ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 41/14

11.06.08

За позовом Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району»

до           Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно будівельна компанія «Інжбуд»

про            стягнення 11250,00 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники:

від позивача: Осадчук Р.М., довіреність б/н від 01.04.2008;

від відповідача: не з»явився;

Обставини справи :

Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району»звернулось в Господарський суд м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно будівельна компанія «Інжбуд» про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 11250,00 грн., крім того 112, 50 грн. –державного мита та 118, 00 грн. –витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно будівельна компанія «Інжбуд»у грудні 2007 здійснило розриття асфальтобетонного покриття проїзної частини та тротуару на розі вулиць Світлицького та Бестужева в м. Києві без належних не те дозволів, чим завдала шкоди позивачу, як балансоутримувачу зазначених вулиць, на суму 11250 грн.

Ухвалою від 14.05.2008 було порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 29.05.2008.

23.05.2008 позивач подав через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи.

29.05.2008 розгляд справи було відкладено на 11.06.2008 у зв’язку із заявленим клопотанням та неявкою в судове засідання представників сторін.

11.06.2008 представник відповідача повторно в судове засідання не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва від 14.05.2008 не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Оскільки ухвали про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи направлялись відповідачу за адресою вказаною в позовній заяві, яка відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців є офіційним місцезнаходженням відповідача (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 4-а), відповідач вважається належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи (Роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.07.97. № 02-5/2536 із змінами “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України”).

В судовому засіданні 11.06.2008 представник позивача подав уточнення та пояснення до позовної заяви, якими додатково нормативно обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити повністю.

Крім того, представник позивача подав клопотання про забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на рахунок відповідача.

В задоволенні зазначеного клопотання судом відмовлено, оскільки позивачем не надано доказів того, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по даній справі, тим більше, що такий спосіб забезпечення, як накладення арешту на рахунок, статтею 67 ГПК України не передбачений.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2007 в м. Києві на розі вулиць Світлицького та Бестужева відбулося розриття асфальтобетонного покриття проїзної частини та тротуару в зв’язку з прокладанням підземних інженерних мереж.

Розриття здійснювалось відповідачем без необхідних на те дозволів та документів, що підтверджується Протоколами про адміністративне правопорушення № 299 від 04.12.2007 та № 310020 від 05.02.2008, складених відносно заступника директора по виробництву Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно будівельна компанія «Інжбуд».

Відповідно до пп. в, г п. 1 ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»до об»єктів благоустрою населених пунктів належать: майдани, площі, бульвари, проспекти, вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки.

Статтею 15 цього Закону передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів об'єктів благоустрою державної та комунальної форм власності.

Згідно розділу 1 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198 «Про затвердження єдиних правил ремонту і утриманню автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», ремонт і утримання дорожніх об'єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо - експлуатаційними організаціями.

У п. 12 цієї ж Постанови зазначено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації мають право: на відшкодування їх збитків, заподіяних внаслідок пошкодження дорожніх об'єктів чи їх окремих елементів власниками транспортних засобів, іншими користувачами дорожніх об'єктів тощо.

Згідно Наказу Головного управління з питань майна від 21.02.2002 № 23 „Про закріплення основних фондів комунальної власності територіальної громади міста Києва" та додатком № 7 до нього, за Комунальним підприємством «Шляхово - експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району»закріплено на праві повного господарського відання проїзди і тротуари в тому числі і по вулицях Світлицького та Бестужева.

З наведеного вбачається, що балансоутримувачем пошкоджених відповідачем об»єктів благоустрою є позивач, на якого покладено обов»язок по їх утриманню в належному стані.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», збитки, завдані об'єкту благоустрою в результаті порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, підлягають відшкодуванню в установленому порядку.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що оцінка завданих збитків проводиться балансоутримувачем у разі:

1) протиправного пошкодження чи знищення елементів благоустрою;

2) пошкодження чи знищення елементів благоустрою при:

а) ліквідації аварій на інженерних мережах та інших елементах благоустрою;

б) здійсненні ремонту інженерних мереж;

в) видаленні аварійних сухостійних дерев та чагарників;

г) прокладанні нових інженерних мереж;

ґ) виконанні інших суспільно необхідних робіт.

У випадках пошкодження чи знищення елементів благоустрою, визначених пунктом 2 частини другої цієї статті, винна юридична чи фізична особа усуває пошкодження (відновлює елементи благоустрою) власними силами або за домовленістю з балансоутримувачем перераховує на його рахунок суму відновної вартості.

Порядок визначення відновної вартості об'єктів благоустрою затверджується Кабінетом Міністрів України(ч. 3 ст. 19 цього Закону).

Розмір відшкодування збитків, завданих об'єкту благоустрою, визначається балансоутримувачем за методикою визначення відновної вартості об'єктів благоустрою, затвердженою центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства(ч. 4 ст. 19 цього Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 № 826 «Про затвердження порядку визначення відповідної вартості об'єктів благоустрою»затверджено, що цей порядок встановлює механізм визначення відновної вартості об'єктів благоустрою у разі їх пошкодження чи знищення.

Зазначеним вище Порядком встановлено, що для визначення відновної вартості об'єкта благоустрою його балансоутримувач утворює комісію, до складу якої включаються представники балансоутримувача і власника зазначеного об'єкта, місцевої держадміністрації (виконавчого органу міської, селищної, сільської ради), спеціалісти з питань благоустрою населеного пункту, яка проводить обстеження об'єкта благоустрою, встановлює ступінь його пошкодження чи знищення, визначає відновну вартість робіт з його відновлення (відбудови) і складає відповідний акт, форма якого затверджена Мінбудом.

Як вбачається з Акту обстеження об’єкта благоустрою при визначені його відновної вартості № 4/12 від 12.12.2007, форма якого затверджена наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 26 жовтня 2006 р. N 356, розмір відновної вартості робіт на відновлення об»єкту благоустрою становить 11250,00 грн.

Таким чином, на відповідача, як особу, що пошкодила об»єкт благоустрою, в силу вимог викладених вище нормативно-правових актів, покладено обов»язок по відшкодуванню позивачу заподіяних збитків в розмірі 11250,00 грн.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на встановлені вище обставини, господарський суд приходить до висновку, що вимоги позивача нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, —

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно будівельна компанія «Інжбуд»(04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 4-а, ) на користь Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району»(04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 15, ) 11 250 (одинадцять тисяч двісті п’ятдесят) грн. збитків, 112 (сто дванадцять) грн. 50 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                  О.М. Спичак

Дата підписання рішення