донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

28.10.2008 р.                                                              справа №21/109

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Ротару М.І. дов. № 1д від 08.01.2008р.,

від відповідача:

Цвітун М.М. дов. № Н-01/2219 від 06.07.2007р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Донецька залізниця м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

02.09.2008 року

по справі

№ 21/109

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрстальсервіс" м. Донецьк

до

Державного підприємства "Донецька залізниця" м. Донецьк

про

стягнення 5154грн. 43коп.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрстальсервіс»м. Донецьк звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства „Донецька залізниця” 5154грн. 43коп. суми вартості вагової недостачі вантажу –прокат чорних металів.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на ст.ст.314, 315 Господарського кодексу України, ст. ст. 110, 127, 129, 136 Статуту залізниць України, дані залізничної накладної № 47883695, комерційного акту № БК 244299/1 від 15.02.2008р., рахунок-фактуру № 3144 від 09.02.2008р., договір № 275Н від 18.12.2007р.

Господарський суд Донецької області рішенням від 02.09.2008р. у справі № 21/109 позов задовольнив у повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги господарський суд визнав доведеним факт недостачі вантажу у сумі 5154грн. 43коп., комерційний акт № БК 244299/1 від 15.02.2008р. визнав певним засобом доказування, який засвідчив вину Державного підприємства „Донецька залізниця” у виниклій недостачі.

Державне підприємство „Донецька залізниця” м.Донецьк, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 02.09.2008р. у справі № 21/109 скасувати, прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заявник апеляційної скарги вважає, що господарським судом при винесенні рішення по справі №21/109 неправильно застосовані норми матеріального права, а саме: ст.ст. 22, 623, 909, 924 ЦК України, ст. 114 Статуту залізниць України, та процесуального права, а саме: ст.ст. 33, 34 ГПК України.

Заявник скарги вважає помилковим висновок господарського про доведеність факту недостачі наданими документами, оскільки позивач не надав суду доказів оплати ним одержаної продукції. На думку заявника скарги, оскільки позивач не є платником вартості спірного вантажу, то він й не зазнав збитків від недостачі цього вантажу.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрстальсервіс»м. Донецьк заявив клопотання про залучення до матеріалів справи копій документів, які були витребувані у нього ухвалою суду від 22.09.2008р. та просив рішення господарського суду від 02.09.2008р. у справі № 21/109 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення, оскільки вважає оскаржуване рішення обґрунтованим та винесеним у відповідності до норм чинного законодавства.

Представник ДП «Донецька залізниця»не заперечував проти залучення до матеріалів справи наданих позивачем документів.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду задовольнила клопотання позивача та залучила до матеріалів справи документи, підтверджуючі оплату спірної продукції.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст. 9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

За залізничною накладною № 47883695 ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»08.02.08р. зі станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці на адресу ТОВ «Укрстальсервіс»на станцію призначення Рутченково Донецької залізниці у вагоні №66772930 відвантажило продукцію –прокат чорних металів не пойменований в алфавіті. Згідно даних залізничної накладної вага брутто складає 89940кг, тара провішена –22560кг, нетто - 67380кг. У графі 4 залізничної накладної «Заяви і відмітки відправника»зазначено –власник вантажу НВО «ДОНІКС».

На станції призначення Рутченкове Донецької залізниці 15.02.2008р. на підставі акту ГУ-23 № 48 від 14.02.2008р. здійснена комісійна перевірка вантажу у вагоні №66772930, за результатами якої виявлена недостача вантажу –1790 кг.

За даним фактом складений комерційний акт № БК 244299/1 від 15.02.2008р.

При комісійній видачі вантажу встановлено, що при зовнішньому огляді вагон справний, люка зачинені, ув’язані, несправних реквізитів на вагоні немає. При внутрішньому огляді виявилось, що вантаж –прокат чорних металів не пойменований в алфавіті не маркірований у зв’язках, укручений упаковочною стрічкою, навантаження нижче бортів на 1500мм, навантажено щільно до торцевих стінок, перерахувати кількість зв’язок не виявляється можливим. Одна зв’язка лежить по діагоналі до іншої, упаковочна стрічка розірвана. За накладною навантаження –навалом, вага брутто: 89940кг; тара: 22560кг, нетто 67380кг. При перевірці на справних тензометричних 150тн вагонних вагах брутто –88150кг, тара повірена після вивантаження порожнього вагону виявилась 22560кг з провіски, нетто склало 65590кг, що менш ніж зазначено у документі на 1790кг.

Комерційний акт № БК 244299/1 від 15.02.2008р. підписали начальник станції Баев А.А., ст. прийомоздатчик Бабакова Н.П., ст. тов. касир Дугина Л.Н., вантажоодержувач –Пономарено А.А.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до п.9 Правил складання актів (затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2003р. № 334) у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Господарський суд дійшов до вірного висновку про те, що комерційний акт № БК 244299/1 від 15.02.2008р., якій засвідчив недостачу вантажу, у відповідності до ст.129 Статуту залізниць України, є документом, якій є підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов’язується доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його управомоченій на отримання вантажу особі.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України “Про залізничний транспорт” та ст. 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Відповідальність перевізників за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України, встановлено ст.23 Закону України “Про залізничний транспорт”.

Частина 2 статті 23 даного закону та ст. 113 Статуту залізниць України передбачає, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст.26 Закону України “Про залізничний транспорт” обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України. Вимоги вантажовідправників, вантажоодержувачів, пасажирів до перевізників щодо порушених прав і законних інтересів розглядаються в претензійно-позовному порядку. Порядок і терміни пред'явлення і розгляду претензій та позовів визначаються Статутом залізниць України відповідно до чинного законодавства України.

Оплата позивачем отриманої продукції підтверджена платіжною вимогою-дорученням № 318 від 11.01.2008р. на суму 544922грн.80коп., платіжним дорученням № 162 від 16.01.2008р. на суму 2155000грн.00коп. із призначенням платежу: «Передоплата за метал, згідно рахунку № 318 від 11.01.2007р., замовлення № 410001, договір № 275Н від 18.12.2007р.»

У відповідності до ч. 1 п. 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Частиною 2 п. 27 Правил видачі вантажів встановлено, що норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) визначається при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що господарський суд правильно визначив суму недостачі вантажу з урахуванням норми недостачi 0,5% (сума норми природної втрати маси вантажу i граничного розходження визначення маси нетто), дійшов до обґрунтованого висновку про підтвердження факту недостачі за спірним перевезенням в сумі 5154грн. 43коп. та недоведеністю залізницею того, що втрата вантажу виникла з незалежних від перевізника причин.

Доводи заявника скарги про недоведеність позивачем факту оплати одержаної продукції не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки позивачем на вимогу суду надані документи: платіжна вимога-доручення № 318 від 11.01.2008р. на суму 544922грн.80коп., платіжне доручення № 162 від 16.01.2008р. на суму 2155000грн.00коп. із призначенням платежу: «Передоплата за метал, згідно рахунку № 318 від 11.01.2007р., замовлення № 410001, договір № 275Н від 18.12.2007р.», підтверджуючі оплату продукції за спірними поставками у повному обсязі.

З огляду на викладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ДП «Донецька залізниця», оскільки судом першої інстанції повно досліджені всі обставини справи, їм надана належна правова оцінка та прийнято обґрунтоване та правомірне судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита при зверненні з апеляційною скаргою покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства „Донецька залізниця” м. Донецьк залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 02.09.2008р. у справі № 21/109 залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС