ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

26.06.2008                                                                                Справа №19/70

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ в особі Полтавської філії Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком", вул.Жовтнева, 33, м. Полтава,36000

до Державної інспекції з контролю за цінами в Полтавській області, пров. Шкільний, 4, м. Полтава, 36003

про визнання частково нечинним № 14 від 14.03.08р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін та Припису від 14.03.08р. про усунення порушення державної дисципліни цін Державної інспекції з контролю за цінами у Полтавській області

Суддя Георгієвський В.Д.

при секретарі Матяш Н.Г.

Представники сторін :

від позивача : Третьякова Л.Д., дор. №ВС1-620493 від 28.07.05 року.

від відповідача : Коломієць С.В., дор. № 200/1-12/14 від 10.01.08 року.

Пальчик О.В., дор. № 200/1-12/935 від 10.06.2008 року.

Справа прийнята до провадження суддею Георгієвським В.Д. після зміни складу суду відповідно ухвали голови господарського суду Полтавської області від 23.04.2008р.

Суть справи: Розглядається позовна заява Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ в особі Полтавської філії Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком до Державної інспекції з контролю за цінами в Полтавській області про визнання нечинним рішення відповідача про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін № 14 від 14.03.08р. в частині вилучення у позивача в дохід державного бюджету 122993,68 грн., стягнення штрафу в сумі 245987,36 грн., всього 368981,04 грн. та Припису відповідача про усунення порушення державної дисципліни цін №200/1-12/403 від 14.03.2008р. у вказаній вище частині.

Представник позивача позовні вимоги підтртмав.

Представники відповідача позов не визнав, з мотивів викладених у відзиві на позов (в матеріалах спррави).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд :-

ВСТАНОВИВ:

Державною інспекцією з контролю за цінами у Полтавській області з 04 по 28 лютого 2008 року проведено планову перевірку Полтавської філії ВАТ «Укртелеком»та її структурних підрозділів: Центру телекомунікаційних послуг ( далі-ЦТП), Цеху № 1 (м.Гадяч) Центру електрозв'язку № 1 (далі-ЦЕЗ № 1), Центру електрозв'язку № 2 м. Карлівка (далі-ЦЕЗ № 2) , Центру електрозв'язку № 3 м. Кременчук (далі-ЦЕЗ № 3), Центру електрозв'язку № 4 м. Лубни ( далі-ЦЕЗ № 4) Полтавської філії ВАТ «Укртелеком»щодо дотримання встановленого порядку застосування Граничних тарифів на загальнодоступні (універсальні) телекомунікаційні послуги та тарифів на надання в користування каналів електрозв’язку операторів телекомунікацій, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку цих послуг. За результатами перевірки складено Акт № 000088 від 22.02.2008р. (ЦТП), Акт № 000015 від 21.02.2008р. (ЦЕЗ № 1), Акт № 000032 від 25.02.08р. ЦЕЗ № 2, Акт № 000355 від 28.02.08р. ЦЕЗ № 3, Акт № 000590 від 21.02.08р. ( ЦЕЗ № 4) - далі Акти.

На підставі висновків вищезазначених Актів Державною інспекцією з контролю за цінами у Полтавській області прийнято Рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисциліни цін № 14 від 14.03.2008р. до ВАТ «Укртелеком»в сумі 375121,50 грн. та видано Припис про усунення порушення державної дисципліни цін № 200/1-12/403 від 14.03.2008р, яким вимагається вжити заходів для усунення виявлених порушень.

ВАТ «Укртелеком»просить господарський суд визнати нечинними та скасувати: Рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін № 14 від 14.03.2008р. в частині вилучення у ВАТ «Укртелеком» в дохід державного бюджету 122993,68 грн. та стягнення штрафу у сумі 245987,36 грн., а всього 368981,04 грн та Припис про усунення порушення державної дисципліни цін Державної інспекції з контролю за цінами у Полтавській області № 200/1-12/403 від 14.03.2008р. у відповідній частині.

Проаналізувавши матеріали справи і пояснення сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Пунктом 7 Загальних положень Граничних тарифів встановлено: "тарифи, установлені для бюджетних організацій і підприємств, застосовуються на підставі довідки фінансових органів про повне фінансування організацій і підприємств за рахунок бюджетних коштів. Цими тарифами користуються видавництва відповідно до Закону України "Про видавничу справу" та Українське національне інформаційне агентство України (Укрінформ) у частині, що стосується виконання державного замовлення.

Взаємовідносини між Позивачем та споживачами його послуг регулюються ЗУ «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими Постановою КМУ від 09.08.2005р. № 720 та Типовим договором про надання послуг електрозв`язку, форму якого затверджено Наказом Державного комітету зв`язку та інформатизації України від 13.07.1999р. № 10.

П. 3.2.9 Типового договору про надання послуг електрозв`язку на споживача покладено обов`язок «повідомляти до Підприємства зв`язку дані, які необхідні для розрахункових документів», а п.3.2.19 –«повідомляти Підприємство зв`язку про зміну поштових або платіжних реквізитів, зміну назви, форму власності тощо.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про телекомунікації», пп.1 п.10 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг послуги споживачам - редакції газети «Полтавський вісник», ВАТ «Видавництво Полтава», редакції газети «Життя і слово»надавались ЦТП та ЦЕЗ № 2 на підставі договорів. Згідно абз.6 п. 32 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг споживач зобов’язаний укласти договір та виконувати його умови. При укладенні договорів, а саме: договір № 28 від 18.10.02р. ВАТ «Видавництво «Полтава», договору № 886/16-а від 04.01.99р. «Полтавський вісник», договору № 31 від 01.11.2000р. редакція газети «Життя і слово»споживачами не було надано документів чи належним чином завірених копій, що підтверджують фактичне здійснення видавничої діяльності і на момент перевірки такі документи були відсутні, не зважаючи на те, що пунктом 3.2.9. договору передбачено, що Споживач зобов’язаний повідомляти до Підприємства зв’язку дані, які необхідні для розрахункових документів, пунктом 3.2.19 договору Споживача зобов’язано повідомляти Підприємство зв’язку про зміни поштових або платіжних реквізитів, зміни назви, форми власності, тощо.

В абз.5 п.11 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг зазначено, що «установлені законом пільги з оплати телекомунікаційних послуг надаються споживачам відповідно до законодавства».

Ст.6 Закону України «Про видавничу справу»передбачено, що видавництва користуються послугами організацій поштового, телеграфного і телефонного зв`язку за тарифами, передбаченими для бюджетних організацій і установ. Згідно ч.2 ст.12 цього Закону суб`єкти видавничої справи підлягають внесенню до Державного реєстру України видавців, виготівників і розповсюджувачів видавничої продукції в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 7 ст.21 цього Закону передбачено, що виготівник має право на видавничу діяльність після внесення його до Державного реєстру з усіма правами та обов`язками, передбаченими цим Законом для видавця, а ч.1 ст.25 передбачено, що розповсюдження видавничої продукції здійснюється після внесення розповсюджувача до Державного реєстру.

Доказом про включення споживача до цього реєстру є Свідоцтво про внесення суб`єкта видавничої справи до Державного реєстру України видавців, виготівників і розповсюджувачів видавничої продукції, зразок якого встановлено Положенням «Про Державний реєстр видавців, виготівників і розповсюджувачів видавничої продукції», затвердженого Постановою КМУ від 28.09.1998 № 1540.

Із зазначених вище законів та нормативних актів випливає, що застосування тарифів до субєктів видавничої справи, встановлених для бюджетних організацій, повинно здійснюватись з дня їх звернення до підприємства зв`язку. При цьому до звернення як обов`язкової умови застосування тарифів, встановлених для бюджетних організацій, такі підприємства повинні додати копію Свідоцтва про внесення суб`єкта видавничої справи до Державного реєстру України видавців, виготівників і розповсюджувачів видавничої продукції.

Як вбачається з матеріалів справи при укладанні договорів на надання послуг електрозв`язку та в подальшому, до дня перевірки Позивача, Державною інспекцією з контролю за цінами у Полтавській області такого Свідоцтва редакція газети «Полтавський вісник», ВАТ «Видавництво Полтава», редакція газети «Життя і слово»не надали, отже підстав для застосування до них тарифів, встановлених для бюджетних організацій, немає.

До підприємств, установ і організацій Центром телекомунікаційних послуг застосовувалися ті чи інші тарифи за телекомунікаційні послуги, виходячи тільки з тих документів, які були надані цими юридичними особами.

Вичерпний перелік документів, які необхідно надати юридичній особі до підприємства зв’язку з метою встановлення та подальшого користування телефоном передбачено пунктом 61 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 9 серпня 2005 року № 720 (надалі –Правила). Цей перелік не містить вимоги щодо надання документа, який би вказував на джерело фінансування юридичної особи, а отже в підприємства зв’язку відсутнє право в обов’язковому порядку вимагати від юридичної особи надання такого документа.

Якщо ж юридична особа є бюджетною установою, організацією або підприємством, то з метою застосовування до неї тарифів, установлених для бюджетних організацій і підприємств, виходячи із змісту пункту 7 Загальних положень Рішення НКРЗ від 05.05.2006 року № 258, вона повинна надати довіку відповідного фінансового органу про її повне фінансування за рахунок бюджетних коштів.

Оскільки, юридичні особи не представляють документів, підтверджуючих їх фінансування за рахунок бюджетних коштів, то у ВАТ «Укртелеком»не має підстав для застосування до них тарифів, передбачених для бюджетних організацій. А отже не було і допущено ніякого порушення в сфері застосування цін та тарифів.

Таким чином, Держінспекцією в цілому ряді випадків не доведені факти неправомірного стягнення з бюджетних організацій абонплати за користування телефонним апаратом по тарифам не як для бюджетних організацій, а як для інших підприємств, установ та організацій.

Так, зважаючи на те, що такі юридичні особи як Полтавський районний центр зайнятості, Полтавська обласна хлібна інспекція, Полтавський навчально-консультативний центр Українського державного університету харчових технологій, Полтавське відділення Харківського дослідного інституту судових експертиз ім. Бокаріуса, Обласне управління з фізичного виховання і спорту Полтавської обласної державної адміністрації не надали до ВАТ «Укртелеком»відповідні документи про їх повне фінансування за рахунок бюджетних коштів, тому у ВАТ «Укртелеком»були відсутні будь-які підстави для застосування до цих осіб тарифів, як для бюджетних організацій. Отже з цих юридичних осіб сума за користування телефонним апаратом в розмірі 691,15 грн. була стягнута правомірно.

Статтею 6 Закону України “ Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів” передбачено, що державні та комунальні телерадіоорганізації; редакції державних і комунальних періодичних видань та періодичних видань, заснованих об’єднаннями громадян, державними науково-дослідними установами, навчальними закладами, трудовими і журналістськими колективами; підприємства зв’язку, що їх розповсюджують, користуються орендою та послугами поштового, телеграфного і телефонного зв’язку в порядку та за тарифами, встановленими для бюджетних організацій .

Відповідно до Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 09.08.2005 р. за № 720 телефонний зв'язок –вид електрозв’язку для передавання голосових повідомлень у реальному масштабі часу з використанням номерного ресурсу телефонної мережі. Лінія безпосереднього зв’язку, якою користується ЦПЗ №12 Полтавської дирекції УДППЗ “Укрпошта”, є технологічним обладнанням зв’язку , а не телефонним зв’язком, тому тарифи ВАТ «Укртелеком»застосовані правильно.

Згідно ст.ст. 6, 7 Закону України «Про ціни та ціноутворення»№ 507 від 03.12.1990 р.(далі –Закон про ціноутворення), ч.1 ст. 190 Господарського кодексу України, в народному господарстві застосовуються вільні ціни і тарифи; вільні ціни і тарифи визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів.

Державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи, як то встановлено ст. 9 Закону України «Про ціни і ціноутворення», ст. 191 Господарського суду України, встановлюються на ресурси, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, на товари і послуги,що мають вирішальне соціальне значення, а також на продукцію, товари і послуги, виробництво яких зосереджено на підприємствах, що займають монопольне (домінуюче) становище на ринку; державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються державними органами України.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про ціни і ціноутворення»державний контроль за цінами –додержанням державної дисципліни цін здійснюється при встановленні і застосуванні державних фіксованих та регульованих цін та тарифів органами, на які ці функції покладено Урядом України.

Інструкцією «Про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами», затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України 03.12.2001 року № 298/519, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.12.2001 року за № 1047/6238, передбачено, що відповідно до Закону України «Про ціни і ціноутворення» необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін підлягає вилученню в дохід відповідного бюджету із застосуванням штрафу у двократному розмірі необґрунтовано одержаної виручки за належністю.

Тобто, ст. 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення»може застосовуватися органом Держцінінспекції при здійсненні державного контролю за додержанням державної дисципліни цін –при встановленні і застосуванні державних фіксованих та регульованих цін і тарифів.

Статтею 66 Закону України «Про телекомунікації»визначено, що тарифи на телекомунікаційні послуги встановлюються операторами, провайдерами телекомунікацій самостійно, за винятком випадків, коли вони підлягають державному регулюванню шляхом встановлення граничних або фіксованих тарифів.

Державному регулюванню підлягають тарифи на загальнодоступні послуги та тарифи на надання в користування каналів електрозв'язку операторів телекомунікацій, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку цих послуг.

Перелік загальнодоступних телекомунікаційних послуг містить ст. 62 названого Закону, даний перелік є вичерпним.

Таким чином, стягнення плати за надання розшифровок та надання послуг з розшифрування тривалості та напрямку телефонних дзвінків за заявою абонента належить до переліку додаткових телекомунікаційних послуг, вартість яких встановлюється внутрішніми актами Товариства та не належить до сфери державного регулювання, а відповідно –і державного контролю. Отримання ВАТ «Укртелеком»такої плати не є необґрунтовано одержаною виручкою в результаті порушення державної дисципліни цін.

Відповідно до пункту 16 статті 32 Закону України «Про телекомунікації»споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій рахунків за надані телекомунікаційні послуги. За особистим зверненням споживача, з урахуванням технічної можливості обладнання телекомунікаційної мережі, нарахована до оплати сума за надані послуги повинна бути розшифрована тільки за той розрахунковий період, до якого споживач має претензії, із зазначенням номера абонента, якого викликав споживач, виду послуги, часу початку і закінчення кожного сеансу зв'язку, обсягу наданих послуг, суми коштів до сплати за кожний сеанс зв'язку.

Фактично йдеться про послугу щодо розшифровки суми, зазначеної у рахунках за надані телекомунікаційні послуги не взагалі , а за розрахунковий період, до якого споживач має претензії.

Право споживачів на безоплатне отримання рахунків і розшифровок нарахованої до оплати суми за період, до якого споживач має претензії, знайшло відображення в пунктах 31 та 107 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою КМУ від 09.08.2005 № 720 (далі –Правила).

Крім того, пунктом 182 Правил передбачено, що за особистим зверненням споживача з урахуванням технічної можливості обладнання телекомунікаційної мережі оператор, провайдер також надає інформацію про телефонні розмови, що відбулися, відповідно до абзацу десятого пункту 31 Правил.

Надання розшифровок за заявою споживача за будь-який розрахунковий період, до якого споживач не має претензій, не підпадає під дію пункту 16 статті 32 Закону України «Про телекомунікації»та зазначених вище пунктів Правил, і є додатковою платною послугою товариства, тарифи на яку державою не регулюються.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача , якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Правомірність прийнятого рішення № 14 від 14.03.2008 року Держцінінспекцією з контролю за цінами в частині вилучення у ВАТ «Укртелеком»в дохід державного бюджету 122993,68 грн. та стягнення штрафу у сумі 245987,36 грн., а всього 368981,04 грн. не доведена відповідачем.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ в особі Полтавської філії Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" задовольнити.

2. Визнати нечинним рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Полтавській області №14 від 14.03.2008р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін в частині вилучення у ВАТ "Укртелеком" в дохід державного бюджету 122993,68 грн., стягнення штрафу в сумі 245987,36 грн., всього 368981,04 грн. та Припису порушення державної дисципліни цін №200/1-12/403 від 14.03.2008р. в вказаній вище частині.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений КАСУ, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. України.

Суддя                                                              В.Д.Георгієвський