ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

"15" липня 2008 р.
Справа №  03/3227а

Господарський суд Черкаської області, в
складі: головуючого - судді Єфіменко В. В.,

з секретарем судового
засідання Салякіною М.І.,

за участю прокурора
Соколишина Л.Б.

та представників сторін:

від
позивача :  Поліщук Л.М., за довіреністю,

від
відповідача : ОСОБА_2., за довіреністю,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом першого заступника
прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті України, м.Київ

до  приватного підприємця ОСОБА_1, м.Черкаси,

про  стягнення 680 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено
позов про стягнення фінансових санкцій на підставі ч.1 ст.60 Закону України
“Про автомобільний транспорт” (далі - Закон) у розмірі 680 грн. за надання
послуг 06.09.2007. по нерегулярним перевезенням пасажирів за маршрутом
“Харків-Черкаси” без оформлення відповідних документів транспортним засобом
марки Фольксваген номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія  ОСОБА_2

Прокурор
і представник позивача позов підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві.

Відповідач
у письмових запереченнях по суті позову заявлені вимоги не визнав мотивуючи
тим, що відповідач не міг отримати узгодження необхідні для перевезення.

Суд,
вислухавши представників сторін та прокурора, дослідивши матеріали справи та
подані сторонами докази, приходить до наступного.

Господарська
діяльність щодо перевезення пасажирів автотранспортом регулюється Цивільним
кодексом України, Законом України “Про автомобільний транспорт”, Правилами
надання послуг пасажирського автомобільного транспорту (далі - Правила), які
затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 р. № 176
Господарським кодексом України та іншими нормативними актами.

Чинним
законодавством, зокрема, встановлено такий правовий режим перевезення
пасажирів:

-          регулярні пасажирські перевезення;

-          регулярні спеціальні пасажирські перевезення;

-          нерегулярні пасажирські перевезення.

Згідно
ст. 39 Закону документами для нерегулярних пасажирських перевезень є:

1.          для автомобільного перевізника -
ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах,
інші документи, передбачені законодавством України;

2.          для водія автобуса - посвідчення
водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка, дорожній лист, договір із замовником транспортних послуг, документ,
що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені
законодавством України.

На
виконання Указу Президента України від 20.05.2004 р. № 570 “Про заходи щодо
посилення безпеки пасажирських перевезень автомобільним транспортом” Постановою
Кабінету Міністрів України від 08.09.2004 р. № 1190 утворено Головну інспекцію
на автомобільному  транспорті та
затверджено “Положення про Головну інспекцію на автомобільному  транспорті”.

У
відповідності з цим Положенням Головна інспекція на автомобільному  транспорті (Головавтотрансінспекція) є
органом  державного управління, що діє у
складі Міністерства транспорту України і йому підпорядковується.

Наказом
Міністерства транспорту України № 888 від 14.12.2005 р. затверджено Положення
про територіальні органи Головної державної на автомобільному  транспорті (далі - Положення), статтею 6
якого визначено, що територіальні управління мають право:

1)
перевіряти виконання суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у
сфері автомобільного транспорту загального користування, вимог законодавства
про автомобільний транспорт;

2)
залучати за погодженням з керівниками відповідних місцевих органів виконавчої
влади, підприємств, установ та організацій їх спеціалістів для розгляду питань,
що належать до компетенції територіального управління Головавтотрансінспекції;

3) у
межах своєї компетенції вимагати від автоперевізників усунення виявлених
порушень правил перевезення пасажирів і вантажів автотранспортними засобами,
вносити обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення законодавства
про автомобільний транспорт відповідно до Порядку здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті загального користування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 143 (далі -
Порядок);

4)
проводити перевірку автомобільних транспортних засобів загального користування
щодо їх відповідності вимогам законодавства про автомобільний транспорт;

5) у
межах своєї компетенції одержувати в установленому порядку від органів виконавчої
влади, органів місцевого самоврядування та суб'єктів господарювання, які
провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту загального користування,
інформацію, необхідну для виконання покладених на них завдань;

6)
готувати пропозиції начальнику Головавтотрансінспекції про анулювання ліцензії
відповідно до Порядку контролю за додержанням Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом загального користування (крім надання послуг з
перевезення пасажирів та їх багажу на таксі) та Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу
на таксі, затвердженого наказом Державного комітету України з питань
регуляторної політики та підприємництва та Міністерства транспорту України від
02.03.2004 № 26/153, зареєстрованого Міністерством юстиції України 12.03.2004
за № 319/8918;

7)
передавати правоохоронним органам матеріали про правопорушення, що містять
ознаки злочину, згідно з Порядком.

Ст.
49 Господарського кодексу України зобов'язує підприємців не завдавати шкоди
довкіллю, не порушувати права та законні інтереси громадян і їх об'єднань,
інших суб'єктів господарювання, установ, організацій, права місцевого
самоврядування і держави.

Ч. 1
ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” визначено, що за порушення
законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників
застосовуються зокрема санкції за:

- надання послуг з перевезень пасажирів
та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та
48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян;

- невиконання перевізниками або їхніми
представниками приписів органів державного контролю щодо усунення порушень
транспортного законодавства - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Позивач
06.09.2007 р. о 14 год. 00 хв.  здійснив
перевірку дотримання відповідачем вимог чинного законодавства щодо перевезень пасажирів,
що підтверджується актом від 06.09.2007 р. № 051116 і встановив таке: за
допомогою водія ОСОБА_2, який керував транспортним засобом марки Фольксваген
номерний знак НОМЕР_1, відповідач здійснював нерегулярні перевезення і надавав
послуги з перевезень пасажирів за маршрутом Харків-Черкаси без наявності
узгодження на виконання нерегулярних пасажирських перевезень, чим порушено
вимоги спільного наказу Мінтрансзв'язку та МВС України № 450/167 від 25.05.2007
р. “Про основні вимоги щодо забезпечення безпеки перевезень при здійсненні
нерегулярних пасажирських перевезень та порядок узгодження їх виконання” і є
невиконанням припису НОМЕР_2від 08.10.2007 р. територіального управління
Головавтотрансінспекції у Черкаській області щодо усунення порушень транспортного
законодавства.

Вищеназваним
наказом визначено, що нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення
пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням
письмового договору на кожну послугу окремо.

П.
2.2, 3, 4.1 Наказу встановлено, що для здійснення нерегулярних пасажирських
перевезень автомобільний перевізник зобов'язаний забезпечити:

-          укладання з юридичною або фізичною
особою письмового договору про послугу з нерегулярних пасажирських перевезень;

-          проведення передрейсового
(післярейсового) медичного огляду водія автобуса, яким буде виконуватись
поїздка;

-          проведення передрейсового контролю
технічного та санітарного стану автобуса перед початком роботи;

-          проведення цільового інструктажу з
безпеки дорожнього руху;

-          водія необхідною документацією.

Водій,
що здійснює нерегулярні пасажирські перевезення повинен мати:

-          посвідчення водія відповідної
категорії і талон до нього;

-          реєстраційні документи на автобус;

-          ліцензійну картку на автобус;

-          дорожній лист з проставленими
відмітками про проходження передрейсового медичного огляду водія, передрейсової
перевірки технічного стану автобуса та цільового інструктажу з безпеки
дорожнього руху;

-          договір із замовником транспортних
послуг;

-          документ, що засвідчує оплату
транспортних послуг;

-          узгодження на виконання нерегулярних
пасажирських перевезень.

Автомобільний
перевізник перед початком здійснення нерегулярного пасажирського перевезення
узгоджує його виконання з органами контролю та отримує узгодження на виконання
нерегулярних пасажирських перевезень (далі - Узгодження).

Ст.
238 Господарського кодексу України визначає, що за порушення встановлених
законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів
господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади
або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.
Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування
визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські
санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Відповідно
до ст. 239 Господарського кодексу України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку,
встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання такі
адміністративно-господарські санкції, зокрема:

-          адміністративно-господарський штраф;

-          стягнення зборів (обов'язкових
платежів);

-          зупинення дії ліцензії (патенту) на
здійснення суб'єктом господарювання певних видів господарської діяльності;

-          анулювання ліцензії (патенту) на
здійснення суб'єктом господарювання окремих видів господарської діяльності;

-          обмеження або зупинення діяльності
суб'єкта господарювання;

-          скасування державної реєстрації та
ліквідація суб'єкта господарювання;

-          інші адміністративно-господарські
санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Ст.
241 Господарського кодексу України встановлено, що адміністративно-господарський
штраф - це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до
відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення
господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання
стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що
регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.
Адміністративно-господарський штраф може застосовуватися у визначених законом
випадках одночасно з іншими адміністративно-господарськими санкціями,
передбаченими статтею 239 Господарського кодексу України.

Постановою
від 22.10.2007 р. № 041806 до відповідача застосовано фінансові санкції у
розмірі 680 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт
передбачені абзацом 12 ч. 1 ст. 60 Закону України “Про внесення змін до Закону
України “Про автомобільний транспорт”.

Вищеназвана
постанова відповідачем у встановленому порядку не оскаржена.

Судом
встановлено, що перевірка проводилась позивачем 06.09.2007 р., акт перевірки №
051116 складено 06.09.07, а постанова про застосування фінансових санкцій №
041806 винесена 22.10.2007 р. Строк визначений ст. 250 ГК України (6 місяців)
-06.03.2008 р. Позов про стягнення заявлено прокурором 27.06.2008 р., тобто в
межах річного строку, який закінчується 06.09.2008 р.

З
огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач довів заявлені ним
позовні вимоги і позов підлягає до задоволення повністю.

Враховуючи,
що позов заявлено прокурором, який відповідно до Декрету Кабінету Міністрів
“Про державне мито” звільнений від судового збору з відповідача необхідно
стягнути судовий збір у розмірі 6 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст.94, 161-163 Кодексу
адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовольнити повністю.

Стягнути
680 грн. фінансових санкцій з приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, іден.
номер НОМЕР_1на рахунок НОМЕР_2 код одержувача 22809222, код платежу 23030300,
банк УДК в Черкаській області, одержувач ВДК в м.Черкаси МФО 854018 (штрафні
санкції).

Стягнути
6 грн. 80 коп. судового збору з приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, іден.
номер НОМЕР_1із зарахуванням до державного бюджету України стягувачем щодо
якого є ДПІ у м.Черкаси отримувач - ВДК в м. Черкаси р/р НОМЕР_2банк ГУДКУ в
Черкаській області МФО 854018, код 22809222, код бюджетної класифікації
-22090200 символ звітності банку -095.

Про
апеляційне оскарження постанови може бути подана до Київського апеляційного
адміністративного суду через господарський суд Черкаської області заява про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови і
апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ
В.В. Єфіменко