ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2008 р. Справа № 58/100-08 (н.р. 44/164-07)

вх. № 4802/3-58 (н.р. 4987/4-44)

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Мар'їна І.О., довіреність № 62/10 від 08.05.2008 року відповідача - Дем'яненко Л.М., довіреність № 1054/37 від 24.04.2008 року

розглянувши справу за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Відкритого акціонерного товариства "Харківгаз", м. Харків

про стягнення 2855856,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" просить суд стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Харківгаз" 2315127,84 грн. інфляційних, 540728,76 грн. 3 % річних за договором № 06/02-2149 на постачання природного газу, укладеним між сторонами 28.12.2002 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не виконав належним чином зобов’язання з оплати за договором, внаслідок чого позивачем було нараховано інфляційні та 3 % річних, сума яких відповідачем до цього часу не погашена.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що договором № 06/02-2149 від 28.12.2002 року передбачалось постачання природного газу для потреб населення, а заборгованість виникла, в тому числі і внаслідок прострочення оплати населенням комунальних послуг ВАТ "Харківгаз", та вважає, що на спірні правовідносини розповсюджується дія Закону України від 08.10.1999 року № 1136-ХІV, на підставі якого інфляційні та річні не повинні нараховуватись. Крім того, відповідач посилається на рішення господарського суду Харківської області від 12.10.2006 року, яким було відмовлено у задоволенні позовних вимог ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", у зв'язку з чим відповідач стверджує, що протягом строку дії вищевказаного рішення господарського суду від 12.10.2006 року, були відсутні підстави для виконання зобов'язання по сплаті вартості комерційних втрат природного газу, та вважає, що на підставі викладеного ВАТ "Харківгаз" не може бути примушено до сплати 3% річних та інфляційних за весь час, протягом дії рішення господарського суду від 12.10.2006 року.

До відзиву на позовну заяву, який надійшов до господарського суду 05.08.2008 року, ВАТ "Харківгаз" доданий контррозрахунок 3 % річних та інфляційних, підписаний головним бухгалтером ВАТ "Харківгаз" та скріплений печаткою товариства, відповідно до якого сума 3 % річних за період з 11.01.2004 року по 27.03.2007 року складає 540725,96 грн., а сума інфляційних за період з лютого 2004 по березень 2007 року складає 1837950,29 грн.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 14.10.2008 року до 15.00 години 23.10.2008 року для виготовлення повного тексту рішення.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

28.12.2002 року між ДП “Газ України” НАК “Нафтогаз України” та ВАТ “Харківгаз” був укладений договір на постачання природного газу за № 06/02-2149, відповідно до умов якого, в редакції узгодженого протоколу розбіжностей та додаткових угод № 1 від 21.04.2003 року, № 2 від 08.05.2006 року та № 3 від 10.09.2003, позивач зобов'язався передати відповідачеві в 2003 році природний газ виключно для потреб населення в обсязі, з урахуванням можливих втрат газу, до 1047376,140 кубічних метрів, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах вказаного договору.

Відповідно до актів приймання-передачі природного газу протягом січня-грудня 2003 року відповідачу був поставлений природний газ в обсязі 994076,980 куб. м. на загальну суму 122568896,86 грн.. Відповідачем, в свою чергу, надані послуги не були оплачені в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 5761588,50 грн., яка підтверджена постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2006 року по справі № 37/16-06 та Постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2007 року по справі № 37/16-06, якою вищевказана постанова в частині стягнення боргу за спірним договором в розмірі 5761588,50 грн., залишена без змін.

Зазначена сума заборгованості є комерційними втратами.

Оскільки вартість комерційних втрат є основним боргом, то розраховуватись за такі втрати відповідач був зобов'язаний у встановлений п. 5.1 договору строк, а саме до 10 числа місяця наступного за звітним.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Статтею 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав та обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Пунктом 10.1 договору № 06/02-2149 від 28.12.2002 року встановлено, що цей договір набирає чинності з 01.01.2003 року і діє в частині поставки газу до 31 грудня 2003 року, а в частині проведення розрахунків за послуги – до повного здійснення розрахунків.

Матеріалами справи встановлено, що сума боргу відповідачем була погашена лише 28.03.2007 року.

Відповідно до ст. 216 ЦК УРСР та ст. 599 ЦК України, зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми боргу.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг, суд вважає, що позивач має право на стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних.

Оскільки, як вже було вище зазначено, пунктом 5.1 спірного договору визначено, що остаточний розрахунок за фактично спожитий газ здійснюється до 10 числа, наступного за звітним місяця, та враховуючи, що згідно з актами приймання-передачі природного газу протягом січня-грудня 2003 року відповідачеві був поставлений природний газ в обсязі 994076,980 куб. м. на загальну суму 122568896,86 грн., суд вважає, що нарахування інфляційних та 3 % річних має здійснюватись з 11.01.2004 року, у зв'язку з чим що право вимоги про стягнення з відповідача суми боргу у позивача виникає з 11.01.2004 року.

Таким чином, з урахуванням проведених відповідачем проплат за договором, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних, сума яких нарахована з 11.01.2004 року по 28.03.2007 року та складає 1969003,72 грн., а також 3 % річних, сума яких нарахована з 11.01.2004 року по 28.03.2007 року та складає 540725,96 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В решті позовних вимог про стягнення 346124,12 грн. інфляційних та 2,8 грн. 3% річний суд вважає необхідним відмовити, оскільки вони були нараховані безпідставно та без урахування умов договору щодо порядку здійснення оплати за договором, а також не підтверджені належними доказами по справі.

У відповідності із ст.ст.44, 49 ГПК України суд вважає необхідним витрати по сплаті державного мита у сумі 877,00 грн., сплачені при поданні касаційної скарги покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 1, 12,33, 47, 49, 82-84 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Харківгаз" (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 4-й під'їзд, розрахунковий рахунок 26009240 в СУГБ "Мегабанк", МФО 351629, ) на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (03035, м. Київ, вул. Урицького, 45, розрахунковий рахунок 14 в ГОУ Промінвестбанку України, МФО 300012, код ЄДРПОУ 31301,72 грн. інфляційних, 540725,96 3% річних 877,00 грн. витрат по сплаті державного мита.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Суддя

Повний текст рішення оголошений в судовому засіданні 23.10.2008 року.