ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2008 р.

№ 6/2-08-14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. –головуючого (доповідача), Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

за участю представників: позивача –Пасинок Л.М.,

відповідача –

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексіт-од" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 24 червня 2008 року у справі за позовом ТзОВ "Облспецстроймонтаж" до ТзОВ "Ексіт-од" про стягнення 144269, 86 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2008 року позивач звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача про стягнення основного боргу в сумі 100000 грн., 7500 грн. витрат за ведення справи в суді, 17200 грн. інфляційних, 2958, 50 грн. суми прострочення.

Рішенням господарського суду Одеської області від 25 лютого 2008 року (суддя Демешин О.А.) позов задоволений частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 99999, 80 грн. основного боргу, 11649, 66 грн. інфляційних, 2958, 90 грн. 3% річних, 7561, 62 грн. пені, судові витрати. В решті позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24 червня 2008 року рішення суду залишене без змін.

Не погоджуючись з прийнятою постановою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ексіт-од" просить її скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, 3 листопада 2005 року між сторонами у справі був укладений договір підряду №42, за умовами якого позивач зобов'язався виконати певні роботи, а відповідач - в порядку та на умовах, визначених у договорі, прийняти та оплатити роботи, а саме електромонтажні роботи по енергопостачанню кафе та готелю за адресою вул. Сегедська, 18, м.Одеса на загальну суму 200 000 грн.

Відповідно до п.3.2 вказаного договору остаточний розрахунок за виконані роботи відповідач мав здійснити не пізніше п'яти календарних днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт та з моменту включення об'єкту (подання напруги).

Згідно пункту 4.1.6 укладеного договору при виникненні недоліків або невідповідності виконаних підрядником робіт технічним нормам та правилам, встановлених державою, відповідач пред'являє позивачу письмове обґрунтоване зауваження, де вказує які конкретно недоліки чи порушення мають місце.

Пунктом 4.1.7 договору встановлено, що після підписання акту робочої комісії, відповідач не має права пред'являти будь-які претензії щодо невідповідності виконаних позивачем робіт державним нормам та технічним правилам.

Як правильно встановлено судом, у визначений договором термін відповідач свої зобов’язання щодо своєчасної та повної оплати за здійснені позивачем роботи не виконав, на підставі чого позивачем нараховано відповідачеві основний борг в сумі 99999, 80 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Як правильно встановлено судом при розгляді справи, пунктом 7.3 укладеного сторонами договору підряду передбачається нарахування пені за порушення відповідачем термінів оплати виконаних робіт в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки.

Враховуючи, що відповідач оплату виконаних позивачем робіт вчасно не здійснив, місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд, правильно стягнув з відповідача пеню в розмірі 7561, 62 грн.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що місцевий господарський суд у рішенні вірно застосував норми матеріального права і обгрунтовано визнав такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення інфляційних та 3% річних.

Разом з тим, правильно визнані судом безпідставними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 7500 грн. витрат за ведення справи в суді.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону і обставинам справи, тому підстав для її зміни немає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 24 червня 2008 року залишити без змін, а касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексіт-од" –без задоволення.

Головуючий, суддя В.Дерепа

Судді Б.Грек

Л.Стратієнко