ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2008 р.

Справа № 1/306/04-НР

Миколаїв

за позовом

ВАТ по газопостачанню та газифікації “Миколаївгаз” НАК “Нафтобаз України”, м. Миколаїв, вул. Чигрина, 159.

до відповідача

ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва, м. Миколаїв, вул. Гмирьова, 1, корп. 1.

про

Скасування повідомлень –рішень.

Представники:

Від позивача

Бєлік Т.М.

Від відповідача

Колобовнікова Т.Г.

Суть спору: Документальною перевіркою (Додаток №28 акту №315/23-01-120-05410263/102 від 28.05.2007р.) встановлено суми податкових зобов’язань товариства з податку на прибуток за період 2001-2003рр., які товариством частково сплачені з пропуском строку до 30 днів, 30 –90 днів і більше 90 днів.

За наслідками перевірки 30.06.2004р. прийняті податкові повідомлення - рішення №/01051, №/01048 і №/01049 про застосування штрафних санкцій у відповідності до пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України від 21.12.2000 № 2181-III “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Товариство, не заперечуючи встановлений актом перевірки факт узгодження зобов’язань, їх розмір і арифметичну правильність розрахунку штрафу, звернулося з позовом про скасування рішення, посилаючись на те(з урахування уточнень в судових засіданнях), що ним самим, а також податковою службою при перевірці(цей же акт перевірки) невірно визначені суми податкових зобов’язань, а саме.

За наслідками цієї ж перевірки за той же податковий період, в якому узгоджені суми несвоєчасно сплачених зобов’язань, відповідачем 02.06.2004р. було прийнято податкове повідомлення –рішення №/01045 про визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток.

Проте зазначене рішення скасовано в судому порядку і в рішенні суду (справа Господарського суду Миколаївської обл. №7/330, рішення суду від 20.12.2004р., постанова апеляційної інстанції 22.03.2205р.) зазначено, що податкові зобов’язання мають від’ємне значення –451730грн.

Відповідач позов не визнав, вказавши, що відповідно по пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України від 21.12.2000 № 2181-III платник податку зобов’язаний своєчасно сплачувати узгоджені ним зобов’язання незалежно від того, чи правильно він їх визначив.

Господарський суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Фактичні обставини справи, необхідні для прийняття рішення, встановлені актом перевірки, судовими рішенням і не заперечуються сторонами.

Отже спір між сторонами полягає в правильності застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.п. 17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України від 21.12.2000 № 2181-III “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” платник податку повинен сплатити штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених ним податкових зобов’язань і зазначена норма не вказує, чи застосовуються такі санкції в залежності від того чи були такі зобов’язання взагалі або були помилково визначені платником податку.

Проте, як зазначено в п.6 ч.3 ст.2 КАС України суд у справах про оскарження рішень перевіряє ч и прийняті вони, зокрема, розсудливо.

Перевіривши оскаржувані рішення суд вважає, що застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату неправильно визначених і, відповідно до закону неіснуючих податкових зобов’язань, є нерозсудливим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94,161-163 КАС України,

господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення –рішення Ленінської МДПІ у м. Миколаєві № /01051, № /01048 і № /01049 від 30.06.2004 р.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя

О.В.Ткаченко