ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2008 р.

№ 18/24

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді                    М.В.Кузьменка,

судді                                        І.М.Васищака,

судді                                        В.М.Палій,

розглянувши касаційну скаргу Грабарівського психоневрологічного

будинку-інтернату

на           ухвалу Київського міжобласного апеляційного господарського суду від

21.05.2008р.

у справі №18/24

за позовом Приватного підприємства "Картас"

до            Грабарівського психоневрологічного будинку-інтернату

про                    стягнення 73 603,42 заборгованості грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: Грабовець В.М. (директор),

від відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Картас" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Грабарівського психоневрологічного будинку-інтернату і просило суд стягнути з останнього 69 722,0 грн. основного боргу, 395,32 грн. пені, передбаченої п.6.2. договору підряду, та 5% штрафу у розмірі 3486,10 грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 03.04.2007р. у задоволені позову відмовлено з мотивів відсутності у позивача підстав для стягнення вартості виконаних підрядних робіт через не підписання обома сторонами актів приймання-здачі цих робіт.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.07.2007р. рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову: присуджено до стягнення з відповідача 69 722,0 грн. заборгованості за виконані роботи та 395,32 грн. пені.

Ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції керувався ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526, 853 ЦК України, умовами укладеного між сторонами договору підряду №1 від 14.02.2006р. та виходив з того, що відповідач ухиляється від приймання виконаних позивачем у вересні-жовтні 2006р. підрядних робіт, не даючи при цьому, мотивованої відмови щодо їх неприйняття.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.11.2007р. постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 24.01.2008р. відмовлено у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 27.11.2007р. у справі №18/24 (а.с.44 т.3).

4 квітня 2008 року Грабарівський психоневрологічний будинок-інтернат звернувся до Київського міжобласного апеляційного господарського суду із заявою про перегляд постанови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.07.2007р. у цій справі за нововиявленими обставинами (а.с.54-55 т.4).

Нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і дають підстави для перегляду вказаної постанови суду, відповідач зазначив, що за результатами перевірки обставин, пов'язаних з рухом цінного листа 612, проведеної прокуратурою Пирятинського району Полтавської області за заявою відповідача, з'ясовано, що доказів, які б доводили відмову Грабарівського психоневрологічного будинку-інтернату від його отримання, не існує. В підтвердження цих обставин відповідач додав до своєї заяви постанову прокуратури Пирятинського району Полтавської області від 21.03.2008р. про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с.58 т.4).

Заявник вважає, що наведені обставини свідчать, що він не отримував повідомлення підрядника (позивача) про готовність до передання робіт, а отже не міг розпочати їх прийняття, скористатися своїми правами, передбаченими ст.853 ЦК України, та не міг відмовитися від підписання акту, якого не отримував. Також стверджує, що вказані обставини не були відомі йому на час розгляду справи, мають істотне значення для справу, а тому є нововиявленими.

Позивач, заперечуючи проти заяви відповідача, посилається на те, що твердження останнього спростовуються встановленими судами обставинами справи, та наявними у справі доказами, дослідженими у судах під час розгляду даної справи по суті (а.с.62-63 т.4).

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 21.05.2008р. (головуючий, суддя Андрейцева Г.М., Зеленіна Н.І., Писана Т.О.) у задоволені заяви Грабарівського психоневрологічного будинку-інтернату про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.07.2007р. у справі №18/24 відмовлено, постанову залишено без змін.

Вказана ухвала суду мотивована тим, що з довідки поштового відділення с.Грабарівка, що міститься на наданій у матеріали справи копії конверта 612), адресат (Грабарівський психоневрологічний будинок-інтернат) від його одержання відмовився (а.с.32 т.1). Зазначена довідка засвідчена підписом працівника поштового відділення, який обробляв кореспонденцію, та відбитком календарного штемпелю поштового відділення с.Грабарівка.

Постановою ж прокуратури Пирятинського району Полтавської області від 21.03.2008р., на яку посилається заявник, не спростовується факт відмови відповідача від отримання направленого на його адресу поштового відправлення, а саме актів №7, 8, довідки про вартість виконаних робіт за вересень 2006 року, довідки про вартість виконаних робіт за жовтень 2006 року та претензії №1 від 22.12.2006р. (згідно засвідченого календарним штемпелем відділення поштового зв'язку переліку документів, які надсилалися зазначеним поштовим відправленням). Також судом апеляційної інстанції враховано, що відповідач протягом часу розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій не мав заперечень щодо своєї відмови від отримання поштового відправлення, хоча був обізнаний про нього із змісту позовної заяви, направленої на його адресу 18.01.2007р.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що наведені заявником підстави для перегляду постанови за нововиявленими обставинами не є нововиявленими в розумінні ст.112 ГПК України, оскільки вони не є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, на яких ґрунтується судове рішення. При цьому фактичних обставин, які б спростовувалися та мали б істотне значення для вирішення спору, заявником не наведено.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд її скасувати, як таку, що ухвалена з порушенням норм процесуального права, а саме ст.ст.112, 114 ГПК України, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового акта, знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.112 ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.

За змістом зазначеної норми, нововиявлені обставини характеризуються тим, що вони:

- існували під час розгляду справи, але не були відомі заявнику;

- є істотними, тобто такими, що можуть вплинути на висновок суду щодо наявності певних прав та обов’язків у сторін, а також інших осіб, що брали участь у справі, а отже і вплинути на законність та обґрунтованість постановленого судового акта;

- виявлені після набрання чинності судовим актом.

При цьому, нововиявленими обставинами є матеріально-правові факти, що входять до підстав позову або висунутих проти нього заперечень іншої сторони та інші юридичні факти, що мають значення для вирішення спору, які характеризуються наявністю вищезазначених ознак у сукупності. Отже, виникнення нових доказів або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для перегляду рішення за правилами розділу XIII Господарського процесуального кодексу України.

Обставини, на які посилається інтернат, звертаючись з заявою про перегляд ухваленої у справі постанови суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами, як вірно визначив суд, не є нововиявленими, оскільки не характеризуються наявністю вищезазначених ознак у сукупності і не можуть бути підставою для перегляду судового акта в порядку, передбаченому ст.112 ГПК України.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов’язки сторін у справі та складаються з фактів, яким позивач обґрунтовує підстави позову та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову. В силу ч.2 ст.22 ГПК України сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання тощо. Обґрунтовувати свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ч.2 ст.43 ГПК України), якими в силу ст.32 ГПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Засоби, якими встановлюються ці дані, наведені у ч.2 вказаної статті.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що відповідач від прийняття робіт, виконаних у період вересень-жовтень 2006р. на суму 68 716,0 грн., а саме підписання актів приймання-здачі та довідок, відповідач ухиляється. У зв'язку з чим позивачем заявлено до стягнення сума основного боргу за виконані ним роботи. Всього на суму 69 722,0 грн.

Вирішуючи даний спір по суті заявлених вимог, та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції встановив, що позивач листами №33, 34 від 18.12.2006р. (а.с.15-16 т.1) та претензією №1 від 22.12.2006р. (а.с.8-10 т.1) неодноразово звертався до відповідача з вимогою призначити комісію по прийомці виконаних робіт, підписати акти виконаних робіт та оплатити їх вартість. Проте, відповідач ухиляється від прийняття виконаних позивачем у вересні-жовтні 2006 року робіт, не зазначаючи, при цьому, будь-яких причин цієї відмови.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами, тому суд касаційної інстанції, залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції, також виходив з того, що відповідач не мотивував причини не прийняття робіт та підписання актів, не зважаючи на те, що позивач звертався до відповідача з проханням призначити комісію, передбачену п.3.3. договору, та підписати відповідні акти.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та змісту ухвалених у ній постанов суду апеляційної та касаційної інстанцій, обставини, на які посилається заявник у своїй заяві, відображені у матеріалах справи та були предметом дослідження у судових інстанціях, результати якого зафіксовані у процесуальних документах.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.1981 року №1 “Про практику перегляду судами у зв’язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили” роз’яснено, що не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені при виконанні судом вимог норм процесуального права. Аналогічне роз’яснення наведено у п. 1.1 Роз’яснення президії Вищого господарського суду України від 21.05.2002 року №04-5/563 “Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами”, згідно з яким виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу XIII Господарського процесуального кодексу України. Пунктом 1.3 цього роз’яснення передбачено, що не можуть вважатись нововиявленими обставини що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами. У разі подання таких доказів у процесі перегляду судового рішення за правилами розділу XIII Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має прийняти ухвалу про залишення судового рішення без змін.

Необґрунтованість судового рішення, що може бути наслідком неповного з’ясування обставин справи, які підлягали встановленню судом, а також невідповідність висновків, викладених у ньому, фактичним обставинам справи, є підставою для перегляду винесеного у справі судового акта в апеляційному та/або касаційному порядку, а не підставою для перегляду судового акта в порядку, передбаченому розділом ХІІІ ГПК України.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, постанова Київського міжобласного апеляційного господарського суду 25.07..2007р. про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову частково, залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 27.11.2007р. Ухвалою Верховного Суду України від 24.01.2008р. відмовлено у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 27.11.2007р. у справі №18/24. .

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що підстав для зміни або скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Грабарівського психоневрологічного будинку-інтернату залишити без задоволення, а ухвалу Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 21.05.2008р. у справі №18/24 - без змін.

Головуючий, суддя                                                            М.В.Кузьменко

Суддя                                                                                І.М.Васищака

Суддя                                                                                В.М.Палій