ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2008 р.

№ 249/2б-2004/14

Судова колегія Вищого господарського суду України у складі :

Полякова Б.М., –головуючого (доповідач у справі),

Панової І.Ю.

Продаєвич Л.В.

розглянувши

касаційну скаргу

Приватного сільськогосподарського підприємства "Наталка", с. Лубянка Бородянського р-ну Київської області

на постанову

від 22.07.2008 р. Київського міжобласного апеляційного господарського суду

у справі

№249/2б-2004/14 господарського суду Київської області

за заявою

АКБ "Інтерконтинентбанк", м. Київ

до

Приватного сільськогосподарського підприємства "Наталка", с. Лубянка Бородянського р-ну Київської області

про

банкрутство

арбітражний керуючий

Горбач С.Ф.

в судовому засіданні взяли участь представники:

ініціюючого кредитора

Донаурова В.Ю., довір.

та розпорядник майна

Горбач С.Ф.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду Київської області знаходиться справа №249/2б-2004/14 про банкрутство Приватного сільськогосподарського підприємства "Наталка" (далі –ПСП "Наталка").

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.02.2008 р. (суддя Короткевич О.Є.) за результатами попереднього засідання затверджено реєстр вимог кредиторів, до якого включено, зокрема, заборгованість по заробітній платі перед працівниками боржника на суму 71 912,00 грн.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 22.07.2008 р. (судді: Тарасенко К.В. –головуючий, Ільєнок Т.В., Шкурдова Л.М.) апеляційну скаргу ПСП "Наталка" задоволено частково, ухвалу господарського суду Київської області від 26.02.2008 р. скасовано в частині визнання заборгованості по заробітній платі перед працівниками боржника у розмірі 71 912,00 грн. та в цій частині прийнято нове рішення, яким визнано заборгованість по заробітній платі перед працівниками боржника у розмірі 99 598,12 грн., а в іншій частині ухвалу залишено без змін.

Не погоджуючись з такою постановою, боржник у справі –ПСП "Наталка" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить внести зміни до постанови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 22.07.2008 р. в частині суми заборгованості по заробітній платі, визнавши таку заборгованість перед працівниками персоніфіковано, тобто щодо кожного працівника окремо.

В обґрунтування вимог касаційної скарги її заявник посилається на порушення судом апеляційної інстанції ч. 2 ст. 15 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі –Закон про банкрутство), яка передбачає, що в реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора.

На думку заявника касаційної скарги, крім абсолютної цифри необхідно вказати ще й суму заборгованості перед кожним працівником.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, визнаючи заборгованість по заробітній платі перед працівниками боржника на суму 71 912,00 грн., суд першої інстанції керувався даними щодо такої заборгованості, які вказані в реєстрі вимог кредиторів, наданому суду розпорядником майна боржника.

Однак, вказана заборгованість по заробітній платі перед працівниками боржника була визначена без урахування її індексації у порядку, встановленому чинним законодавством.

У зв'язку з чим, на підставі ст. 34 Закону України "Про оплату праці", ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. N 1078, ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", п. 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. N 159, п. 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 р. N 1427, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заборгованість по заробітній платі перед працівниками боржника підлягає визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів у розмірі 99 598,12 грн.

Твердження заявника касаційної скарги про те, що у випадку включення заборгованості по заробітній платі до реєстру вимог кредиторів необхідно вказувати суму по кожному працівнику окремо, не може бути визнано колегією суддів обґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону про банкрутство реєстр вимог кредиторів повинен включати усі визнані судом вимоги кредиторів.

У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями чи зобов'язаннями щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів), черговість задоволення кожної вимоги, окремо розмір неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону про банкрутство кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати мають право подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Положеннями ч. 6 вказаної статті передбачено, що розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру відомості про вимоги щодо виплати заробітної плати згідно із заявами таких кредиторів та даними обліку боржника.

Наведені норми свідчить про те, що кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати не зобов'язані, а тільки вправі заявити свої вимоги у встановлений Законом про банкрутство строк.

Тим самим вказані кредитори виявляють самостійно бажання бути учасниками справи про банкрутство та, відповідно, набувають статусу конкурсного кредитора.

Водночас, у разі незвернення кредиторів за вимогами щодо виплати заробітної плати в установленому порядку до суду з заявою про визнання таких вимог до боржника, їхні вимоги включаються розпорядником майна боржника окремо до реєстру вимог кредиторів згідно з даними облі ку боржника.

Втім, у цьому випадку до реєстру вимог кредиторів підлягають включенню не вимоги певних кредиторів, а вимоги щодо заробітної плати загалом, без зазначення конкретних фізичних осіб.

Тобто, суд включає такі вимоги до реєстру вимог кредиторів знеособлено.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у випадку, якщо працівник (колишній працівник) боржника стає кредитором у справі про банкрутство останнього, то у нього з'являються не тільки права, але й обов'язки. Зокрема, обов'язок щодо оплати послуг арбітражного керуючого, обов'язок щодо здійснення публікації відповідного оголошення в офіційному друкованому органі.

На підставі наведеного доводи касаційної скарги боржника не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

За таких обставин справи оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін, як законна та обґрунтована.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 1, 14, 15 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Наталка" залишити без задоволення.

2.          Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 22.07.2008 р. у справі №249/2б-2004/14 залишити без змін.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді                                                    І.Ю. Панова

Л.В. Продаєвич