ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.09.08                                                                                           Справа№ 31/199 Господарський суд Львівської області, розглянувши матеріали справи

за позовом:

Дочірньої компанії «Газ України»НАК «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача:

Відритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», м. Львів

про:

стягнення 33854,20 грн.

Суддя: Артимович В.М.

Артимович В.М.

При секретарі: Митник М.Б.

Митник М.Б.

Представники

від позивача:

Лебедюк Ю.А. - представник;

від відповідача:

Тимощук А. Л. –представник.

Представникам позивача та відповідача роз’яснено права і обов’язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України, в тому числі право заявляти відводи. У відповідності до ст. 81-1 ГПК України технічна фіксація судового процесу не здійснювалась, про що сторони подали відповідне клопотання.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Дочірньої компанії «Газ України»НАК «Нафтогаз України», м. Київ, надалі –позивач, до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», м. Львів, надалі –відповідач, про стягнення 33854,20 грн.

Ухвалою суду від 01.08.2008 року про порушення провадження у справі розгляд справи призначено на 26.08.2008 року.

В судове засідання 26.08.2008 року сторони з’явилися, надали суду пояснення по суті спору. Відповідач подав через канцелярію суду відзив у справі та просить суд в частині нарахування пені відмовити та відстрочити виконання рішення суд до 01.01.2013 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задоволити позов повністю. В судовому засіданні оголошувалась перерва до 09.09.2008 р.

В судове засідання 09.09.2008 р. прибув представник позивача, який підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Представник відповідача позовні вимоги в частині стягнення пені заперечив, в іншій частині позов визнав.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами згідно ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 09.09.2008 р. за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення виготовлений, оформлений та підписаний 15.09.2008 р.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають значення для справи, в їх сукупності, суд встановив наступне:

Між позивачем і відповідачем 31.01.2006 р. був укладений договір на постачання природного газу № 06/06-75. Згідно з цим договором позивач з січня 2006 року по вересень 2006 року передав відповідачу природний газ на загальну суму 44932,90 грн., що підтверджується актами прийому –передачі природного газу. Проте, відповідач свої зобов’язання по договору виконав лише частково, вартість отриманого газу сплатив в сумі 23279,85 грн.

Відповідно до п. 5 договору розрахунки за газ відповідач здійснює грошовими коштами в національній валюті України шляхом поточного перерахування на рахунок позивача протягом місяця після поставки. Остаточний розрахунок здійснюється відповідачем на підставі акту прийняття - передачі газу до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзац 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач станом на момент звернення з позовом до суду заборгував позивачу 21653,05 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Виходячи з цього, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача трьох відсотків річних від простроченої суми в сумі 1319,47 грн. та інфляційних нарахувань в сумі 8524,40 грн. підлягають до задоволення.

Правові основи господарської діяльності суб’єктів господарювання регулюються Господарським кодексом України, ст. 230 якого встановлено, що учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені). При цьому нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6. ст. 232 ГК України), якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно п. 6.2 договору в разі неоплати або несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, встановлені договором, відповідач, як покупець, сплачує на користь позивача, як постачальника, пеню в розмірі подвійної річної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожний прострочений день. При цьому, як передбачено п. 6.3 договору, неустойка нараховується постачальником протягом шести місяців, що передують моменту зверненню з позовом.

У відповідності до ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Пунктом 9.5 договору встановлено, що строк позовної давності по стягненню неустойки встановлюється у три роки.

Проаналізувавши вказані вище норми законодавства та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно нараховано відповідачеві пеню в розмірі 2357,28 грн. за період із 22.01.2008 р. по 22.07.2008 р.

Також суд, проаналізувавши матеріали справи, керуючись ст. 121 ГПК України та ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», вважає, що клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду задоволенню не підлягає, оскільки вказані норми передбачають право суду відстрочити чи розстрочити виконання рішення суду лише після набрання ним законної сили.

Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги визнання відповідачем позову в частині основного боргу, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення повністю.

Оскільки даний спір виник з вини відповідача, судові витрати у відповідності до ст. 49 ГПК України слід покласти на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути із Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз»(79039, вул. Золота, 42, м. Львів; ) на користь Дочірньої компанії «Газ України»НАК «Нафтогаз України»(04116, вул. Шолуденко,1, м. Київ; ) 21653,05 грн. основного боргу, 2357,28 грн. пені, 8524,40 грн. інфляційних нарахувань, 1319,47 грн. трьох процентів річних, 339,70 грн. сплаченого державного мита та 118,00 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Суддя                                                                                           Артимович В.М.