ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.07.08 р.
Справа № 19/66

Господарський суд Донецької області
у складі головуючого судді Дучал Н.М.

При секретарі Мішиній М.О.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, за
довіреністю, ОСОБА_1

від відповідача: Суботін О.І., за
довіреністю, Карнач Г.А. -керівник

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи - ОСОБА_1, м.Дебальцеве, Донецької області

до відповідача Комунального
підприємства “Універсал”, м.Дебальцеве, Донецької області

про стягнення коштів за договором
позики № 4 від 13.11.2007 р. у сумі: 25 500,00 грн. - заборгованість, 5 304,00
грн. - проценти від суми позики, 2 295,00 грн. - пеня.

Суб'єкт підприємницької діяльності
фізична особа - ОСОБА_1 м.Дебальцеве, Донецької області звернувся до
господарського суду Донецької області з позовом до Комунального підприємства
“Універсал”, м.Дебальцеве Донецької області про стягнення коштів за договором
позики № 4 від 13.11.2007 р. у сумі:  25
500,00 грн. - заборгованість, 5 304,00 грн. - проценти від суми позики, 2
295,00 грн. -  пеня.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач послався на договір позики №4 від 13.11.2007 р., укладений між ОСОБА_1
та Комунальним підприємством “Універсал”, відповідно до якого відповідачем були
отримані грошові кошти у сумі 25 500,00 грн. строком повернення не пізніше
13.12.2007 р. зі сплатою 3% місячних за користування; невиконання відповідачем
умов повернення позики, чим порушено п. 2.2 договору позики, та наявність у
відповідача заборгованості перед позивачем в сумі: 25 500,00 грн. - борг, 5 304,00
грн. - проценти від суми позики, 2 295,00 грн. -  пеня. Посилаючись на приписи ч. 3 ст. 549,
ч.1 ст. 1048, ст.ст. 1049, 1050 Цивільного кодексу України, позивач просить суд
стягнути зазначену заборгованість з відповідача.

Відповідач, Комунальне підприємство
“Універсал” надав відзив (вх.№02-41/20829 від 24.06.08р.) відповідно до якого
повідомив про часткове визнання позову. Зазначив, що грошові кошти в сумі 25
500,00 грн., отримані за договором №4 від 13.11.2007 р., дійсно
оприбутковувались у касі КП „Універсал”. Вказана заборгованість не погашена
через скрутне становище підприємства. Відповідач погодився з сумою 2 295,00
грн. нарахованої позивачем пені на суму несплаченої позики. Проти стягнення
відсотків за користування позикою відповідач заперечив, посилаючись на те, що
ФОП ОСОБА_1 не має ліцензії на право надання фінансових послуг.

Клопотаннями від 29.07.2008 р.
сторони надали до матеріалів справи Акт звірки розрахунків від 20.07.2008 р.,
згідно якого станом на 01.06.2008 р. заборгованість відповідача становить 33
099,00 грн. ( борг - 25 500,00 грн., проценти - 5 304,00 грн., пеня - 2 295,00
грн.).

В позовній заяві позивачем
зазначено, що загальна сума заборгованості становить  32 599,00 грн., та складається з 25 500,00
грн. боргу, 5 304,00 грн. процентів, 2295,00 грн. пені.  Однак арифметично вказані суми дають
результат - 33 099,00 грн.

Отже, загальна сума позову
становить - 33 099,00 грн.

Позивач погодився з допущенням
помилки при написанні позову, та просив вважати вірними суми 25 500,00 грн. боргу,
5 304,00 грн. процентів, 2295,00 грн. пені.

Розгляд справи  відкладався.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4
частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність
усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення
доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.4-2 Господарського
процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється
на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно ст.4-3 Господарського
процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється
на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Стаття 33 Господарського
процесуального кодексу України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши в засіданні пояснення представників сторін, Господарським судом,

В с т а н о в
л е н о.

13.11.2007 року між ОСОБА_1
(Позикодавцем) та Комунальним підприємством “Універсал” (Позичальником)
укладено договір позики №4, згідно п. 1.1 якого позикодавець передає у
власність, а позичальник приймає грошові кошти у розмірі 25 500,00 грн., які
зобов`язується повернути позикодавцю у строк та на умовах, передбачених цим
договором.

За користування позикою позичальник
сплачує позикодавцю відсотки за весь час користування позикою з розрахунку 3%
місячних  процентів (п. 1.2 договору).

Згідно п. 2.2 договору, позичальник
зобов`язується повернути суму позики не пізніше “13” грудня 2007 року.

Повернення позики буде здійснюватися
в наступному порядку: до 13 грудня 2007 р. - 25 500,00 грн.

Позика буде вважатися повернутою з
моменту передачі суми позики позикодавцю (п. 2.4 договору).

Сплата відсотків здійснюється
позичальником в строки, передбачені для повернення позики (п. 2.5 договору)

За неналежне виконання або
невиконання своїх зобов`язань по цьому договору сторони несуть відповідальність
у відповідності з діючим законодавством (сплачується 0,5% за кожний календарний
день прострочення на залишок суми позики) (п. 3.1 договору).

Факт оприбутковування відповідачем
позики підтверджується Квитанцією № 2 від 13.11.2007 р. на суму 25 500,00 грн.,
випискою банку за 13.11.2007 р. Відповідач підтвердив отримання та
оприбутковування вказаної суми в касі підприємства.

Позивач наполягає, що відповідач у
строки, встановлені договором позики  № 4
від 13.11.2007 р., прийняті на себе зобов'язання за договором позики не
виконав, в результаті чого, станом на 01.06.2008 р. заборгованість відповідача
перед позивачем становить  25 500,00 грн.
-  основний борг, 5 304,00 грн. -
проценти за користування позикою, 2 295,00 грн. - пеня, яка вимагається
позивачем до стягнення.

Відповідач не надав доказів
повернення позики та сплати відсотків, про що повідомив у відзиві на позов.

Вимоги позивача є обґрунтованими та
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 Цивільного
Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,
що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За умовами ст. 599 Цивільного
кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним
чином.

Наданий до справи договір № 4 від
13.11.2007 р. є договором позики

До договору позики слід
застосовувати приписи глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного
Кодексу України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів
(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір
позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених
родовими ознаками.

Договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках,
коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 Цивільного
кодексу України).

Згідно ст.1048 Цивільного кодексу
України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від
суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений
розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки
Національного банку України.

Приписами ст. 1049 Цивільного
кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання
позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової
суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідачем не надано до
матеріалів справи доказів повернення позики у сумі 25 500,00 грн. та
відсотків  в сумі 5 304,00 грн.

Неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань за договором позики №4 від 13.11.07р. призвело до порушення
п.п. 1.2, 2.2 договору, у зв`язку з чим позивач, на підставі п. 3.1 договору,
має право вимагати сплату неустойки.

Згідно п. 3.1. договору, за
неналежне виконання або не виконання своїх зобов`язань по цьому договору
сторони несуть відповідальність у відповідності з діючим законодавством
(сплачується 0,5% за кожний календарний день прострочення на залишок суми
позики).

Позивач, з посиланням на ст. 549
Цивільного кодексу України,  вимагає
стягнення з відповідача пені в розмірі 0,5% за кожний календарний день
прострочення на залишок суми позики, в сумі 2 295,00  грн.

За умовами ст.546 ЦК України, виконання
зобов'язання  може  забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Відповідно до ст.548 ЦК України,
виконання  зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен  передати  кредиторові
у  разі  порушення боржником зобов'язання ( ст. 549 ЦК
України).

Пенею
є  неустойка,  що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно  виконаного  грошового
зобов'язання  за  кожен
день прострочення виконання.

Право
на  неустойку  виникає
незалежно  від  наявності у кредитора збитків, завданих
невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання ( ст. 550 ЦК України).

Предметом неустойки  може
бути  грошова  сума,
рухоме  і нерухоме майно.  Якщо
предметом  неустойки  є
грошова  сума,  її
розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства ( ст.
551 ЦК Укаїни).

Отже, нарахування пені є  обґрунтованим, з чим також погоджується і
відповідач.

Судом не приймаються до уваги
заперечення відповідача в частині стягнення відсотків за користування позикою,
з огляду на умови п. 1.2. договору позики №4 від 13.11.2007 р. (п. 1.2
договору) та  приписи ст. ст.1046-1048
Цивільного кодексу України.

Як зазначалось відповідач
визнав  наявність боргу за договором №4
від 13.11.2007 р. у сумі  25 500,00 грн.
та обґрунтованість нарахування пені у сумі 2 295,00 грн.

Актом звірки розрахунків від
20.07.2008 р., сторони погодили, що
станом на 01.06.2008 р. заборгованість відповідача становить 33 099,00
грн. ( борг - 25 500,00 грн., проценти - 5 304,00 грн., пеня - 2 295,00 грн.).

Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або
частково.

У разі визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних
законом інтересів інших осіб (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, суд вважає,
що визнання відповідачем позову може бути прийнятим.

Враховуючи вищевикладене, вимоги
позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики № 4 від
13.11.2007 р. у сумі:  25 500,00 грн. -
борг,             5 304,00 грн. -
проценти за користування позикою, 2 295,00 грн. - пеня, є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст.49
Господарського процесуального Кодексу України, суд покладає на відповідача.

В зв”язку з неточністю визначення
позивачем ціни позову, недоплачене державне мито в сумі 4 ,99 грн. підлягає
стягненню з відповідача на користь державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 43,
44, 46, 49, 77, 78, 82, 84, 85 Господарського процесуального Кодексу України,
Господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позовні вимоги
Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи - ОСОБА_1, м. Дебальцеве
Донецької області до Комунального підприємства “Універсал” м.Дебальцеве
Донецької області про стягнення заборгованості за договором позики № 4 від
13.11.2007 р. в сумі 25 500,00 грн. боргу, 5 304,00 грн. процентів за
користування, 2 295,00 грн. пені.

Стягнути з Комунального
підприємства “Універсал” м.Дебальцеве Донецької області  на користь Суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи - ОСОБА_1 м.Дебальцеве 25 500,00 грн. боргу, 5 304,00
грн. процентів за користування, 2 295,00 грн. пені,  326,00 грн. витрат по сплаті державного мита,
118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Стягнути з Комунального
підприємства “Універсал” м.Дебальцеве Донецької області в доход Державного
бюджету України 4,99 грн. державного мита.

Видати накази після набрання
рішенням суду законної сили.

За погодженням сторін в судовому
засіданні 29.07.2008 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повний текст рішення виготовлений
та підписаний 30.07.2008 р.

Суддя

Надруковано
3 екземпляри:

1
- позивачу;

1
- відповідачу;

1
- у справу.