ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2008 р.

№ 18/43

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Панової І.Ю.,

суддів

Заріцької А.О. (доповідач у справі),

Продаєвич Л.В.

розглянувши касаційну скаргу

відкритого акціонерного товариства "Горлівський завод "Реммаш"

на рішення

та постанову

господарського суду Донецької області від 23 квітня 2008 року

Донецького апеляційного господарського суду від 23 липня 2008 року

у справі

господарського суду

№ 18/43

Донецької області

за позовом

державного підприємства "Добропіллявугілля"

до

за участю

відкритого акціонерного товариства "Горлівський завод "Реммаш"

Міністерства вугільної промисловості України

про

стягнення 49 692 грн.

за участю представників:

позивача Оніпко Н.О.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 23 квітня 2008 року (суддя Овсяннікова О.В.) задоволено позов державного підприємства "Добропіллявугілля" (далі – ДП "Добропіллявугілля") до відкритого акціонерного товариства "Горлівський завод "Реммаш" (далі –ВАТ "Горлівський завод "Реммаш"), стягнуто з відповідача на користь позивача 15 252 грн. пені, 34 440 грн. шрафу, 469, 92 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Оскаржуване рішення мотивоване приписами ст. 526 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України).

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 23 липня 2008 року (колегія суддів у складі: Стойка О.В. –головуючий, Діброва Г.І., Шевкова Т.А.) апеляційну скаргу відповідача у справі залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішеннями ВАТ "Горлівський завод "Реммаш" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу в якій просить оскаржувані рішення господарських судів скасувати та прийняти нове рішення, яким ДП "Добропіллявугілля" у задоволенні позову відмовити з покладенням на нього судових витрат.

За розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 20 жовтня 2008 року розгляд касаційної скарги здійснено колегією суддів Вищого господарського суду України у складі: судді Панової І.Ю. –головуючого, суддів Заріцької А.О., Продаєвич Л.В.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, проаналізувавши застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача пені та штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов'язання з капітального ремонту комбайнів ДП "Добропіллявугілля" на підставі укладеного між Міністерством вугільної промисловості, ДП "Добропіллявугілля" та ВАТ "Горлівський завод "Реммаш" договору від 16 травня 2007 року № 02-01/1-КР70 (далі –договір) (а.с. 11-16).

Судами встановлено, що позивачем 9 жовтня 2007 року на виконання п. 4.2 договору здійснено попередню оплату у розмірі 492 000 грн. Відповідач, в свою чергу, полагоджений комбайн передав позивачу 8 лютого 2008 року, тобто з порушенням дев'яносто денного строку, передбаченого п. 5.1 договору.

В обґрунтування рішення суд зазначив, що оскільки ВАТ "Горлівський завод "Реммаш" своєчасно не здійснило капітальний ремонт переданого позивачем комбайну ДП "Добропіллявугілля" правомірно на підставі п. 7.2 договору та ст. 231 Господарського кодексу України (далі –ГК України) нарахувало відповідачу пеню у розмірі 15 252 грн. та 7% штрафу від перерахованої на рахунок останнього передплати в сумі 34 400 грн.

З викладеного в позовній заяві розрахунку штрафних санкцій та пені вбачається, що ВАТ "Горлівський завод "Реммаш" прострочило виконання зобов'язання на 31 день, оскільки мало передати полагоджений комбайн в строк до 8 січня 2008 року включно, тоді як його фактична передача відбулась 8 лютого 2008 року.

Відповідач проти розрахунку заперечував посилаючись на те, що прострочив виконання зобов'язання по ремонту останнього комбайна на 30 днів, а не на 31 день, як вказав позивач.

Однак, суди надаючи оцінку правомірності нарахування позивачем пені та штрафу цих обставин не врахували, як і не взяли до уваги доводи відповідача, щодо порушення стосовно нього справи про банкрутство.

З оскаржуваного рішення місцевого господарського суду вбачається, що ухвалою господарського суду Донецької області від 18 жовтня 2002 року було порушено справу № 3/22б про банкрутство ВАТ "Горлівський завод "Реммаш".

Після порушення провадження у справі про банкрутство підприємство знаходиться в особливому правовому режимі, який регламентується Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року № 2343-XII (далі –Закон № 2343-XII).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції не було з'ясовано характер вимог позивача, тобто період виникнення заборгованості, а саме: до порушення справи про банкрутство чи після, тобто вимоги є конкурсними чи поточними. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про порушення справи про банкрутство ВАТ "Горлівський завод "Реммаш". В свою чергу суд апеляційної інстанції на це уваги не звернув.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що судами попередніх інстанцій, в порушення вимог ст. 43 ГПК України, не було з'ясовано характер заборгованості відповідача перед позивачем у вигляді нарахування штрафних санкцій та пені за неналежне виконання зобов'язання за договором.

До того ж, доводи відповідача про порушення ст. 253 ЦК України, тобто заперечення щодо строку прострочення виконання зобов’язання, судами належним чином не перевірялись.

Господарський суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 43 ГПК України не забезпечив всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а суд апеляційної інстанції цих порушень не врахував і вимог ст. 101 ГПК України у повному обсязі не виконав, залишивши без змін рішення, яке прийняте з порушенням вимог закону.

З урахуванням приписів ст. 111-7 ГПК України колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувані рішення прийняті без всебічного та повного з'ясування обставин справи та належного дослідження доводів і заперечень відповідача, а тому рішення господарського суду Донецької області від 23 квітня 2008 року та постанова Донецького апеляційного господарського суду від 23 липня 2008 року у справі № 18/43 підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи господарському суду Донецької області слід врахувати наведене, дати належну правову оцінку зібраним у справі доказам, встановити характер вимог позивача, а також обґрунтованість нарахування штрафних санкцій звернувши при цьому увагу на приписи Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст. 233 ГК України, правильно застосувати норми матеріального права, якими врегульовуються спірні правовідносини, і прийняти законне рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Горлівський завод "Реммаш" задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 23 липня 2008 року та рішення господарського суду Донецької області від 23 квітня 2008 року у справі № 18/43 скасувати.

Справу передати до господарського суду Донецької області на новий розгляд.

Головуючий           І. Панова

Судді                                                                                  А. Заріцька

Л. Продаєвич