ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2008 р.

№ 20/261-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Грейц К.В.,

суддів:

Глос О.І., Бакуліної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційне подання

заступника прокурора Дніпропетровської області

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.03.2008 р.

у справі

№20/261-07

господарського суду

Дніпропетровської області

за позовом

прокурора Індустріального району м.Дніпропет ровська в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради

до

ТОВ фірма "Тіслав"

третя особа

Управління з контролю за використанням та охороною земель у Дніпропетровській області

про

повернення земельної ділянки

у судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:

не з'явився

від відповідача:

Боровинський В.В.

від третьої особи:

не з'явився

від прокуратури:

Івченко О.В. —ст.прокурор відділу Генеральної прокуратури України

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2007 р. у справі №20/261-07 (суддя: Пархоменко Н.В.) позов задоволено: зобов'язано ТОВ фірма "Тіслав" повернути земельну ділянку площею 0,0009 га за адресою: м.Дніпропетровськ, Індустріальний район, просп. ім.Газети "Правда", 2-а —державі в особі Дніпропетровської міської ради, привести вказану земельну ділянку в придатний для використання стан; стягнуто з ТОВ фірма "Тіслав" в доход Державного бюджету України в особі Управління Держказначейства у Жовтневому районі м.Дніпропетровська 85,00 грн. держмита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду, ТОВ фірма "Тіслав" було подано апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.03.2008 р. у справі №20/261-07 (судді: Чус О.В., Головко В.Г., Логвиненко А.О.) апеляційну скаргу ТОВ фірма "Тіслав" задоволено: рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2007 р. у справі №20/261-07 скасовано; у задоволенні позову прокурора Індустріального району м.Дніпропет ровська в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до ТОВ фірма "Тіслав" про повернення земельної ділянки відмовлено.

У касаційному поданні заступник прокурора Дніпропетровської області просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.03.2008 р. у справі №20/261-07 та залишити в силі рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2007 р. у справі №20/261-07, посилаючись на порушення господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 125, 126, 211, 212 Земельного кодексу України, ст. 31, 34 Закону України "Про оренду землі", оскільки: по-перше, відмовляючи в позові у зв’язку з недоведенням прокурором і позивачем факту самовільного використання відповідачем земельної ділянки (ст. 212 Земельного кодексу України), господарським судом апеляційної інстанції не було взято до уваги, що предметом позову було повернення земельної ділянки у зв’язку з закінченням строку договору оренди на підставі ст.ст. 31, 34, 35 Закону України "Про оренду землі" (а не повернення самовільно зайнятої земельної ділянки на підставі ст. 212 Земельного кодексу України, як зазначив апеляційний господарський суд); по-друге, факт закінчення 19.06.2003 р. терміну дії договору оренди від 18.03.2003 р., зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за №3131, неукладення нового договору оренди і неповернення спірної земельної ділянки позивачу підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до розпорядження заступника Голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й. від 08.10.2008 р. №02-12.2/435 змінено склад колегії суддів та призначено колегію суддів у складі: головуючого —судді Грейц К.В., суддів: Глос О.І., Бакуліної С.В.

Позивач та третя особа не скористалися своїм процесуальним правом на участь своїх представників у судовому засіданні касаційної інстанції.

Заслухавши пояснення представників відповідача та Генеральної прокуратури України, перевіривши матеріали справи, правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

Прокуратурою Індустріального району м.Дніпропетровська із залученням фахівців управління з контролю за використанням і охороною земель проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства при користуванні земельною ділянкою (кіоск) площею 0,0009 га ТОВ фірма Тіслав" за адресою: м.Дніпропетровськ, просп.ім.Газети "Правда", 2 а, якою встановлено, що після закінчення терміну дії договору оренди земельної ділянки від 18.03.2003 р. площею 0,0009 га за адресою: м.Дніпропетровськ, просп.ім.Га зети "Правда", 2 а, відповідач земельну ділянку не повернув, а продовжує її використовувати без правовстановлюючих документів (а.с. 12–18).

Оскільки в порушення ст. 34 Закону України "Про оренду землі" відповідач після закінчення терміну дії договору оренди земельну ділянку не повернув Дніпропетровській міській раді, прокурор Індустріального району м.Дніпропетровська 25.09.2007 р. звернуся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до ТОВ фірма "Тіслав" про зобов'язання ТОВ фірма "Тіслав" повернути земельну ділянку площею 0,0009 га за адресою: м. Дніп ропетровськ, Індустріальний район, просп. ім. Газети "Правда", 2а —державі в особі Дніпропетровської міської ради, привести вказану земельну ділянку у придатний для використання стан на підставі п. 2 ст. 121 Конституції України, ст.ст. 31, 34–35 Закону України "Про оренду землі", ст. 143 Земельного кодексу України (а.с 2–4).

13.11.2007 р. прокурором Індустріального району м.Дніпропетровська було подано заяву в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, в якій він просив на підставі п. 2 ст. 121 Конституції України, ст. 34 Закону України "Про оренду землі", ст. 211 Земельного кодексу України, ст.ст. 20, 361 Закону України "Про прокуратуру" зобов'язати ТОВ фірма "Тіслав" повернути земельну ділянку площею 0,0006 га за адресою: м.Дніпропетровськ, Індустріальний район, просп.ім.Газети "Правда", 2а державі в особі Дніпропетровської міської ради та зобов’язати відповідача привести вказану земельну ділянку у придатний для використання стан.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив із того, що: по-перше, відповідно до ст. 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором; по-друге, факт закінчення терміну дії договору оренди земельної ділянки 19.06.2003 р., неукладення нового договору оренди і невиконання відповідачем зобов’язань по поверненню земельної ділянки орендодавцю підтверджено матеріалами справи і відповідачем не заперечується; по-третє, відповідача належним чином було повідомлено про день і час розгляду справи за адресою, вказаною в позовній заяві, і у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 10.09.2007 р. (49081, м.Дніпропетровськ, пр.ім.Газети "правда", 2 а).

Скасовуючи рішення господарського суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд апеляційної інстанції виходив із того, що: по-перше, відповідач звертався до позивача за оформленням відповідних документів на право користування землею і отримав відповідні погодження і висновки, необхідні для відведення земельної ділянки, у зв’язку з чим відсутні підстави розглядати даний режим користування відповідачем земельною ділянкою як самовільний; по-друге, прокурором та позивачем не доведено факт самовільного використання відповідачем земельної ділянки (ст. 212 Земельного кодексу України), що є підставою для відмови в позові.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновки апеляційного господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову не відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки —це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації; право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації; приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України; право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Господарськими судами встановлено, матеріалами справи підтверджено і відповідачем не заперечується, що термін дії договору оренди земельної ділянки від 18.03.2003 р. (який був підставою для користування спірною земельною ділянкою) закінчився 19.06.2003 р.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 договору оренди після закінчення строку дії договору в разі його непродовження орендар зобов'язаний повернути земельну ділянку орендодавцю у придатному для використання стані до 19.06.2003 р. При цьому стан фіксується двосторонніми актами обстеження ділянки; у разі припинення або розірвання договору оренди земельної ділянки орендар зобов'язаний повернути орендодавцю земельну ділянку у стані, який відповідає вимогам законодавства та умовам цього договору.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця; у разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Господарськими судами встановлено, матеріалами справи підтверджено, що після закінчення терміну дії договору оренди (який не було продовжено в установленому законом порядку) відповідач в порушення вимог Закону України "Про оренду землі" та умов договору не повернув спірну земельну ділянку орендодавцю, що і стало підставою для звернення прокурора з позовом про повернення земельної ділянки у зв’язку з закінченням терміну дії договору оренди на підставі ст.ст. 31, 34, 35 Закону України "Про оренду землі".

З огляду на викладене висновки апеляційного господарського суду про недоведення прокурором і позивачем факту самовільного використання земельної ділянки, як підставу для відмови в задоволенні позову про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки не відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи.

Факт звернення відповідача до позивача за оформленням відповідних документів на право користування землею і одержання відповідних погоджень (за відсутності договору оренди) ще не свідчить про виникнення у відповідача права на оренду земельної ділянки, оскільки відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладання договору оренди і його державної реєстрації.

У зв’язку з наведеним відповідні висновки апеляційного господарського суду не відповідають вимогам чинного законодавства.

Доводи відповідача, викладені у запереченнях на касаційну скаргу, про звернення до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради про зобов’язання укласти договори оренди на спірні земельні ділянки і відкриття провадження в адміністративній справі не можуть бути взяті до уваги, оскільки лише підтверджують встановлений господарським судом факт використання спірної земельної ділянки за відсутності договору оренди в порушення вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Доводи ТОВ фірма "Тіслав" про неналежне повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки: по-перше, згідно з матеріалами справи рекомендовані листи відповідачу надсилалися за юридичною адресою (м.Дніпропетровськ, просп.ім.Газети "Прав да", 2 а), вказаною у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на день пред’явлення позову; по-друге, ТОВ фірма "Тіслав" не тільки не подало будь-яких доказів про зміну юридичної адреси, а й продовжує вказувати як в апеляційній скарзі (а.с. 51), так і в запереченнях на касаційне подання вказану адресу (м.Дніпро петровськ, просп.ім.Газети "Правда", 2 а).

З огляду на викладене, підстав для скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2007 р. у справі №20/261-07 у господарського суду апеляційної інстанції не було.

Викладене свідчить про неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч. 1 ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування постанови апеляційного господарського суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, п. 6 ст. 1119, ст.ст. 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання заступника прокурора Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.03.2008 р. у справі №20/261-07 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.03.2008 р. у справі №20/261-07 скасувати.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2007 р. у справі №20/261-07 залишити в силі.

Головуючий

К.Грейц

Судді:

О.Глос

С.Бакуліна