ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" листопада 2008 р.

Справа № 20/132-08-2402

За позовом: Міністерства транспорту та зв'язку України;

До відповідача: Старотроянівської селищної ради Кілійського району Одеської області;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Одеська залізниця;

про визнання права власності.

Головуючий суддя Щавинська Ю.М.

Суддя Желєзна С.П.

Суддя Демешин О.А.

Представники сторін:

Від позивача: Ротарь І.В., діючий за дов. № 4479/15/14-08 від 20.06.2008 року.

Від відповідача: не з'явились.

Від третьої особи: Федоренко К.В., діюча за дов. № 342 від 20.02.2008 року.

СУТЬ СПОРУ: Міністерство транспорту та зв’язку України звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить визнати за державою України в особі Міністерства транспорту та зв’язку України право власності на об’єкти нерухомого майна –комплекс нежитлових будівель Одеського будівельно –монтажного експлуатаційного управління №1 Одеської залізниці, розташованих за адресою: Одеська область, Кілійський район, ст. Дзінілор, вул. Привокзальна, 5А, що складається із: будівлі вокзалу (літера „А”) –площею 215,8 кв.м.; будівлі товарної контори (літера „Б”) –площею 54,9 кв.м., будівлі багажного відділення (літера „В”) –площею 17,5 кв.м., будівлі вбиральні (літера „Г”), будівлі сараю (літера „Д”), будівлі насосної станції (літера „Е”) –площею 226,0 кв.м.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що спірне майно, відповідно до п. 4.2 Статуту Одеської залізниці, є державною власністю та закріплено за нею на праві повного господарського відання. Відповідно же до ст. ст. 3, 4 Закону України „Про управління об’єктами державної власності” належним суб’єктом управління майном є Міністерство транспорту та зв’язку України.

У судовому засіданні 03.11.2008року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Крім того, представник позивача надав заяву від 03.11.2008р., в якій просить покласти судові витрати на позивача, не стягуючи їх з Старотроянівської селищної ради.

У судовому засіданні представник третьої особи надав суду письмові пояснення по справі №20/132-08-2402, в яких просить суд позовні вимоги Міністерства транспорту та зв’язку України до Старотрояновської селищної ради Кілійського району Одеської області задовольнити повністю.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, але надав відзив в якому зазначає, що не заперечує проти прийняття господарським судом Одеської області рішення про встановлення права власності за Одеським будівельно –монтажним експлуатаційним управлінням №1 Одеської залізниці на об’єкти, які розташовані за адресою: Одеська область, Кілійський район, ст. Дзінілор, вул. Привокзальна, 5А.

У відзиві відповідач зазначає, що на адресу Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області надійшов лист Одеського будівельно –монтажного експлуатаційного управління №1 Одеської залізниці Міністерства транспорту та зв’язку України №986 від 07.05.2007року про надання свідоцтва про право власності на об’єкти, які розташовані за адресою: Одеська область, Кілійський район, ст. Дзінілор, вул. Привокзальна, 5А, та знаходяться на балансі Одеського будівельно –монтажного експлуатаційного управління №1.

На підставі поданих документів виконком Старотрояновської сільської ради прийняв рішення №18 від 23.05.2007року про відмову в оформленні права власності на зазначені в переліку об’єкти у зв’язку з відсутністю необхідної кількості правовстановлюючих документів і рекомендував Одеському БМЕУ №1 звернутися за оформленням права власності до суду.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до положення про Одеське будівельне–монтажне експлуатаційне управління №1 Служби-будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд Одеської залізниці, Одеське будівельне–монтажне експлуатаційне управління №1 є відокремленим структурним підрозділом Одеської залізниці, заснованим на загальнодержавній власності без права юридичної особи, яке входить до складу Служби-будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд Одеської залізниці.

07.05.2007року листом №986 Одеська залізниця в особі відокремленого структурного підрозділу залізниці –Одеського будівельно –монтажного експлуатаційного управління №1 Одеської залізниці, звернулася на адресу Старотроянівської селищної ради з проханням присвоїти адреси та оформити свідоцтво про право власності на об’єкти нерухомого майна Одеського будівельно-монтажного експлуатаційного управління №1, а саме –на комплекс нежитлових будівель, які знаходяться на балансі Одеського будівельно-монтажного експлуатаційного управління №1 Одеської залізниці та розташовані за адресою: Одеська область, ст. Дзінілор, вул. Привокзальна, 5А.

23.05.2007року Виконавчим комітетом Старотрояновською селищною радою винесене рішення №18 (а.с.60), в якому, з урахуванням непредставлення правовстановлюючих документів, що підтверджують виділення земельної ділянки під будівництво та введення будівлі в експлуатацію, Одеському будівельно –монтажному експлуатаційному управлінню №1 рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності та подальшого оформлення свідоцтв на право власності на зазначені об’єкти.

Відмова відповідача здійснити оформлення правовстановлюючих документів і змусила Міністерство транспорту та зв’язку України звернутися до господарського суду з даними позовними вимогами за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Як свідчать матеріали справи, спірні об’єкти нерухомого майна за адресою: Одеська область, ст. Дзінілор, вул. Привокзальна, 5А, тривалий час знаходяться на утриманні Одеського будівельно-монтажного експлуатаційного управління №1 та відображені у його самостійному балансі. На зазначені об’єкти ведуться інвентарні картки обліку основних засобів, вказаний структурний підрозділ Одеської залізниці за власний рахунок утримує вказане майно, здійснюючи його обслуговування та ремонт, а також сплачує амортизаційні відрахування та земельний податок.

Відповідно до розпорядження голови Кілійської районної ради народних депутатів від 26.02.1999року №6/18 Одеській залізниці у постійне користування для виробничої діяльності відведено 135,15 га землі в межах згідно з планом землекористування, про що 04.03.1999року виданий відповідний Державний акт на право постійного користування землею № ІІ-ОД 004007. В межах зазначеної земельної ділянки розташовані і спірні об"єкти нерухомості.

На замовлення Одеської залізниці комунальним підприємством „Кілійське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості” були проведені інвентаризаційні роботи та виготовлено технічний паспорт від 15.08.2007року на зазначені нерухомі об’єкти.

Враховуючи, що об’єкти спірного нерухомого майна побудовані залізницею у 1940-1941р.р. і акти введення їх в експлуатацію відсутні, відповідно до листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999р. №12/5-126, на замовлення Одеської залізниці ліцензованим підприємством - ДП "Одеський проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту" (ліцензія серія АБ№271429) виготовлений технічний висновок стану конструкцій будівель по ст. Дзінілор, відповідно до якого станом на 2008 рік будівля знаходиться у задовільному стані та пригодна до подальшої експлуатації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем 23.05.2007 року прийнято рішення №18 від про відмову в оформленні права власності на зазначені в переліку об’єкти у зв’язку з відсутністю необхідної кількості правовстановлюючих документів і рекомендував Одеському БМЕУ №1 звернутися за оформленням права власності до суду, у зв"язку з чим суд доходить висновку про правомірність звернення позивача із даними вимогами.

Згідно ст. 6 Конституції (основний закон) УРСР 1937 року, що була чинна на момент будівництва спірної споруди, землі її надра, води, ліси, заводи, фабрики, шахти, рудники, залізничний, водний і повітряний транспорт, банки, засоби зв’язку, організовані державою великі сільськогосподарського підприємства (радгоспи, машинно-тракторні станції і т.п.), а також комунальні підприємства і основний житловий фонд у містах і промислових пунктах є державною власністю, тобто всенародним добром.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що комплекс нежитлових будівель Одеського будівельно –монтажного експлуатаційного управління №1 Одеської залізниці, побудованих 1940 - 1941р.р., та розташованих за адресою: Одеська область, Кілійський район, ст. Дзінілор, вул. Привокзальна, 5А, на час їх створення належав до державної форми власності.

Указом Президії Верховної Ради України від 30.08.1991р. № 1452-XII „Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави” встановлено, що підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України, з прийняттям цього Указу переходять у державну власність України.

Положеннями ст. 3 Закону України “Про власність” від 07.02.1991р. №697-ХХІІ, який діяв в Україні з 1991року, так і приписами ст. ст. 2, 318 Цивільного кодексу України в редакції Закону України від 16.01.2003р. № 435-IV (який є чинним в нинішній час), держава визнана одним із суб'єктів права власності в Україні.

Враховуючи, що Одеське будівельно –монтажне експлуатаційне управління №1 є відокремленим структурним підрозділом Одеської залізниці заснованим на загальнодержавній власності без права юридичної особи і входять до складу Служби –будівельно–монтажних робіт і цивільних споруд Одеської залізниці, суд доходить висновку, що комплекс нежитлових будівель Одеського будівельно –монтажного експлуатаційного управління №1 Одеської залізниці, побудованих у 1940-1941р.р., що розташований за адресою: Одеська область, Кілійський район, ст. Дзінілор, вул. Привокзальна, 5А, належить до власності держави Україна, як правонаступника СРСР.

У відповідності до ст. 326 Цивільного кодексу України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Відповідно до ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України, зокрема, здійснює управління об'єктами державної власності відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України „Про управління об'єктами державної власності” від 21.09.2006 року N 185-V визначено, що управління об'єктами державної власності –це здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Відповідно до ст. 4 цього Закону суб'єктами управління об'єктами державної власності є: Кабінет Міністрів України; Фонд державного майна України; міністерства та інші органи виконавчої влади (далі - уповноважені органи управління); органи, які здійснюють управління державним майном відповідно до повноважень, визначених окремими законами; державні господарські об'єднання, державні холдингові компанії, інші державні господарські організації (далі - господарські структури); юридичні та фізичні особи, які виконують функції з управління корпоративними правами держави (далі - уповноважені особи); Національна академія наук України, галузеві академії наук.

Зазначене цілком кореспондується із ч. 2, 3 ст. 73 Господарського кодексу України, згідно з якими орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління.

Відповідно до п.п. 12 п. 4 Положення про Міністерство транспорту та зв’язку України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2006р. № 789, Міністерство транспорту та зв’язку України здійснює відповідно до законодавства функції з управління об'єктами державної власності, що належать до сфери його управління.

Як вбачається з статуту Одеської залізниці, останнє є створеним згідно зі ст. 1,4 Закону України „Про залізничний транспорт” статутним територіально-галузевим об’єднанням, заснованим на державній власності і підпорядкованим Державній адміністрації залізничного транспорту, що входить до сфери управління Міністерства транспорту та зв’язку України. Згідно п.4.1., 4.2 статуту майно Залізниці складається з основних фондів, обігових коштів, а також інших цінностей, вартість яких відображається у балансі підприємства і належать йому на правах повного господарського відання.

Всі вищенаведені приписи діючого законодавства, а також положення статуту Одеської залізниці дозволяють дійти висновку, що з метою реалізації покладених законом завдань щодо збереження та ефективного використання державного майна, суб’єктом спірних правовідносин, предметом яких є питання оформлення правовстановлюючих документів на нерухоме майно, є Міністерство транспорту та зв’язку України.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи обов’язковість дотримання суб’єктами цивільного обігу Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003р. №6/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.01.2003р. за реєстраційним №66/7387, яким встановлено, що державна реєстрація прав власності на об’єкти нерухомості є обов’язковим елементом при виникненні, зміні або припиненні права власності на нерухоме майно, а також складовою частиною цивільних правовідносин, пов’язаних з реалізацією права власності, суд зазначає, що відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів на нерухоме майно позбавляє Міністерство транспорту та зв’язку України як органу, уповноваженого Державою здійснювати функції управління державним майном, як здійснити реєстрацію права власності на спірний об’єкт на виконання приведених вище законодавчих положень, так і позбавляє даного суб’єкта цивільних правовідносин у повному обсязі здійснювати реалізацію своїх прав власника щодо володіння, користування та розпорядження цим майном.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес, зокрема, шляхом, визнання права. При цьому, згідно із ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Крім того, судом береться до уваги, що відповідач не заперечує проти визнання за державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України права власності на об’єкти нерухомого майна –комплекс нежитлових будівель Одеського будівельно –монтажного експлуатаційного управління №1 Одеської залізниці, які розташовані за адресою: Одеська область, Кілійський район, ст. Дзінілор, вул. Привокзальна 5А.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позовні вимоги Міністерства транспорту та зв’язку України про визнання права державної власності за Державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України на об’єкти нерухомого майна –комплекс нежитлових будівель Одеського будівельно –монтажного експлуатаційного управління №1 Одеської залізниці, розташованих за адресою: Одеська область, Кілійський район, ст. Дзінілор, вул. Привокзальна, 5А, а саме: будівлю вокзалу (літера „А”) –площею 215,8 кв.м.; будівлю товарної контори (літера „Б”) –площею 54,9 кв.м., будівлю багажного віділення (літера „В”) –площею 17,5 кв.м., будівлю вбиральні (літера „Г”), будівлю сараю (літера „Д”), будівлю насосної станції (літера „Е”) –площею 226,0 кв.м., є обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги заяву позивача, витрати на державне мито та ІТЗ судового процесу з відповідача не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати за державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України (м. Київ, пр-т. Перемоги, 14; ідентифікаційний код 00017584) право власності на об’єкти нерухомого майна –комплекс нежитлових будівель Одеського будівельно –монтажного експлуатаційного управління №1 Одеської залізниці, розташованих за адресою: Одеська область, Кілійський район, ст. Дзінілор, вул. Привокзальна, 5А, що складається з будівлі вокзалу (літера „А”) –площею 215,8 кв.м.; будівлі товарної контори (літера „Б”) –площею 54,9 кв.м., будівлі багажного віділення (літера „В”) –площею 17,5 кв.м., будівлі вбиральні (літера „Г”), будівлі сараю (літера „Д”), будівлі насосної станції (літера „Е”) –площею 226,0 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Головуючий суддя Щавинська Ю.М.

Суддя Желєзна С.П.

Суддя Демешин О.А.

рішення підписано 7.11.2008р.