ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2008 р.

№
12/199

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

головуючого
судді

Добролюбової
Т.В.,

суддів

Дроботової  Т.Б.,

Швеця
В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

ОСОБА_1

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду
від 13 березня 2008 року

у
справі

№
12/199

господарського
суду

Закарпатської
області

за
позовом

ОСОБА_1

до

Кушницького
закритого акціонерного торгового товариства

прочасткове скасування рішень та
зобов'язання до укладення договору купівлі-продажу

Згідно
з Розпорядженням Вищого господарського суду України                          № 2-12.2/219 від 25
червня 2008 року у зв'язку з відпусткою судді Гоголь Т.Г. для розгляду справи №
12/199 сформовано колегію суддів у складі: Добролюбової Т.В. (головуючого),
Дроботової Т.Б., Швеця В.О.

за участю представників сторін від:

позивача:
не з'явилися,
належним чином повідомлені про час та місце розгляду касаційної скарги;

відповідача:  ОСОБА_2
(голова правління),

ВСТАНОВИВ:

У
вересні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Закарпатської
області з позовом (з урахуванням уточнень) до Кушницького закритого
акціонерного торгового товариства про визнання протиправним і скасування
рішення спільного засідання правління, спостережної ради та ревізійної комісії,
оформленого протоколом від 23.09.05 і рішення загальних зборів акціонерів від
06.05.06  в частині відмови ОСОБА_1 у
продажу приміщення-складу № 2, зобов'язання відповідача укласти з ОСОБА_1
договір купівлі-продажу приміщення складу № 2, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішенням
Господарського суду Закарпатської області від 12 листопада 2007 року (суддя
Тисянчин В.М.) позовні вимоги задоволено. Приймаючи рішення у справі, суд
вказав, що оскаржувані рішення відповідача від 23.09.05 і 06.05.06 не
відповідають вимогам закону, оскільки прийняті з порушенням порядку скликання
загальних зборів та вирішували питання, які не включені до порядку
денного.  Крім того, суд зазначив, що
вказані рішення є такими, що порушують майнові права та охоронювані законом
інтереси позивача, у зв'язку з чим є протиправними та підлягають скасуванню.
При цьому, господарський суд керувався приписами статей 41, 43, 46, 47, 49
Закону України  "Про господарські
товариства".

Постановою
Львівського апеляційного господарського суду від 13 березня 2008 року (колегією
суддів у складі: Р.Марко - головуючого, С. Бойко, Т. Бонд) апеляційну скаргу
Кушницького закритого акціонерного торгового товариства задоволено, рішення
Господарського суду Закарпатської області від 12.11.07 скасовано, прийнято нове
рішення, яким відмовлено в задоволенні позову.

Постанова
обґрунтована посиланнями на статті 317, 658 ЦК України, вказуючи на те, що
виключно власник - Кушницьке закрите акціонерне торгове товариство приймає
рішення щодо розпорядження належним йому майном, зокрема, про його продаж.
Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд застосував також приписи
статей 33, 34 ГПК України, в силу яких дійшов до висновку про безпідставність
заявлених позивачем вимог.

Не
погоджуючись з прийнятою судом апеляційної інстанції постановою від 13.03.08,
ОСОБА_1 звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою,
в якій просить її скасувати, а рішення Господарського суду Закарпатської
області від 12.11.07 залишити в силі. Подана касаційна скарга вмотивована
доводами щодо порушення апеляційним судом приписів статей 43, 101 ГПК України,
оскільки суд прийняв рішення без належної оцінки всіх наявних у матеріалах
справи доказів. Крім того, скаржник зазначив, що судом невірно застосовано
положення статей 317, 658 ЦК України.

Заслухавши
суддю-доповідача Швеця В.О., представника відповідача, розглянувши та
обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування
господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як
встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, на загальних зборах
акціонерів Кушницького ЗАТТ, які відбулися 06 травня 2005 року прийнято рішення
про продаж основних засобів товариства
(а. с. 37- 40).

Вказуючи
про своє переважне право на викуп основних засобів товариства в силу
зазначеного вище рішення загальних зборів, позивач неодноразово звертався до
Кушницького ЗАТТ  із вимогою укласти
договір купівлі-продажу приміщення складу № 2, що знаходиться за адресою:
Закарпатська область, АДРЕСА_1. Проте, 23 вересня 2005 року спільним засіданням
правління, спостережної ради та ревізійної комісії прийнято рішення, яким
відмовлено ОСОБА_1 у продажі вказаного приміщення (а.с.41-43).

Крім
того, судами встановлено, що питання продажу основних засобів товариства
вирішувалося також загальними зборами Кушницького ЗАТТ                 06 травня 2006 року, за
результатами якого прийнято рішення, яким вирішено не відчужувати приміщення
складу № 2, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, АДРЕСА_1,
зазначаючи про   необхідність перенесення
до нього адміністративного корпусу товариства (а.с. 60-65).

Судом
апеляційної інстанції встановлено, що доводи позивача в частині порушення її
першочергового права на викуп спірного приміщення шляхом відмови відповідача
від укладення договору купівлі-продажу є безпідставними, виходячи з наступного.

Рішенням
загальних зборів акціонерів від 06.05.05, на яке посилається позивач як на
підставу виникнення у неї першочергового права на викуп приміщення,
вирішувалося питання виключно щодо продажу основних засобів товариства, питання
стосовно порядку такого продажу, а також визначення кола осіб, яким належить
першочергове право на викуп такого майна - на розгляд даних загальних зборів не
вносилися.

В
силу статей 317, 658 Цивільного кодексу України, зміст права власності полягає
в тому, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження
своїм майном. При цьому, право продажу товару (майна) належить саме власникові.
В силу зазначеного, суд дійшов до висновку, що Кушницьке ЗАТТ як власник
спірного майна наділений правом самостійно приймати рішення щодо розпорядження
належного йому на праві власності майна, а тому не може бути зобов'язаний
укладати будь-які договори.

Не
знайшли свого підтвердження також доводи скаржника щодо порушення відповідачем
порядку проведення загальних зборів від 06.05.06, посилаючись на те, що останні
проведено без її участі, не повідомленої належним чином про час та місце
проведення загальних зборів, а також
вирішення під п'ятим номером питання про розгляд заяв акціонерів
ОСОБА_3,  ОСОБА_4 і ОСОБА_5 щодо продажу
приміщення складу № 2, що знаходиться за адресою: Закарпатська область,
АДРЕСА_1, не включеного до порядку денного загальних зборів. Апеляційним судом
встановлено факт належного повідомлення позивача про час та місце проведення
загальних зборів акціонерів, зазначаючи про наявний в матеріалах справи реєстр
записів поштових переказів та рекомендованих поштових відправлень Кушницького
вузла зв'язку від  04.05.06 та на журнал
реєстрації акціонерів, які брали участь у загальних зборах від 06.05.06, а
також те, що під п'ятим номером на загальних зборах від 06.05.06 розглядалося
питання продажу основних засобів, конкретні заяви акціонерів не розглядалися,
до того ж на яких прийнято рішення не відчужувати спірне приміщення складу № 2,
зважаючи на необхідність перенесення до нього адміністративного корпусу
товариства. Наведеним спростовано посилання позивача щодо порушення порядку
проведення загальних зборів акціонерів Кушницьке ЗАТТ від 06.05.06.

Безумовною
підставою для визнання недійсним рішень загальних зборів в силу прямої вказівки
закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для
проведення загальних зборів чи прийняття рішення       (ст. ст. 41-42, 59-60 Закону України
"Про господарські товариства"); прийняття загальними зборами рішень з
питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (ч.4 ст. 43
Закону України "Про господарські товариства"); прийняття загальними
зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо недотримана
процедура надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації (ст. ст. 40, 45
Закону України "Про господарські товариства").

Враховуючи
викладене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками
апеляційного суду, що відсутність в даному випадку підстав для визнання
недійсним рішення загальних зборів, передбачених Законом України "Про
господарські товариства" є підставою для відмови у задоволенні заявленого
ОСОБА_1 позову.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України вважає, що приймаючи постанову, суд
вірно застосував норми матеріального та процесуального права і обґрунтовано
відмовив позивачеві в задоволенні позовних вимог.

Щодо
інших доводів касаційної скарги, то вони не спростовують вказаного висновку
суду, та пов'язані з переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень
касаційної інстанції.

Відповідно
до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України
касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду
чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково
перевіряти їх.

Враховуючи
вищенаведене, судова колегія Вищого господарського суду України вважає, що
оскаржувана постанова Львівського апеляційного господарського суду є законною
та обґрунтованою, а тому не вбачається підстав для її зміни чи скасування.

На
підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, 1119  Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а

постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 13 березня 2008 року - без
змін.

Справу
№ 12/199 скерувати до Господарського суду Закарпатської області.

Головуючий
суддя
Т. Добролюбова

Судді

Т.Дроботова

В. Швець