ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 4/189

17.06.08

За позовом Державного підприємства “Укржитлосервіс” Державного

управління справами

До          Колективного підприємства Творча архітектурна

майстерня “Анна”

про           розірвання договору оренди нежитлового приміщення та

примусове виселення

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

від позивача:          Хімич Б.С. - дов.

від відповідача: Власенко В.В. - дов.

в засіданні примали участь:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 26.04.1994р. та зобов'язання відповідача передати за актом позивачу об'єкт оренди, а саме нежитлове приміщення в напівпідвалі будинку № 20/8 по вул. Інститутській, що в м. Києві, площею 141 кв.

Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на той факт, що відповідач систематично порушує вимоги щодо оплати по договору оренди вищезазначеного приміщення. Крім того, за твердженням позивача відповідачем виконано незаконне перепланування орендованого не житлового приміщення.

Відповідач позовні вимоги не визнає. Свої заперечення представник відповідача виклав в письмовому відзиві на позовну заяву, в якому зазначив, що позов заявлено неналежною стороною. Відповідач в письмовому відзиві вказав, що договір оренди нежитлового приміщення від 26.04.1994 року було укладено між Виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним управлінням господарського управління Кабінету Міністрів України, а не Виробничим житлово-експлуатаційним управлінням господарського управління Кабінету Міністрів України, правонаступником якого є позивач.

Відповідач вважає, що позивач не є належною стороною договору, який просить достроково його розірвати.

Розглянувши матеріали справи, подані учасниками процесу документи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 1994 року між Виробничим житлово ремонтно-експлуатаційним управлінням господарського управління Кабінету Міністрів України та Творчою архітектурною майстернею “Анна” Спілки Архітекторів України було укладено договір оренди нежитлового приміщення, загальною площею 141 кв. м, з наступними змінами відповідно до додаткових угод № 1,2 про підвищення орендної плати. Вищезазначене приміщення знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, буд. 20/8 та перебуває в оперативному управлінні Державного управління справами Президента України.

Договір оренди нежитлового приміщення укладений між сторонами до 01.05.2009 року, тобто на даний час він є чинним.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, господарський суд вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Договір оренди нежитлового приміщення, загальною площею 141 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, буд. 20/8 був укладений 26 квітня 1994 року між Виробничим житлово ремонтно-експлуатаційним управлінням господарського управління Кабінету Міністрів України та Творчою архітектурною майстернею “Анна” Спілки Архітекторів України.

Ухвалою суду від 07.05.2008р. позивача було зобов’язано надати належні та допустимі докази того, що Державне підприємство “Укржитлосервіс” Державного управління справами є правонаступником Виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного управління господарського управління КМУ.

Суд ознайомився з наданими позивачем документами та прийшов до висновку, що документи, які надані позивачем до матеріалів справи, - не можуть вважатися доказами того, що позивач є правонаступником Виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного управління господарського управління КМУ, оскільки: відсутні тексти Указу Президента від 23.02.2000р. № 278/2000 та Розпорядження КМУ від 06.04.2000р. №165-р; Указом Президента № 498/2000 від 23.02.2000р. Указ від 23.02.2000р. № 278/2000 змінено. Вищевказана зміна стосується, в тому числі, і статусу Виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного управління господарського управління КМУ. Розпорядження керівника ДУС “Про підпорядкування об’єктів державної власності та затвердження Положень і Статутів” від 17.05.2000р. №53 не містить жодних вказівок на “правонаступництво” Виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного управління господарського управління КМУ, а лише може свідчити про його підпорядкування.

Акт приймання-передачі Виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного управління до сфери управління ДУС від 20.04.2000р. не є доказом того, що Позивач є правонаступником Виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного управління господарського управління КМУ, оскільки у разі злиття (приєднання) підприємств їх майно передається на баланс того підприємства, яке створюється в результаті реорганізації, а про те, що новостворене підприємство є правонаступником ліквідованого, - зазначається у статутних документах. Вищенаведений акт приймання-передачі не є доказом того, що майно та інші активи Виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного управління господарського управління КМУ були передані правонаступнику, а саме Жилуправління було ліквідоване.

Також позивач не надав доказів про перереєстрацію в зв’язку зі зміною назви Виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного управління господарського управління КМУ.

Розпорядження керівника ДУС “Про Управління житлового господарства ДУС” № 207 від 04.09.2000р. також не приймається судом як належний доказ, оскільки стосується Виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного управління ДУС, а не Виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного управління господарського управління КМУ. Крім того, цей документ не є доказом того, що новостворене підприємство було: по-перше, - зареєстроване у встановленому законодавством порядку, а по-друге, - є правонаступником Виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного управління господарського управління КМУ. Така інформація може міститися лише в статутних документах підприємств-правонаступників, які не були надані до матеріалів справи.

Доказів проведення реорганізації Управління житлового господарства в Управління житлово-комунального господарства ДУС, - позивачем також не надано. Розпорядження керівника ДУС від 05.03.2001р. не може бути доказом проведення реорганізації, оскільки реєстрація підприємств здійснюється відповідними державними органами та на підставі поданих заявниками визначених законодавством документів.

В матеріалах справи відсутні докази того, що на виконання п.4 вказаного розпорядження була проведена перереєстрація Управління житлового господарства, а новостворене Управління житлово-комунального господарств ДУС стало його правонаступником.

Таким чином, Позивач не довів того, що він є правонаступником Виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного управління господарського управління КМУ, а відповідно і стороною спірного Договору оренди.

Проаналізувавши матеріали справи та докази сторін суд прийшов до висновку, що господарські (договірні) відносини з приводу договору оренди нежитлового приміщення від 26.04.1994р. склалися між Виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним управлінням господарського управління Кабінету Міністрів України, а не Виробничим житлово-експлуатаційним управлінням господарського управління Кабінету Міністрів України правонаступником якого є позивач та Колективним підприємством Творчою архітектурною майстернею “Анна”.

Проте позов стосовно розірвання договору оренди нежитлового приміщення та примусове виселення заявлено не Виробничим житлово-експлуатаційним управлінням господарського управління Кабінету Міністрів України, як учасником господарських правовідносин, який має у випадку порушення права або законного інтересу на їх захист шляхом звернення до суду у загальному порядку.

Позов подано Державним підприємством “Укржитлосервіс” Державного управління справами, який не є орендодавцем по договору, а відтак не може бути позивачем по справі.

Тому суд вважає, що право подавати в господарський суд позов з вимогою про розірвання договору оренди нежитлового приміщення та примусове виселення Колективного підприємства Творчу архітектурну майстерню “Анна” мало Виробниче житлово-експлуатаційне управління господарського управління Кабінету Міністрів України, або його правонаступник.

Господарський процесуальний кодекс України не передбачає можливості та не містить механізму залучення до справи, яка вже розглядається судом, другого позивача.

Так, ст. 23 ГПК України передбачає можливість подання позову одразу кількома позивачами, а ст.25 ГПК України –заміну одного позивача іншим у випадку правонаступництва.

Механізм же залучення до справи поряд с первісним позивачем, який подав позов (або в інтересах якого подано позов) та який продовжуватиме брати участь у справі, ще одного нового позивача ГПК України не передбачено.

Із врахуванням викладеного, а також враховуючи той факт, що суду не надано доказів того, що Державне підприємство “Укржитлосервіс” Державного управління справами (позивач по справі)

є правонаступником Виробничого житлово ремонтно - експлуатаційного управління господарського управління Кабінету Міністрів України, належить визнати, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати покладаються на позивача, відповідно до ст. 49 ГПК України.

В судовому засіданні 17.06.2008р. закінчено розгляд справи, відповідно до ст. 85 ГПК України суд оголосив тільки вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд-

ВИРИШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.І. Борисенко

Рішення підписано: 08.07. 2008р.