КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

09.10.08 р.                                                                                          № 8/182-08

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Федорчук Р. В (доповідач по справі),

суддів:

Лобань О.І.

Ткаченка Б.О.

секретар судового засідання: Єрмак Л.В.

за участю представників сторін: відповідно до протоколу судового засідання від 09.10.2008 року.

розглянувши апеляційну скаргу Квартирно –експлуатаційного відділу міста Біла Церква на рішення господарського суду Київської області від 21.05.2008 року

у справі № 8/182-08 (суддя Чорна Л.В.)

за позовом           акціонерного товариства «Снайпер», м. Біла Церква

до            Квартирно –експлуатаційного відділу міста Біла Церква, м. Біла Церква

третя особа: Білоцерківська міська рада, м. Біла Церква

про                     визнання права користування земельною ділянкою.

в с т а н о в и в :

Акціонерне товариство «Снайпер»звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до Квартирно –експлуатаційного відділу міста Біла Церква та за участю третьої особи –Білоцерківської міської ради про визнання права користування земельною ділянкою (а.с. 2 –4).

21.05.2008 року до господарського суду Київської області позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 71).

Господарський суд Київської області з урахуванням уточнених позовних вимог 21.05.2008 року прийняв рішення по справі № 8/182-08 яким позовні вимоги акціонерного товариства «Снайпер»задовольнив (а.с. 88 –91).

Не погодившись із рішенням господарського суду Київської області відповідач подав апеляційну скаргу в якій просив рішення господарського суду Київської області від 21.05.2008 року по справі № 8/182-08 скасувати та прийняти нове рішення яким закрити провадження у справі (а.с. 99 –101).

Позивач заперечує проти апеляційної скарги з мотивів викладених у відзиві від 25.09.2008 року, вважає її необґрунтованою, а оскаржене рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим (а.с. 122 –124).

В обґрунтування вимог, викладених в апеляційній скарзі, скаржник посилався на те, що при винесенні оскаржуваного рішення місцевий господарський суд не в повному обсязі з’ясував усі обставини, що мають значення для справи та зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, неправильно застосувавши норми матеріального права, у зв’язку з чим останнє підлягає скасуванню з підстав, викладених у тексті скарги.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 02.09.2008 року, відповідно до ст. 98 ГПК України, апеляційна скарга була прийнята до провадження та призначена до розгляду в судовому засіданні за участю повноважних представників сторін (а.с. 93 –94).

Колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду заслухавши пояснення учасників судового засідання 09.10.2008 року оголосила вступну та резолютивну частини Постанови.

Відповідно до ст. 101 ГПК України Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заслухавши пояснення учасників судового засідання, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм матеріального та процесуального права, при винесені оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Київської області від 21.05.2008 року таким, що має бути залишено без змін виходячи з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом Київської області між державною акціонерною компанією «Національна мережа аукціонних центрів»та фізичною особою –підприємцем Решетухою Надією Вікторівною укладено договір купівлі –продажу від 23.03.2006 року реєстраційний номер № 754 (а.с. 34 –37).

За умовами даного договору Решетуха Н.В. придбала комплекс, нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Січневого прориву, 88.

12.05.2006 року акціонерне товариство «Снайпер»за договором купівлі –продажу придбало у фізичної особи –підприємця Решетухи Н.В. нежитлові будівлі під літерами «В», площею 2 335, 3 м2 і «Г», площею 1 748, 2 м2, що знаходяться за адресою Київська обл., м. Біла Церква, вул. Січневого прориву, 88 (а.с. 30).

Матеріалами справи також підтверджується, що між АТ «Снайпер»та суміжними землекористувачами було підписано акт про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки (а.с. 48 –49).

Зазначений акт був підписаний і відповідачем по справі. В акті зазначено, що претензій при встановленні зовнішньої межі не заявлено, межі погоджені і не викликають спірних питань.

Відповідно до ч. 2. ст. 191 ЦК України, до складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

Спірна земельна ділянка, на якій знаходиться нерухоме майно, придбане позивачем, згідно акту на право користування землею від 04.01.1976р. відноситься до складу земель, наданих у постійне користування Білоцерківському квартирно-експлуатаційному відділу, (а.с.68-70,83)

Відповідно до ч. 2 ст. 377 ЦК України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідач в своїй апеляційній скарзі посилається на доручення Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 4889/3/1-07 яким Міністерству оборони України доручено зупинити операції з реалізації та передачі земель оборони (у тому числі під об'єкти нерухомості) до прийняття окремого рішення.

Колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду враховує, що на час укладення договорів купівлі - продажу нерухомого майна від 23.03.2006 року та від 12.05.2006 року, розташованого на спірній земельній ділянці, зазначеного доручення від 31.01.2007 року № 4889/3/1-07 не існувало.

В той же час, за змістом ст.4 ЦК України, актами цивільного законодавства, які регулюють цивільні відносини є Конституція України, яка становить основу цивільного законодавства, Цивільний кодекс України як основний акт цивільного законодавства, акти Президента України, у випадках, встановлених Конституцією України.

Що стосується нормативно-правових актів, які приймаються КМ України, то вказана норма до актів цивільного законодавства відносить виключно постанови Кабінету Міністрів України, у випадках, коли вони не суперечать положенням ЦК України чи інших законів.

Зазначене свідчить про необґрунтованість посилань апелянта на доручення Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 4889/3/1-07 та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Також колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду, звертає увагу на лист Квартирно експлуатаційного відділу м. Біла Церква Міністерства оборони України № 2/457 (а.с. 43), з якого вбачається, що земельна ділянка площею 10, 3128 га на території військового містечка № 74 в м. Біла Церква, вивільнилася, у зв'язку з реалізацією будівель розформованої військової частини А -1757 як цілісного майнового комплексу. Таким чином, військова частина А - 1757 припинила свою діяльність та користування спірною земельною ділянкою до укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна.

Враховуючи вкладене, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у позивача були всі підстави для придбання спірного майна за договором купівлі - продажу від 12.05.2006 року та користуванням ним.

Згідно п. З Роз'яснення Вищого Арбітражного Суду України від 27.06.2001 року N 02-5/743 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом права власності на землю і землекористування»обов'язок рад відвести земельну ділянку у власність або у користування необхідно відрізняти від їх обов'язку оформити право на земельну ділянку, якщо воно виникло у зв'язку з переходом права на будівлю і споруду, приватизацією об'єктів незавершеного будівництва або внаслідок укладення передбачених законом цивільно-правових угод (міна, дарування, купівля і продаж), а також коли земельну ділянку було надано підприємству чи організації до введення в дію Земельного кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що акціонерне товариство «Снайпер»зверталося до державного департаменту надлишкового майна та земель Міністерства оборони України та головного КЕУ Міністерства оборони України щодо надання підтвердження переходу права користування земельною ділянкою в порядку ст. 120 ЗК України (а.с. 39, 41).

Проте акціонерному товариству «Снайпер»листом № 270/4/155 від 18.02.2008 року було відмовлено в підтвердженні переходу права користування земельною ділянкою з посиланням на п. З доручення КМУ № 4889/3/1-07 від 31.01.2007 року (а.с. 44).

Відповідно до п. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Таким чином, продаючи об'єкт нерухомості через аукціонний центр 23.03.2006 року (а.с. 34 - 36) відповідач фактично відмовився від спірної земельної ділянки, що також підтверджується як фактичним користуванням спірною земельною ділянкою позивачем так здійснення позивачем плати за землю (а.с. 80 -82).

Відповідно до ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою в тому числі є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою, припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасника судового процесу.

З огляду на наведене та на переконання колегії суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду, представником відповідача не обґрунтовано наявними в матеріалах справи доказами, тих обставин, які б могли бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи зазначене, колегія судів Київського міжобласного апеляційного господарського суду приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином досліджено обставини справи та надано відповідну правову оцінку, рішення господарського суду Київської області від 21.05.2008 року по справі № 8/182-08 відповідає фактичним обставинам справи та не суперечить чинному законодавству України, а відтак відсутні передбачені законом підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 43, 99, 101 –103, 105 Господарсько процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Квартирно –експлуатаційного відділу міста Біла Церква на рішення господарського суду Київської області від 21.05.2008 року у справі № 8/182-08 залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Київської області від 21.05.2008 року у справі № 8/182-08 залишити без змін.

3.          Постанова Київського міжобласного апеляційного господарського суду по даній справі набирає законної сили з дня її прийняття відповідно до ст. 105 ГПК України.

4.          Постанова Київського міжобласного апеляційного господарського суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України відповідно до ст. 105 ГПК України.

5.          Матеріали справи № 8/182-08 повернути до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя:                                                                      Федорчук Р. В

Судді:

Лобань О.І.

Ткаченко Б.О.

Дата відправки 29.10.08