ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" жовтня 2008 р.

Справа № 14/4825

За позовом прокурора Дунаєвецького району і інтересах держави в особі Дунаєвецької районної державної адміністрації м. Дунаївці

до Фермерського господарства „Злагода” с. Іванківці Дунаєвецького району

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки

Суддя Гладюк Ю.В.

за участю представників сторін:

Позивача : Миронюк Н.В - представник за довіреністю № 2001-08/2008 від 20.10.2008р.

Відповідача : Шептинський А.М.- голова фермерського господарства

За участю: Котик І.О.- прокурор відділу прокуратури Хмельницької області.

Суть спору: Прокурор в інтересах позивача просить зобов’язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 10,16 га із земель запасу Іванковецької сільської ради.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні подав клопотання про збільшення позовних вимог, в якому просить стягнути з відповідача на користь держави в особі Дунаєвецької районної державної адміністрації 9 180,69 грн. шкоди запаяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

Оцінюючи подане клопотання, суд виходить з того, що воно є по суті клопотанням про одночасну зміну і предмету і підстави позову, що породжує новий позов та недопустимо Господарським процесуальним кодексом України. За таких обставин в поданому клопотанні судом відмовлено.

Враховуючи відхилення клопотання повноважний представник позивача та прокурор підтримують попередні позовні вимоги та просять зобов’язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку.

Обгрунтовуючи позовні вимоги посилаються на те, що проведеною прокуратурою Дунаєвецького району перевіркою встановлено, що відповідач самовільно зайняв та використовує без документів, що посвідчують право власності чи право користування, земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 10,16 га із земель запасу Іванковецької сільської ради, яка знаходиться за межами населеного пункту.

Статтею 125 Земельного Кодексу України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документи, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно ст. 1 Закону України „Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельних ділянок - будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Відповідно до ст.212 Земельного Кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб,

які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Таким чином, вважають, що має місце самовільне зайняття земельної ділянки та просять позов задовольнити.

Повноважний представник відповідача проти позову заперечує, доводить, що прокурор безпідставно звертається з позовом до суду оскільки порушення земельного законодавства якими він обгрунтовує позов мали місце в 2007 році і усунуті відповідачем теж в 2007 році. Повторно спірну земельну ділянку відповідач не займав, а тому у прокурора не було будь-яких правових підстав звертатись з даним позовом.

Вирішуючи позов по суті заявлених вимог судом враховується те, що в силу ст.ст. 1, 2 Господарського процесуального кодексу України підставою для звернення з позовом до суду є наявність порушеного права. Крім того в силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи доводи відповідача судом було зобов'язано прокурора та позивача надати суду докази зайняття відповідачем спірної земельної ділянки на час звернення з позовом до суду. Проте, а ні позивач, а ні прокурор таких доказів суду не надали.

За таких обставин суд виходить з того, що позов подано безпідставно, і тому задоволенню він не підлягає.

Керуючись ст. ст. 44,49,82,84 Господарського процесуального кодексу України

в и р і ш и в :

В позові відмовити.

Суддя