ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

30.10.2008

Справа №2-3/9187-2008

За позовом суб’єкта підприємницької діяльності фізичної особи Велієва Аріфа Діланчі огли, Білогірський р-н

До відповідача Почтовській селищній раді Бахчисарайського району, смт. Почтове

Про визнання права власності

Суддя Соколова І.О.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача – представник не з’явився

Від відповідача – представник не з’явився

Обставини справи: Позивач –СПД Велієв А.Д. огли звернувся до Господарського суду АРК з позовом до відповідача – Почтовській селищній раді Бахчисарайського району, в якому просить визнати право власності на самочинно побудований магазин, розташований по вул. Леніна, с. Почтове, Бахчисарайський р-н АРК.

Позивач не забезпечив явку свого представника в судове засідання, незважаючи на те що, про день и місто слухання справи був повідомлений належним чином – рекомендованою поштою за юридичною адресою.

Відповідач - Почтовська сільрада також не забезпечив явку свого представника в судове засідання, однак, до дня слухання справи від нього надійшов відзив від 18.09.08 р., із якого вбачається, що відповідач не заперечує проти позову та просить розглянути справу у відсутність його представника.

Свої позовні вимоги СПД Велів А.Д. огли обґрунтовує тим, що на підставі договору оренди від 05.03.02 р., укладеного з відповідачем отримав в оренду земельну ділянку загальною площею 297 кв.м. по вул. Леніна, с. Почтове, Бахчисарайський р-н АРК для обслуговування магазину.

На вказаній земельній ділянці позивач хозспособом, без попередніх узгоджень, побудував магазин, а тому, посилаючись на норми Цивільного кодексу України ( ст.ст 331, 373, 376), просить визнати за ним право власності на самочинно збудований магазин, що розташований по вул. Леніна, с. Почтове, Бахчисарайський р-н.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

встановив:

На підставі рішення 28-й сесії 23-го скликання Почтовської сільради від 26.02.02 р. за № 6-194/15 СПД Велієву А.Д. була надана в користування земельна ділянка, що розташована по вул. Леніна, п. Почтове, Бахчисарайський р-н, загальною площею 0,0297 га для обслуговування магазину.

05.03.2002 р. між Почтовською сільрадою та СПД Велієвим А.Д. укладений договір оренди землі, який засвідчений нотаріально ( а.с. 5-7).

На підставі п. 1 договору, орендодавець – Почтовська сільська рада Бахчисарайського району передав в оренду орендатору – СПД Велієву А.Д. землю несільськогосподарського призначення загальною площею 297,0 кв.м., що розташована за адресою: Бахчисарайський р-н. с. Почтове, вул. Леніна з ціллю комерційного використання (роздрібна торгівля) цієї землі, а саме: для обслуговування магазину, а орендар – прийняв зазначену земельну ділянку та зобов’язаний був сплачувати орендну плату у розмірі та порядку, встановлених умовами договору.

В період з 2002 по 2003 р. СПД Велієв А.Д. почав та закінчив будівництво магазину на орендованій земельній ділянці хозспособом, у зв’язку з чим він не міг оформити та отримати правоутсановчі документи на вновь утворене нерухоме майно.

Згідно висновку КРП «Сімферопольське МБРТІ», об’єкт - магазин торгівлі по вул. Леніна, с. Поштове, Бахчисарайського району побудований без узгодження попереднього проекту, тобто самовільно ( а.с. 13).

Відповідно до статті 95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право, у тому числі, самостійно господарювати на землі та споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Матеріали справи свідчать, що на орендованій ним земельній ділянці позивачем був збудований об’єкт нерухомого майна – магазин, але без дозволу інспекції архітектурно-будівельного контролю, тобто самовільно.

Ст. 376 Цивільного кодексу України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Але, відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 Цивільного кодексу України).

Згідно з технічним паспортом КРП «Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації», споруджені позивачем об’єкти за своїми ознаками є нерухомим майном, загальний технічний стан несучих конструкцій є задовільним, деформацій не встановлено ( а.с. 9-13).

Згідно зі ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав всіх суб’єктів права власності та господарювання. Усі суб’єкти права власності рівні перед законом.

Згідно з ч.1 ст.386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Частиною 1 ст. 331 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Питання щодо створення якісно нової речі належить до правового питання та має бути вирішено судом.

Зі змісту ст. ст. 331, 332 ЦК України вбачається, що до основних ознак нової речі –об’єкту нерухомості, зокрема, відноситься наступне: річ створена з матеріалів особи, що претендує на новостворене майно.

Судом встановлено, що спірна споруда безпосередньо створена СПД Велієвим А.Д. і жодна зі сторонніх осіб не зазнала витрат, пов'язаних з будівництвом і створенням нової речі.

Суд також дійшов до висновку, що позивачем надані достатні докази того, що створена ним за власний рахунок нова річ – об’єкт нерухомого майна, який був збудований ним з дотриманням будівельних норм та правил, на належній йому на праві постійного користування земельній ділянці.

Частиною 2 статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

При цьому, суд також приймає до уваги, що відповідач у своєму відзиві на позов не заперечує проти позовних вимог СПД Велієва А.Д.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги СПД Велієва А.Д. про визнання за ним права власності на об’єкт нерухомості – магазин, розташований по вул. Леніна, с. Почтове, Бахчисарайський р-н АРК.

Рішення оформлене згідно зі ст.84 ГПК України та підписане 04.11.2008 року.

З обліком викладеного, керуючись, ст. ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРIШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати за суб’єктом підприємницької діяльності фізичною особою Велієвим Арифом Диланчи огли ( ІІН , свід-во від 22.02.2000 р., вул. Садова, 36 м. Мичурино, Білогірський р-н, фактична адреса: м. Бахчисарай, вул. Пирогова, 15 АРК) право власності на об’єкт нерухомості – магазин, що розташований на земельній ділянці по вул. Леніна, с. Почтове, Бахчисарайський р-н, АР Крим.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Соколова І.А.