донецький апеляційний
господарський суд
Постанова

Іменем України

23.07.2008
р.
справа №1/306

Донецький
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Гези  Т.Д.

суддів: при секретарі:

Волкова
Р.В. , Запорощенка  М.Д.  Абдулазізовій О.Д.

за
участю представників сторін:

від
позивача:

Марченко
Г.А. - по довір. №639 від 31.01.08р. Пащенко Т.В. - по довір.  №10-02/332 від 11.03.08р.,

від
відповідача:

ОСОБА_1
- по довір. НОМЕР_1від 27.02.08р. ОСОБА_2 - по довір.б/н від 07.07.08р.
ОСОБА_3. - по довір. б/н від 07.07.08р.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особиОСОБА_1  АДРЕСА_1

на
рішення господарського суду

Донецької області

від

24.12.2007
року

по
справі

№1/306

за
позовом

Акціонерного
комерційного банку "Національний кредит" м. Київ у особі філії
Акціонерного  комерційного  банку "Національний кредит" у м.
Артемівську Донецької області

до

Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особиОСОБА_1
АДРЕСА_1

предмет
спору

стягнення
73204грн.76коп. у зв'язку з вимогою дострокового погашення суми наданого кредиту

В С Т А Н О В И В:

Позивач,
Акціонерний комерційний банк "Національний кредит"               м. Київ у особі філії
Акціонерного комерційного банку "Національний кредит" у м.
Артемівську Донецької області ( далі по тексту -АКБ "Національний
кредит") звернувся  до
господарського суду  Донецької області з
позовом про стягнення з відповідача, Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особиОСОБА_1 АДРЕСА_1 ( далі по тексту -СПД ОСОБА_1)
73204грн.76коп. у зв'язку з вимогою дострокового погашення суми наданого
кредиту.

Рішенням
від 24.12.2007 року господарський суд Донецької області позовні вимоги
задовольнив. Судове рішення мотивоване обґрунтованістю заявлених позовних
вимог.

СПД
ОСОБА_1  з прийнятим рішенням не згодна,
звернулася до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить судове рішення господарського суду першої інстанції
скасувати, та передати справу на новий розгляд.

У
доповненні до апеляційної скарги скаржник просить скасувати рішення
господарського суду Донецької області від 24.12.2007 року і прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заявник
апеляційної скарги у доповненнях до неї посилається на те, що підставами для
скасування оскарженого рішення є також те, що він не був повідомлений про час і
місце судового засідання суду першої інстанції; права №1/306 розглянута без
залучення відповідача ТОВ «Акварель»; рішення від 24.12.2007 року по справі
№1/306 винесено з порушенням ст. 82, 84 Господарського процесуального кодексу
України.

В
обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник скарги також, посилається на те,
що судом першої інстанції порушені норми процесуального права та неповно
дослідженні обставини, які  мають
значення для справи, що призвело до прийняття неправильного рішення. Заявник
апеляційної скарги посилається на те, що на виконання зобов'язань за кредитним
договором №113/11 від 12.11.2003 року було забезпечено заставою транспортного
засобу майнового  поручителя Товариства з
обмеженою відповідальністю „Акварель” за договором застави № 8-113/1 від
26.01.2004 року. Також посилається на той факт, що СПД ОСОБА_1 була дана
довіреність, з дозволу позивача, якою уповноважила ОСОБА_4, розпоряджатися
належним майном з метою погашення кредиту і відсотків. Скаржник вважає, що
судом не було з'ясовано, коли і на яку вартість
було відчужено на які рахунки зараховані кошти, також не було
встановлено, з чиєї вини виникла заборгованість по кредиту та відсотках.

Заявник
апеляційної скарги уточнив апеляційні вимоги, а саме, рішення господарського
суду Донецької області від 24.12.2007 року у справі №1/306 просив скасувати, в
позовних вимогах позивачу відмовити (т.1 арк. справи 115-120).

23.05.2008
року скаржник надав пояснення по справі, в яких посилається на те, що
відповідальність у повному обсязі за погашення кредиту, процентів та штрафних
санкцій у випадках несвоєчасного їх погашення
несе „Майновий поручитель” - Товариство з обмеженою відповідальністю
„Акварель” тому вважає, що  СПД
ОСОБА_1  є неналежним відповідачем у
даній справі.

Позивач,
АКБ "Національний кредит",
надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає рішення суду законним
та обґрунтованим, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню. Вказує на те, що
у червні 2006 року відповідач надав фізичній особі ОСОБА_4 довіреність, якою
уповноважив останнього продати за ціну і на умовах за своїм розсудом
транспортні засоби, які належали відповідачу на праві приватної власності.
Романенко продав МАЗ за 76000,00грн., вантажний полупричіп МАЗ 9397
за 14000,00грн. згідно висновку незалежного експерту №027 від 01.02.2007 року,
№086 від 01.11.2007 року, та вніс кошти від продажу на рахунок відповідача  погасив заборгованість по кредитному договору
частково. Позивач зазначає, що станом на 22.02.2008 року відповідач має
заборгованість перед банком у сумі 103203,17грн., з яких кредит 98490,00грн. та
проценти 4712,18грн.

Позивач
надав доповнення до відзиву, а також на вимогу судової колегії повний
розрахунок суми боргу, та процентів по кредитному договору №113/11 від  12.11.2003 року.

Позивач
у доповненні до відзиву на апеляційну скаргу зазначає, що відповідач був
належним чином повідомлений про час і місце судового засідання по справі, був
присутній у першому засіданні господарського суду, дату, на яку було відкладено
розгляд справ (24.12.2007р.) було погоджено з ним особисто, але у засідання
суду відповідач не з'явився. Позивач звертає увагу на те, що позов ним заявлено
на підставі кредитного договору, а не договору застави. Банк не займався
реалізацією предмета застави, тому майновий поручитель Товариство з обмеженою
відповідальністю „Акварель” реалізував предмет застави,  та 22.06.2006 року частково погасив кредитну
заборгованість у сумі 46000,00грн.

Засновниками
ТОВ „Акварель” є ОСОБА_1 -20% статутного фонду, ОСОБА_1 -60% статутного фонду,
ОСОБА_5 -20% статутного фонду.

Також
у доповненні зазначено, що відносно ТОВ „Акварель” 28.04.2007 року
господарським судом Донецької області була порушена справа про банкрутство, та
26.03.2008 року ТОВ „Акварель” було ліквідовано (зазначені докази додані до
матеріалів справи).

Позивач
вважає, що на підставі наведеного відповідач повинен особисто виконати свої
зобов'язання по кредитному договору.

Відповідно
до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду
справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у
повному обсязі.

Відповідно
до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України  здійснено запис судового засідання за
допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши
матеріали справи, вислухавши доводи присутніх представників сторін,  перевіривши юридичну оцінку обставин справи
та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права,  колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позовні
вимоги ґрунтуються на невиконанні відповідачем зобов'язань за кредитним
договором №113/11 від 12.11.2003 року щодо своєчасного повернення кредиту та
сплати відсотків за його користування.

Як
вбачається із матеріалів справи та встановлено господарським судом Донецької
області, між позивачем АКБ "Національний кредит, та відповідачем  СПД ОСОБА_1, 12 листопада 2003 року  укладено кредитний договір №113/11. Даний
договір діє з дати його підписання до повного виконання сторонами, взятих на
себе зобов'язань (т. 1 арк. справи 15).

Відповідно  до статті 345 Господарського кодексу
України  кредитні відносини
здійснюються  на підставі кредитного
договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У
кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок
його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника,
відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки права і відповідальність
сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно
статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк  або інша кредитна установа зобов'язується
надати грошові кошти                   (
кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором , а
позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Предметом
кредитного договору, як правило, є грошові кошти.

Кредитний
договір є  консенсуальним  (він вважається укладеним з моменту
досягнення згоди між сторонами за всіма
істотними умовами), двостороннім та відплатним. При його укладенні
кредитодавець бере на себе зобов'язання надати кредит і набуває право вимоги на
повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати
надання кредиту й несе зобов'язання із своєчасного його повернення та сплати
процентів.

Згідно
кредитного договору №113/11 від 12.11.2003 року, позивач (кредитор) надає
позичальнику (відповідачу) довгостроковий кредит у режимі „кредитної лінії” у
національній валюті України з лімітом в сумі 200000грн. по ставці у розмірі 18%
річних по строковій заборгованості і по ставці у розмірі 36% річних по
простроченій заборгованості на умовах, передбачених цим договором ( т. 1 арк.
справи 15-17).

Відповідно
до пункту 3 договору нарахування відсотків за користування позикою і
сплачування їх позичальником проводиться 30 (31) числа або в останній робочий
день місяця за період попередній даті нарахування, включно з цим днем та з
днями, що залишилися до кінця поточного місяця, виходячи з кількості
календарних днів.

Пунктом
8.4 кредитного договору  сторони
встановили, що в разі порушення
позичальником обов'язків по даному договору та забезпечуючих договорах,
а також виникнення більш ніж 3-денної прострочки заборгованості по кредиту або
по відсоткам за користування ним банк має право достроково вимагати погашення
кредиту у повному обсязі, а боржник відповідно до п. 9.13 кредитного договору
повинен достроково погасити кредит із нарахованими по ньому відсотками.

23
грудня  2004 року договором про внесення
змін №5 сторонами внесені зміни до кредитного договору №113/11 від 12.11.2003
року, згідно яких з 01.12.2004 року встановлено процентну ставку у розмірі 21%
по строковій заборгованості, та 42% по простроченій заборгованості ( т.1 арк.
справи 18).  Договором про внесення змін
№7 від 07.11.05 року до кредитного договору №113/11 від 12.11.2003 року
встановлено графік погашення кредиту, за змістом якого щомісячно, з 01.12.2005
року по 31.10.2008 року, відповідач здійснює погашення кредиту в сумі  5257грн.15коп. (т.1 арк. справи 19).

Як
встановлено судом першої інстанції, зобов'язання за кредитним договором АКБ
"Національний кредит" виконані шляхом перерахування суми 200000грн.
на рахунок, відкритий відповідачу. СПД ОСОБА_1 графіку погашення кредиту не
дотримувалась,  відсотки за користування
кредитом з 01.03.2007 року не сплачувала, тому позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення  заборгованості за
кредитним договором. Рішенням господарського суду  від 08.06.2006 року по справі № 40/174 позов
задоволений. На виконання рішення був виданий наказ від 19.06.2006 року про
примусове виконання рішення (т. 1 арк. справи 20-23).

Однак,
відповідачем взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не  виконувалися, заборгованість станом на дату
звернення з позовом становить по кредиту -72205грн. 24коп., по процентам
-999грн. 52коп.

У
забезпечення виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору №113/11
від 12.11.2003 року, між позивачем та
Товариством з обмеженою відповідальністю "Акварель", він же
"майновий поручитель", було укладено договір застави №8-113/1 від
26.01.2004 року, який  нотаріально
посвідчено приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу
Донецької області ОСОБА_6 і зареєстровано в реєстрі за №346, відповідно до
якого "майновий поручитель" передав в заставу позивачу майно на
загальну суму  223250грн.00коп. (т.1 арк.
справи 55-61).

Пунктом
1 Договору застави від 26.01.2004 року передбачено, що договір застави укладено
з метою забезпечення  вимоги
"Заставодержателя" - АКБ "Національний кредит", що
випливають з кредитного договору №113/11 від 12.11.2003 року ( а також всіх
додаткових угод до нього), укладеного АКБ "Національний кредит" з СПД
ОСОБА_1  про надання кредиту в грошовій
формі у розмірі 200000 грн., строком до 11.11.2008 року, зі сплатою 18% річних
(до кредитного договору  вносилися  зміни, згідно яких змінювалася сума відсотків
за користування ним), за користування кредитом, можливої пені та
штрафів.

Пунктом
6 Договору застави  від 26.01.2004 року
визначений спосіб та порядок реалізації заставленого майна, а саме: при
невиконанні „Позичальником” зобов'язань, забезпечених цим договором,
„Заставодержатель” звертається до „Майнового поручителя” з письмовою
пропозицією (повідомленням) щодо реалізації предмета застави; заставлений
предмет застави, на який звернено стягнення, може бути реалізований судовим
виконавцем, або уповноваженою особою, яка діє згідно довіреності; право вибору
способу реалізації застави надається „Заставодержателю”.

Як
вбачається із матеріалів справи, 06.06.2006 року відповідач видав довіреності нотаріально
посвідчені приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу
Донецької області ОСОБА_6 і зареєстровані в реєстрі за НОМЕР_1 та за НОМЕР_2
(т. 1 арк. справи 62-63).

За
довіреністю НОМЕР_1 уповноважив ОСОБА_2 користуватися (експлуатувати) і
розпоряджуватися: продати за ціну і на умовах за своїм розсудом, здавати в
оренду,  знімати з обліку в органах ДАІ,
змінювати номерні вузли та агрегати, колір, - належним від на підставі
свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2, виданого 25.06.2004 року
Артемівським МРЕВ ДАІ УМВС України у Донецькій області, 1988 року випуску
Напівпричепом марки МАЗ 9397, рама (шасі) №ХТМ9339707J00003035, реєстраційний
номер НОМЕР_2, зареєстрованим в Артемівському МРЕВ ДАІ УМВС України у Донецькій
області. (т.1 арк. справи 62).

За
довіреністю НОМЕР_2 уповноважив ОСОБА_2
користуватися (експлуатувати) і розпоряджуватися: продати за ціну і на
умовах за своїм розсудом, здавати в оренду,
знімати з обліку в органах ДАІ, змінювати номерні вузли та агрегати,
колір, - належним  на підставі свідоцтва
про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2виданого 24.02.2004 року Артемівським МРЕВ ДАІ
УМВС України у Донецькій області, 2004 року випуску Автомобілем  марки МАЗ , рама
№Y3М1744, реєстраційний номер НОМЕР_2 зареєстрованим в Артемівському
МРЕВ ДАІ УМВС України у Донецькій області (т.1 арк. справи 63).

Таким
чином, контроль за виконанням реалізації
майна, за якими саме цінами, в якій саме строки, повинно бути  реалізовано майно, повинен здійснювати саме
відповідач - СПД ОСОБА_1 Крім цього, відповідач також повинен був здійснювати
контроль в якій сумі, та в які строки сума від реалізації майна повинна бути
внесена у якості  платежу за кредитним
договором №113/11 від 12.11.2003 року.

Отже,  посилання заявника скарги на той факт,
що  без її відома було реалізовано майно
(коли і за яку вартість було відчужено та на які рахунки зараховані
кошти),  спростовується доказами
матеріалів справи.

Договір
застави №8-113/1 від 26.01.2004 року є підтвердженням забезпечення  виконання кредитного договору, а не умовою
виконання кредитного договору.

Непогодження
відповідача із сумою реалізованого майна, не може бути розглянуто у судовому
засіданні, тому як не є предметом розгляду даної справи.

На
вимоги апеляційної інстанції позивачем
наданий розрахунок суми позову за кредитним договором №113/11 від
12.11.2003 року,  з  вказанням сум з посиланням на платіжні
документи, які також додані до  даного
розрахунку та залучені до матеріалів справи.

Із
даного розрахунку вбачається, що  розрахунок
зроблений відповідно до умов кредитного договору, платіжні документи
підтверджують часткове погашення кредиту.

Сума
заборгованості за кредитним договором №113/11 від 12.11.2003 року,  вказана у розрахунку відповідає сумі,
заявленій у позові, та станом на дату звернення з позовом становить по
кредиту -72205грн. 24коп., по процентам -999грн. 52коп.

Не
знайшли свого підтвердження твердження скаржника про порушення господарським
судом норм процесуального права, яке визначилось в тому, що СПД ОСОБА_1 належним
чином не була повідомлена про розгляд справи, не отримувала копії позовної
заяви та доданих до неї матеріалів.

З
матеріалів справи вбачається, що  СПД
ОСОБА_1   зареєстрована як  суб'єкт підприємницької діяльності -фізична
особа  виконавчим комітетом Артемівської
міської Ради Донецької області 25 березня 2003 року, про що зроблено запис в
журналі-обліку реєстрації  Свідоцтво
НОМЕР_3
ІПН НОМЕР_4 ( т. 1 арк. справи 28).

Як
вбачається з Свідоцтва про  державну
реєстрацію юридичної особи, наданої до матеріалів справи, юридична адреса
Суб'єкта підприємницької діяльності:
АДРЕСА_1 Відповідно до чинного законодавства змін місцезнаходження
товариства не зареєстровано.

Наказом
Вищого господарського суду України від 10.12.2002 №75 (із змінами та
доповненнями внесеними наказами ВГСУ від 17.11.2003 №57, від 25.10.2004 №64)
затверджена Інструкція з діловодства в господарських судах України, розділом
третім якої встановлений порядок проходження судових документів та формування
справ. Зокрема, п.п.3.5.1 п. 3.5 визначено, що ухвала про порушення провадження
у справі і призначення її до розгляду надсилається службою діловодства в день
її прийняття всім учасникам процесу з повідомленням про вручення.

Остання,
в якій зазначено відомості про час і місце розгляду справи,  03.12.07 року була надіслана  всім
учасникам процесу з повідомленням про вручення, про що  вказано на звороті ухвали.  Окрім цього, суд  зобов'язав відповідача на день розгляду спору
надати  відзив на позовну заяву,
посвідчення на представника, завірене належним чином, правоустановчі документи.

До
повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб -учасників
судового процесу на час виникнення тих чи інших процесуальних дій. Відповідні
процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими
реквізитами  учасників судового процесу,
наявними в матеріалах справи.

Звертаючись
з позовом, позивач вказав юридичну адресу відповідача, а саме: АДРЕСА_1  За цією адресою і була відправлена судом
поштова кореспонденція, що й підтверджується
долученими до справи виписками із
реєстрів рекомендованих поштових відправлень канцелярії господарського
суду, так як  повернень поштових
повідомлень до суду не було, а також не було й надано відповідачем витребуваних
судом  документів або клопотань.

Разом
з тим,  скаржник, він же СПД
ОСОБА_1,  звертаючись до суду апеляційної
інстанції із скаргою вказав юридичну адресу, а саме:                    АДРЕСА_1, за якою і була направлена
рекомендована кореспонденція із господарського суду суб'єкту підприємницької
діяльності.

З
урахуванням конкретних обставин справи, а саме, звернення до суду скаржника з
зазначенням ним юридичної адреси: АДРЕСА_1, вважається належним доказом
виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення останнього  про вчинення цим судом певних процесуальних
дій, та надання можливості надати пояснення та аргументувати заперечення проти
позову.

В
наступне судове засідання 24.12.2007 року відповідач не з'явився, надав заяву,
в якій повідомив про доручення представляти інтереси у суді Іщенком В.М.,
довіреність на останнього надана не була. Вищевказаний представник в судове
засідання не з'явився. В канцелярію господарського суду першої інстанції  Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1
здав клопотання по справі №1/305, в якій він є відповідачем, про відкладення
розгляду справи №1/305 та №1/306, в якій є відповідачем СПД ОСОБА_1 Клопотання  судом
у справі №1/306 правомірно не прийнято до уваги, оскільки ОСОБА_1 не
підтвердив своє право на представництво інтересів від СПД ОСОБА_1 На час
слухання справи від відповідача ніяких клопотань не надходило, позовні вимоги
не оскаржені. Неявка відповідача не була перешкодою для суду у розгляді справи
без  участі представника відповідача.

Статтею
42 ГПК України закріплюється, що правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом
і судом.

Стаття
43 ГПК України встановлює, що судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь
у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданням суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі,
необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного
застосування законодавства.

Що ж до наведених скаржником обставин, то він не довів,
в чому саме судом було порушено принцип рівності сторін, в тому числі  до нього самого, адже ж він не заявляв з
цього приводу ніяких клопотань до суду, а наведені обставини та факти по суті
не спростовує.

Щодо посилань скаржника на  те, що
позивач взагалі не відправляв копію позовної заяви та доданих до неї
документів на його адресу, судова колегія зазначає наступне.

До
позовної заяви додано квитанцію №0869 від
20.11.2007 року, видану відділенням поштового зв'язку, з якої вбачається
факт відправлення відповідачу рекомендованого листа. Відповідно до  ст. 32 Господарського процесуального кодексу
України квитанція є належним доказом.

Посилання
заявника апеляційної скарги на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням
ст. 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, також спростовується
матеріалами справи, а саме ухвалою господарського суду від 28.01.08р., якою в
порядку ст. 89 Господарського процесуального кодексу України, виправлено описку
у резолютивній частині оскаржуваного рішення від 24.12.2007 року, та абзац
перший резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: „позов
Акціонерного комерційного банку “Національний кредит”  м. Київ в особі філії Акціонерного
комерційного банку “Національний  кредит”
у м. Артемівськ задовольнити”.

З
врахуванням викладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського
суду приходить до  висновку про те,
що  господарський суд першої інстанції
повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи
неправильного застосування норм
матеріального чи процесуального права судовою колегією не встановлено.

За
таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення
господарського суду підлягає залишенню без змін.

Відповідно
до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України  витрати по
сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на заявника
скарги по справі.

Керуючись
ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу
України,  судова   колегія Донецького апеляційного
господарського суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особиОСОБА_1 АДРЕСА_1  на рішення
господарського суду Донецької області від  24.12.2007 року  по справі №1/306 - залишити без задоволення.

Рішення  господарського суду Донецької області   від 24.12.2007 року  по справі №1/306 - залишити без змін.

Головуючий:          Т.Д.
Геза

Судді:          Р.В.
Волков

М.Д.
Запорощенко

Надруковано
6пр.:

позивачу-2пр.,

відповідачу-1пр.,

у справу -1пр.,

ДАГС-1пр.,

ГСДО-1пр.