ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2008 р.

№ Д1-15

Вищий господарський суд України в складі колегії

суддів:

Грейц К.В. –головуючого,

Бакуліної С.В.,

Глос О.І.,

розглянувши касаційну скаргу

Дніпропетровської міської ради

на постанову

від 10.07.2008

Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі господарського суду Дніпропетровської області № Д1-15

за позовом

Прокурора м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі

1. Дніпропетровської міської ради

2. Представництва ФДМ України в

м. Дніпропетровську

до

1. ТОВ "Виробнича фірма "Дніпронафта"

2. Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради

про

визнання недійсним рішення, договору купівлі-продажу та свідоцтва про власність

за участю представників:

- позивачів

не з’явились

- відповідача-1

- відповідача-2

- прокуратури

Сидорової М.С.

Непоради С.А.

Савицької О.В.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2008 у справі № Д1-15 (суддя Дубінін І.Ю.), залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.07.2008 (колегія суддів у складі головуючого судді Євстигнеєва О.С., суддів Лотоцької Л.О., Бахмат Р.М.), скасовані заходи забезпечення позову, які були застосовані у вигляді заборони відчуження нежитлового приміщення ухвалою арбітражного суду Дніпропетровської області від 25.03.1998 у справі № Д1-15 за позовом Прокурора м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради та Представництва ФДМ України в м. Дніпропетровську до ТОВ "Виробнича фірма "Дніпронафта" та Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання недійсним рішення, договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та свідоцтва про власність.

Дніпропетровська міська рада, не погоджуючись з зазначеними судовими актами, в поданій до Вищого господарського суду України касаційній скарзі просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.08 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.07.2008 у справі № Д1-15 та відмовити ТОВ "Виробнича фірма "Дніпронафта" в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи.

Зокрема, скаржник вважає, що справу розглянуто за його відсутності, чим порушені його права на спірне приміщення як власника комунального майна територіальної громади м. Дніпропетровська

Згідно розпорядження в.о. голови судової палати Вищого господарського суду України від 25.09.2008 № 02-12.2/367 розгляд касаційної скарги у справі здійснюється в постійному складі колегії суддів: головуючого судді Грейц К.В., суддів Бакуліної С.В., Глос О.І.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін і прокуратури, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою арбітражного суду Дніпропетровської області від 25.03.1998 за ініціативою суду були вжиті заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження нежитлового приміщення площею 76,5кв.м по вул. Харківській, 2-А-6 у м. Дніпропетровську.

Рішенням арбітражного суду Дніпропетровської області від 16-17.04.1998 позовні вимоги задоволені, визнані недійсними рішення Дніпропетровської міської ради від 09.08.1996 № 1112 "Про продаж приміщення будинку по вул. Харківській, 2А –6 Виробничій фірмі "Дніпронафта ЛТД", договір від 21.08.1996 № 405/н купівлі-продажу цього приміщення, укладений між Представництвом Фонду держмайна в м. Дніпропетровську та ТОВ "Виробнича фірма "Дніпронафта", та свідоцтво про власність № 929 від 03.09.1996, видане Представництвом Фонду держмайна в м. Дніпропетровську ТОВ "Виробнича фірма "Дніпронафта".

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2008, залишеною без змін постановою суду апеляційної інстанцій, скасовані вжиті заходи забезпечення позову з огляду, що на даний час ці заходи не відповідають меті забезпечення позову, повністю задоволеного рішенням суду від 16-17.04.1998, що виключає необхідність подальшого існування заборони на відчуження нерухомого майна, яке було предметом судового спору.

Відповідно до ст. 66 ГПК України забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання такого рішення.

Згідно п.10 Постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 № 9 заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи.

Питання про скасування забезпечення позову згідно зі ст. 68 ГПК України вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

Отже, скасування забезпечення позову відбувається після завершення розгляду справи і коли потреба у забезпеченні позову відпала.

Разом з тим, оскільки рішення у справі про визнання недійсними актів і договорів, за умови відсутності вимоги про застосування наслідків їх недійсності і повернення сторін у первісний стан, не потребує будь-яких виконавчих дій, то вжиття або невжиття заходів забезпечення позову у такій справі не впливає на стадію виконання судового рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що застосована ухвалою арбітражного суду Дніпропетровської області від 25.03.1998 заборона на відчуження нежитлового приміщення не була спрямована до відповідача і не поширена на певне коло інших осіб - конкретних суб’єктів, отже, існування такої заборони може перешкоджати і скаржникові щодо здійснення ним правомочностей власника комунального майна територіальної громади м. Дніпропетровська.

Щодо посилань скаржника на розгляд справи за його відсутності, чим, на його думку, порушені його права на спірне приміщення як власника комунального майна територіальної громади м. Дніпропетровська, колегія суддів зазначає, що дана справа була розглянута по суті з винесенням рішення в 1998 році, а процедура скасування заходів забезпечення позову, яка не передбачає вирішення будь-яких питань щодо предмету спору, в т.ч. приналежності і форми власності спірного майна, відбувається винятково з ініціативи суду і лише після завершення розгляду справи, отже, виклик сторін для вчинення цієї процесуальної дії законом не вимагається.

За таких обставин, судова колегія вважає, що під час прийняття оскаржуваної постанови у справі суд апеляційної інстанції не припустився порушення або неправильного застосування норм чинного процесуального законодавства, а, отже, підстави для її скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.07.2008 у справі господарського суду Дніпропетровської області № Д1-15 залишити без змін.

Касаційну скаргу Дніпропетровської міської ради залишити без задоволення.

Головуючий суддя                               К.В.Грейц

Судді           С.В.Бакуліна

О.І.Глос