ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.09.08 р.                     Справа № 6/149

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді _Подколзіної Л.Д.

При секретарі Сабєльніковій І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Донецький бетонний завод „Фрегат” м.Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Ландорра” м.Донецьк

третьої особи ____________________________________________________________________

про стягнення 69 435грн. 15коп.

за участю

прокурора

представників сторін:

від позивача –Кододова М.М. - представник по довіреності від 18.08.2008р.

від відповідача – не з”явився

від третьої особи

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Донецький бетонний завод „Фрегат” м.Донецьк, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ландорра” м.Донецьк основного боргу у сумі 52 917грн. 80коп., пені у сумі 8 323грн. 32коп., інфляційних у сумі 7 512грн. 51коп. та 3% річних у сумі 681грн. 52коп. відповідно договору №3/01-06 від 03.01.2006р. та додаткових угод до нього від 03.01.2008р. (Усього 69 435грн. 15коп.).

2 вересня 2008р. позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позовної заяви у порядку ст..66, 67 ГПК України та просить суд накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на розрахунковому рахунку відповідача в розмірі 70 247грн. 15коп. Суд відхиляє дане клопотання позивача, оскільки немає підстав для задоволення даної заяви. Крім того, позивачем не додані докази, а також не вказані обставини які б вказували на те, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

8 вересня 2008р. позивач звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог, у порядку ст.22 ГПК України, в якій у зв”язку з тим, що відповідач платіжним дорученням № 882 від 02.09.2008р. суму основного боргу в розмірі 52 917грн. 84коп. сплатив у повному обсязі просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ландорра” м.Донецьк пеню у сумі 5 410грн. 11коп., інфляційні у сумі 7 512грн. 51коп. та 3% річних у сумі 682грн. 52коп. відповідно договору №3/01-06 від 03.01.2006р. та додаткових угод до нього від 03.01.2008р. (Усього 13 605грн. 14коп.). Суд приймає до уваги дану заяву та розглядає справу по суті.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнав частково у сумі основного боргу та пояснив, що 02.09.2008р. ТОВ „Ландорра” перерахувало суму основного боргу ТОВ „Донецький бетонний завод „Фрегат”, що підтверджується платіжним дорученням №882 від 02.09.2008р. Відповідач не погоджується з нарахуванням пені, оскільки вважає, що штрафні санкції у вигляді пені 0,1% від вартості несвоєчасно сплаченої продукції за кожен день прострочення були передбачені саме договором №3/01-06 від 03.01.2006р., але на момент коли виникла заборгованість договір вже не діяв відповідно до п.10.6. Відповідач стверджує, що не існувало договору на підставі якого був відвантажений товар, відповідно не було закріплено строки оплати прийнятого товару. Отже, позивач повинен був пред”явити йому вимогу про сплату заборгованості, але позивач не надав суду докази, коли саме їм було направлено вимогу про оплату відвантаженого товару і чим був закріплений обов”язок відповідача сплатити суму відвантаженого товару саме у день його отримання, тому відповідач вважає, що нарахування 3% річних та інфляційних саме з наступного дня після відвантаження товару є неправомірним і помилковим.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд –

встановив:

3 січня 2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Донецький бетонний завод „Фрегат” м.Донецьк та Товариством з обмеженою відповідальністю „Ландорра” м.Донецьк був укладений договір №3/01-06, згідно умов якого позивач взяв на себе зобов”язання поставити відповідачу продукцію, а відповідач зобов’язався прийняти та оплатити її за ціною, за умовами та в асортименті, обумовлених у договорі поставки і специфікаціях, які є невід”ємними його частинами.

Додатковим узгодженням №1 договору №3/01-06 від 03.01.2006р. сторони домовилися продовжити строк дії договору до 31.12.2007р.

3 січня 2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Донецький бетонний завод „Фрегат” м.Донецьк та Товариством з обмеженою відповідальністю „Ландорра” м.Донецьк була укладена додаткова угода до договору №3/01-06 від 03.01.2006р., якою сторони дійшли згоди про внесення змін до договору №3/01-06 від 03.01.2006р., а саме:

- п.10.6 договору викласти у наступній редакції: „Даний договір діє з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2008р.;

- доповнили п.10 договору пунктом 10.7 у наступній редакції: „Договір вважається щорічно продовженим на той же строк й на тих же умовах, якщо жодна зі сторін не заявить про його припинення за один місяць до закінчення строку його дії”.

Додатковою угодою від 03.01.2008р. сторони дійшли згоди про внесення змін та доповнень до договору поставки №3/01-06 від 03.01.2006р., а саме:

1)          п.4.2 договору викласти у наступній редакції: „Оплата товару покупцем здійснюється не пізніше 14 календарних днів з моменту відвантаження товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника усієї вартості товару”.

2)          пункт 4.3 виключити.

3)          п. 10.1 договору викласти у наступній редакції: „Усі зміни та доповнення до даного договору є його невід”ємною частиною та вступають в силу з моменту належного оформлення сторонами відповідного додаткового узгодження до даного договору. Належним оформленням вважається виклад додаткового узгодження у письмовому вигляді, яке повинно бути скріплено підписами сторін та їх печатками”.

Згідно зі ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Позивач посилається на виконання своїх договірних зобов’язань у повному обсязі, де він у виконання умов договору, у січні-лютому 2008р. по витратним накладним ВН №5156 від 11.01.2008р., ВН №5162 від 12.01.2008р., ВН №5176 від 15.01.2008р., ВН №5193 від 18.01.2008р. №ВН №5379 від 18.02.2008р. здійснив поставку товару у адресу відповідача на загальну суму 49 192грн. 80коп. У підтвердження заявлених вимог позивачем представлені докази поставки товару, а саме: витратні накладні, по яким відповідач отримав товар та акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.03.2008р., які підписані уповноваженими особами обох сторін та скріплені печатками і переконав суд у факті поставки товару у адресу Товариства з обмеженою відповідальністю „Ландорра” м.Донецьк.

Пунктом 4.2 додаткової угоди від 03.01.2008р. до договору поставки №3/01-06 від 03.01.2006р. сторони встановили, що оплата отриманого товару здійснюється відповідачем не пізніше 14 календарних днів з моменту його відвантаження, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача усієї вартості товару”. Але відповідач договірні зобов’язання перед позивачем виконав частково, в результаті чого у Товариства з обмеженою відповідальністю „Ландорра” м.Донецьк перед позивачем виникла заборгованість у сумі 52 917грн. 80коп.

У процесі розгляду справи сторони повідомили суд про те, що на цей час заборгованість за поставлений товар у сумі 52 917грн. 80коп. сплачена у повному обсязі, про що свідчить платіжне доручення №882 від 02.09.2008р.

Враховуючи те, що договірні зобов’язання щодо оплати поставленого товару відповідачем перед позивачем виконані і це підтверджується матеріалами справи, суд вважає, що у цій частині позову провадження по справі слід припинити, в зв’язку з відсутністю предмету спору.

Крім того, позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача пеню у сумі 5 410грн. 11коп.

Пунктом 8.2 договору поставки №3/01-06 від 03.01.2006р. сторонни передбачили, що за порушення строків оплати відповідач повинен сплатити позивачу пеню в розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожен день прострочки оплати. Але ЗУ „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов”язань” зазначено, що розмір пені не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, тому позивачем зроблений перерахунок пені, яка склала 5 410грн. 11коп.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема в разі прострочення виконання. Оскільки відповідач порушив умови договору поставки №3/01-06 від 03.01.2006р. та додаткових угод до нього від 03.01.2008р. і своєчасно не розрахувався за товар, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення пені у сумі 5 410грн. 11коп. обгрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно вказаної статті закону відповідачу нараховані інфляційні у сумі 7 512грн. 51коп. та 3% річних у сумі 682грн. 52коп., які також підлягають стягненню у повному обсязі.

Відповідно зі ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Оскільки діючим законодавством передбачені вищевказані нарахування за порушення грошових зобов”язань та нараховані вони вірно, то позовна заява у цій частині підлягає задоволенню.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що на момент коли виникла заборгованість договір вже не діяв відповідно до п.10.6, оскільки згідно додаткової угоди від 03.01.2008р. до договору поставки №3/01-06 від 03.01.2006р., яка підписана уповноваженими особами обох підприємств без заперечень та зауважень та скріплена печатками, договір №3/01-06 від 03.01.2006р. діє з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2008р. А також договір вважається щорічно продовженим на той же строк й на тих же умовах, якщо жодна зі сторін не заявить про його припинення за один місяць до закінчення строку його дії. У даному випадку відповідач не заявляв про припинення договору.

Суд також відхиляє ствердження відповідача про те, що не було закріплено строки оплати прийнятого товару, так як п.4.2 додаткової угоди від 03.01.2008р. до договору поставки №3/01-06 від 03.01.2006р. сторони чітко обумовили, що оплата товару покупцем здійснюється не пізніше 14 календарних днів з моменту відвантаження товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника усієї вартості товару. Отже, оскільки договором встановлений строк оплати товару, тому у позивача не має обов”язку направляти відповідачу вимогу про оплату відвантаженого товару. Позивач також надав до суду довідку від 08.09.2008р. в якій вказано, що інших договорів крім договору №3/01-06 від 03.01.2006р. між сторонами не має і ні було.

Витрати по сплаті держмита та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу також треба віднести на відповідача, пропорційно стягнутої суми, тому що погашення заборгованості було здійснено після звернення позивача з позовом до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 546, 549, 625 ЦК України, ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 75, 80 п.1-1, 82, 84, 85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Донецький бетонний завод „Фрегат” м.Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю „Ландорра” м.Донецьк про стягнення 13 605грн. 14коп. задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ландорра” (83054, м.Донецьк, вул. Собінова, 151, р/р №8001 в Донецькому РУ ЗАТ КБ „Приватбанк” м.Донецьк, МФО 335496, ЗКПО 24465962) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Донецький бетонний завод „Фрегат” (83060, м.Донецьк, вул. Шахтарів Донбасу, 1, р/р № 2573 в Донецькому РУ ЗАТ КБ „Приватбанк” м.Донецьк, МФО 335496, ЗКПО 33257513) пеню у сумі 5 410грн. 11коп., інфляційні у сумі 7 512грн. 51коп., 3% річних у сумі 682грн. 52коп., витрати по сплаті держмита у сумі 136грн. 05коп. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118грн.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Донецький бетонний завод „Фрегат” м.Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю „Ландорра” м.Донецьк про стягнення основного боргу у сумі 52 917грн. 80коп. припинити, в зв’язку з відсутністю предмету спору.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення було оголошено у судовому засіданні 08.09.2008р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Подколзіна Л.Д.