Києві ради

До                     Київської міської ради

Третя особа Таборовський Анатолій Леонідович

про визнання недійсним рішення та державного акту про право приватної

власності на землю

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

від прокуратури: не з’явились, Самардак А.В., Гаврилова І.А.- були присутн. в

попередн. засід.

від позивача: не з’явились

від відповідача: не з’явились

від третьої особи: Вінокурова Р.О. –предст. за дов.

Обставини справи :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним п. 26 рішення Київської міської ради № 84/1518 від 08.11.2001 р. із змінами, внесеними рішенням Київської міської ради № 243/1677 від 07.02.2002 року та державного акту на право приватної власності на землю № 137185 ІІІ-КВ від 23.04.2002 року.

Суд вважає, що провадження у справі підлягає припиненню, оскільки спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, з огляду на наступне.

Суд встановив, що між сторонами по справі відсутні господарські правовідносини, а спір, що виник між сторонами, не є господарським, а тому не підлягає вирішенню в господарському суді.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Господарського кодексу України сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини.

Згідно з ч. ч. 5-7 ст. 3 Господарського кодексу України господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб’єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності. Під організаційно-господарськими відносинами розуміються відносини, що складаються між суб’єктами господарювання та суб’єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю. Внутрішньогосподарськими є відносини, що складаються між структурними підрозділами суб’єкта господарювання, та відносини суб’єкта господарювання з його структурними підрозділами.

У даному спорі, який прийнятий Господарським судом до розгляду, не беруть участі суб’єкти господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Господарського кодексу України суб’єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов’язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов’язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб’єктами господарювання є господарські організації, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Спір, який прийнятий господарським судом до розгляду, виник між Подільською районною у м. Києві радою, в інтересах якої подано позов Заступником прокурора Подільського району м. Києва Твердохлібом М.Г., та Київською міською радою.

Відповідно до ст. 1 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, ради (представницькі ограни місцевого самоврядування) є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначенні Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України “Про столицю України – місто-герой Київ” місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради та їх виконавчі органи.

Довідкою № 2104 відділу статистики у Шевченківському районі Головного управління статистики у м. Києві також підтверджується, що Київська міська рада є органом місцевого самоврядування.

Виходячи з вищенаведеного, ні позивач, ні відповідач не є суб’єктами господарювання.

Також, Господарським судом було встановлено, що між сторонами спору відсутні господарські відносини та немає спору про право.

Предметом спору, що прийнятий до розгляду Господарським судом, є оскарження п. 26 рішення Київської міської ради № 84/1518 від 08.11.2001 р. із змінами, внесеними рішенням Київської міської ради № 243/1677 від 07.02.2002 року та виданого на підставі оспорюваних рішень державного акта на право приватної власності на землю № 137185 ІІІ-КВ від 23.04.2002 року.

Спір, що виник між сторонами, жодним чином не пов’язаний з якими-небудь господарсько-виробничими, організаційно-господарськими та внутрішньогосподарськими відносинами між сторонами.

Таким чином, спір, що виник між сторонами, та який був переданий на вирішення господарського суду, не пов’язаний з якими-небудь господарськими відносинами між сторонами. Крім того, між сторонами відсутній який-небудь спір про право, що виключає можливість його розгляду в господарському суді.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюються на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії, дій чи бездіяльності).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб’єкт владних повноважень –орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа чи службова особа, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

По даній справі, як позивач, на захист прав, свобод та інтересів якого Заступником прокурора Подільського району м. Києва подано позов, так і відповідач, до якого звернена вимога заступника прокурора, є суб’єктами владних повноважень.

Виходячи з вищенаведеного, даний спір є публічно-правовим спором у зв’язку з чим підлягає вирішенню в адміністративних судах за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції –переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, спір, що виник між сторонами, є публічно-правовим спором у зв’язку з чим він не підлягає вирішенню в Господарських судах. Даний спір підвідомчий адміністративним судам, а тому його належить розглядати за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

При прийнятті ухвали по справі № 4/10 судом взято до уваги рекомендації Вищого господарського суду України “Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам” від 27.06.2007 року № 04-5/120, “... у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір –господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України. Господарський спір підвідомчій господарському суду, зокрема, за таких умов:

а) участь у спорі суб’єкта господарювання;

б) наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

в) відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції”.

Отже, суд приходить до висновку, що спір у справі № 4/10, що прийнята до розгляду Господарським судом, не підлягає вирішенню в господарських судах, оскільки справа, не підвідомча господарським судам, тому провадження по справі підлягає припиненню.

Керуючись п. 1ч.1 ст. 80, 86 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі №4/10 припинити.

Суддя

І.І.Борисенко