ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2008 р.

Справа № 16/6/08

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                    Разюк Г.П.

суддів:                                        Колоколова С.І

Петрова М.С.

при секретарях судового засідання Бухтіяровій О.Г. та Ніколовій Г.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Байдиченко Б.М. за довіреністю №09/04 від 08.01.08р. /в судовому засіданні від 22.05.08р./,

Ходикіна М.М. з-а довіреністю № 09/07 від 08.01.08р. /в судових засіданнях від 12.06.08р.,19.06.08р.,26.06.08р.,13.11.08р./,

Галушко О.М. за довіреністю № 09/23 від 18.06.08р. /в судових засіданнях від 19.06.08р., 26.06.08р.,13.11.08р./

від відповідача: Воскобойнікової Л.П. –голови правління,

Філевського Р.М. за довіреністю № 8 від 23.04.07р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Миколаївська теплоелектроцентраль”, м.Миколаїв

на рішення господарського суду Миколаївської області від 03.04.2008 р.

по справі № 16/6/08

за позовом скаржника

до Житлово-будівельного кооперативу „Екватор-2”, м. Миколаїв

про стягнення 1395,03 грн.

встановила:

У січні 2008р. ВАТ „Миколаївська теплоелектроцентраль” звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом (з урахуванням заяви про зменшення суми позовних вимог, т.1, а.с. 68) до ЖБК „Екватор-2” про стягнення з останнього 1395,03 грн., з яких: 1029,79 –збитки від інфляції та 365,24 грн. - 3% річних за період з грудня 2004р. по березень 2006р., нараховані за несвоєчасне виконання відповідачем оплат за спожиту теплову енергію згідно договору про постачання теплової енергії в гарячій воді №2538 від 01.10.2000р.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 03.04.2008 р. (суддя Фролов В.Д.) у позові відмовлено з підстав необґрунтованості позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним вище рішенням місцевого господарського суду, ВАТ „Миколаївська теплоелектроцентраль” звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 03.04.2008р. та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що висновок місцевого господарського суду про відсутність боргу за період з грудня 2004р. по квітень 2006р. є хибним та спростовується, на думку апелянта, розгорнутим розрахунком позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ЖБК „Екватор-2” спростовує доводи апеляційної скарги, просить залишити оскаржуване рішення без змін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

01.10.2000р. між сторонами по справі був укладений договір №2538 про постачання теплової енергії в гарячій воді, згідно умов якого Енергопостачальна організація бере на себе зобов’язання постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов’язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Пунктом 10.1 цього договору встановлено, що цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01 жовтня 2001р. Згідно п. 10.4, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмового заявлено однією із сторін.

Враховуючи положення зазначеного п. 10.4 договору від 01.10.2000р. та відсутність в матеріалах справи будь-яких письмових заяв сторін про припинення дії договору у встановлений цим пунктом строк, надання яких зобов’язувалось ухвалами суду апеляційної інстанції від 22.05.2008р., 12.06.2008р., колегія виходить з того, що договір пролонговувався на кожний наступний рік, відтак безпідставними є посилання відповідача на закінчення 1.10.2001р. договірних відносин за цим договором з ВАТ „Миколаївська теплоелектроцентраль” з посиланням на положення п. 10.2, згідно якого договір припиняє свою дію у випадках, зокрема, закінчення строку, на який він був укладений.

Згідно п. 5.3 договору, Споживач, що має прилади обліку, щомісячно подає до Енергопостачальної організації звіт про фактичне споживання теплової енергії, в терміни, передбачені в додатку 1 до договору –не пізніше 28 числа (п.3 додатку 1/1).

Відповідно до п. 6.3 вказаного договору, споживач відповідно до п. 12.5.1 та 12.5.2 Правил користування тепловою енергією проводить розрахунки за спожиту теплову енергію платіжними дорученнями в порядку планових платежів:

- проміжний розрахунок за споживання теплової енергії в першій половині місяця в розмірі 50 % планового обсягу теплоспоживання відповідно додатку 1 до цього договору –до 15 числа кожного місяця;

- остаточний розрахунок до 10 числа місяця, наступного за звітним за винятком суми проміжних платежів згідно рахунка Енергопостачальної організації.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем сплачено основний борг за спожиту теплову енергію у повному обсязі, а позивач погоджується з цим та просить суд стягнути з відповідача за період з грудня 2004р. по березень 2006р. лише збитки від інфляції та 3% річних, нарахованих за несвоєчасне здійснення відповідачем оплат за спожиту теплову енергію згідно договору про постачання теплової енергії в гарячій воді №2538 від 01.10.2000р.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Перевіривши обґрунтованість розрахунку стягуваної суми за означений вище період, колегія суддів дійшла висновку про неможливість вирахування стягуваних сум інфляційних та 3% річних, оскільки позивач всупереч вимогам ст. 33, 38 ГПК України та вимогам ухвал суду апеляційної інстанції від 22.05.2008р., 12.06.2008р., не зробив розрахунок позовних вимог з урахуванням руху основного боргу без сальдо на 01.12.2004р. з урахуванням листа Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р., надав суду не у повному обсязі звіти про спожиту теплову енергію відповідно до п. 5.3 договору, нормативні документи, якими встановлені тарифи на спірний період, відомості щодо дат проведення зарахування коштів Держбюджетом України, оплачених за субсидії та пільги мешканцями будинку ЖБК „Екватор-2” за спірний період.

Неможливість визначення заявлених до стягнення сум у з зв’язку з неподання позивачем додатково витребуваних документів підтвердив і експерт Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. проф. М.С.Бокаріуса, якому судом апеляційної інстанції ставились питання на вирішення судово-бухгалтерської експертизи щодо відповідності розрахунку позивача обсягу спожитої відповідачем теплової енергії у період з грудня 2004р. по березень 2006р. з урахуванням втрат у мережі умовам договору та нормативних документів, що регулюють означені питання, визначення обсягу фактично спожитої відповідачем теплової енергії за період з грудня 2004р. по березень 2006р. та обґрунтованості розрахунку позивача щодо інфляційних та відсоткових нарахувань, заявлених до стягнення.

З огляду на викладені обставини, колегія вважає, що позивачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, отже судом першої інстанції підставно відмовлено в задоволені позову ВАТ „Миколаївська теплоелектроцентраль”.

Тому, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ВАТ „Миколаївська теплоелектроцентраль” не спростовує висновків місцевого господарського суду та не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Миколаївської області від 03.04.2008 р. слід залишити без змін.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати скаржника по сплаті держмита за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 49, 99,101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 03.04.2008 р. по справі № 16/6/08 залишити без змін, а апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства „Миколаївська теплоелектроцентраль” –без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Г.П.Разюк

Суддя С.І.Колоколов

Суддя М.С. Петров