ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.08                                                                                 Справа № 6/119

Суддя Василенко Т.А., розглянувши матеріали за позовом

Закритого акціонерного товариства “Луганська вугільна компанія”, м. Луганськ

до Державного підприємства “Первомайськвугілля”, м. Первомайськ Луганської області

про стягнення 6 781 368 грн. 14 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Ахтямова Г.А. (дов. № 01/Д від 01.07.08);

від відповідача –Груздо І.М. (дов. № 01/4-10-73 від 29.02.08);

В судовому засіданні 18.09.08 було оголошено перерву до 25.09.08.

в с т а н о в и в:

Обставини справи: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 6 781 368 грн. 14 коп., в тому числі: борг у сумі 6 597 082 грн. 66 коп., інфляційні нарахування у сумі 7 172 грн. 81 коп. , 3% річних у сумі 9 432 грн. 73 коп., пеня у сумі 314 грн. 42 коп., штраф у сумі 167 365 грн. 52 коп. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог № 728/05/04 від 05.09.08).

Відповідач надав до суду відзиви на позовну заяву від 05.08.08 № 01/4-7-203 та від 17.09.08 № 01/4-10-293 за якими позовні вимоги визнав частково у сумі 2 682 789 грн. 23 коп., та зазначив, що умовами договору №31 від 01.06.05 не визначено певного строку сплати наданих послуг, тобто оплата повинна бути здійснена на підставі вимоги. Позивач направив лише 1 вимогу № 586/03/03 на суму боргу 2 390 936 грн. 27 коп., який виник з 29.02.08 по 31.03.08. В той же час, відповідачем не прийнята до оплати вартість залізничного тарифу на суму 14 137 грн. 60 коп. за актом виконаних робіт № 0000197 від 31.03.08. Також відповідач заперечує проти нарахування сум інфляції, 3% річних, пені і штрафу у розмірах заявлених позивачем.

Представник відповідача у судовому засіданні заявив усне клопотання про призначення експертизи, оскільки у останнього виник сумнів щодо оригінальності підпису директора по МТП Портнова С.А., який як правило підписував акти здачі-приймання виконаних робіт, а саме №№ 00000285 від 22.05.08, 00000311 від 31.05.08, 00000439 від 01.06.08, 00000449 від 14.07.08.

Після того, як представнику відповідача було роз’яснено, що встановлений законом 2-х місячний строк розгляду справи спливає 25.09.08 останнім було заявлено клопотання про продовження розгляду справи на один місяць.

Представник позивача проти заявлених клопотань заперечив.

Суд розглянувши клопотання відповідача про призначення експертизи відхиляє його виходячи з наступного. Представником відповідача не було надано суду будь-яких доказів або обґрунтувань, що б свідчили про підроблення вказаного ним підпису. Будь-які довідки або висновки з цього у матеріалах справи відсутні.

Щодо продовження строк розгляду справи слід визначити, що відповідно до ст.. 69 ГПК України суд має право продовжити строк розгляду спору по справу за заявою сторін. У даному випадку клопотання про продовження строку надійшло тільки від відповідача, у зв’язку з чим у суду не має правових підстав щодо продовження строку розгляду спору по даній справі.

З огляду на викладене клопотання про продовження розгляду спору по справі № 6/119 також відхиляється.

Дослідивши обставини справи, додатково надані матеріали, вислухавши представників сторін, суд прийшов до наступного.

01.06.05 між ЗАТ «Луганська вугільна компанія»та ДП «Первомайськвугілля»був укладений договір на переробку давальницької сировини №31 з додатковими угодами до нього. За умовами договору «Замовник»- відповідач у справі доручає «Виконавцю»- позивачу у справі здійснювати перероблення рядового вугілля в продукти збагачення.

На виконання умов договору за розрахунком позивача, останній надав відповідачу послуги, які відповідачем не оплачені на суму 6 597 082 грн. 66 коп., що на думку позивача підтверджується актами здачі приймання виконаних робіт, рахунками-фактурами за період з 29.02.08 по 24.07.08.

Окрім цього, за невиконання грошового зобов’язання позивачем за період з 06.06.08 по 24.07.08 нараховані інфляційні у сумі 7 172 грн. 81 коп. та 3% річних у сумі 9 432 грн. 73 коп.

Також, на підставі ч.2 ст. 231 ЦК України позивачем за період з 06.06.08 по 24.07.08 нарахована пеня у сумі 314 грн. 42 коп. та 7% штрафу у сумі 167 679 грн. 94 коп.

Відповідач позовні вимоги оспорив з підстав, вказаних у відзивах та наведених вище.

Оцінивши матеріали справи та доводи сторін у їх сукупності суд прийшов до наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Разом з цим, відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

01.06.05 між сторонами у справі був укладений договір на перероблення давальницької сировини №31, за умовами якого відповідач зобов’язався здійснити для позивача переробку рядового вугілля, а останній –прийняти та оплатити надані послуги.

Розділом 5 договору визначено, що оплата здійснюється грошовими коштами на підставі виставлених рахунків.

Сторони щомісячно здійснюють звірення рахунків, результат якого оформлюють актом, балансом продуктів збагачення.

Тобто, умовами договору не передбаченого певного строку оплати наданих послуг.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем були виписані рахунки на оплату наданих послуг, які відповідачем не оплачені в сумі

Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В даному випадку позивач виступає як кредитор, а відповідач як боржник.

Разом з цим, законом не встановлено певної форми вказаної вимоги.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання умов договору в період з 30.06.05 по 14.07.08 надавав відповідачу певні поснули з перероблення вугілля, що підтверджено актами здачі-приймання виконаних робіт за вказаний період, які підписані сторонами без зауважень та доповнень та скріплені печатками підприємств на загальну суму 6 597 082 грн. 66 коп. Вказані послуги були оплачені відповідачем частково у сумі 117 969 грн. 72 коп., у зв’язку з чим за розрахунком позивача за відповідачем залишилась заборгованість на суму 6 597 082 грн. 66 коп. Відповідачем зазначені суми не оспорені та доводи позивача в цій частині не спростовані.

В той же час, в обґрунтування своїх заперечень відповідач вказує на те, що ним акт № 00000197 від 31.03.03 на суму 14 137 грн. 60 коп. був підписаний, але до оплати не прийнятий оскільки позивач не надав документи, які підтверджують вказану суму.

Також представник відповідача в судовому засіданні посилався на те, що листом № 08/42599 було відізвано підписи відповідача за актами №№ 00000197 від 31.03.08,

00000285 від 22.05.08, 00000311 від 31.05.08, 00000439 від 01.06.08, 00000449 від 14.07.08.

При огляді вказаного лист а(копія якого мається в матеріалах справи) вбачається, що він підписаний головним бухгалтером ДП і в ньому вказано, що акти виконаних робіт за квітень 2008 року не можуть бути підписані із-за відсутності необхідних документів. Але як вбачається із матеріалів справи всі акти виконаних робіт, за якими позивачем нараховувалася заборгованість підписані сторонами та скріплені печатками підприємств. Разом з цим в силу Закону України «Про бухгалтерський облік та статистичну звітність в Україні»головний бухгалтер наділений правом ведення саме бухгалтерського обліку на підприємстві.

Як було вказано вище оплата за надані послуги здійснюється відповідачем на підставі рахунків.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем відповідачу були виставлені та направлені рахунки на оплату на загальну суму 6 597 082 грн. 66 коп., що також підтверджено поштовими повідомленнями. Окрім цього, відповідачем не доведено, що ним рахунки на оплату не отримувалися, навпаки, згідно контрорзрахунків позовних вимог, складених відповідачем та доданих до відзиву від 17.09.08 вбачається, що рахунки відповідачем були отримані але в повному обсязі не оплачені.

Виходячи з наведеного, суд розцінює рахунки саме як вимоги про сплату боргу.

Окрім цього, позивачем з метою отримання боргу за надані послуг за період лютий –березень 2008 року відповідачу була направлена вимога на загальну суму 2 390 936 грн. 27 коп., яка відповідачем також не оплачена.

З огляду на викладене позовні вимоги в частині стягнення боргу слід задовольнити в повному обсязі.

Щодо стягнення інфляційних та 3% річних слід визначити наступне.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Тобто, у разі невиконання умов договору, щодо виконання грошового зобов’язання позивач вправі нарахувати відповідачу інфляційні та 3% річних.

З огляду на викладене, нарахування позивачем інфляційних та 3% відсотків річних за період з 06.06.08 по 24.07.08 на суму 2 390 936 грн. 27 коп. у розмірах 7 172 грн. 81 коп. та 9 432 грн. 73 коп. відповідно є обґрунтованим та позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені та штрафу на підставі ст. 231 ГК України за період з 06.06.08 по 24.07.08 у сумах 314 грн. 42 коп. і 167 679 грн. 94 коп. слід визначити наступне.

Підставою для заявленого позову позивач визначив договір №31 від 01.06.05, умовами вказаного договору не передбачено нарахування будь-яких санкцій за невиконання зобов’язань за договором. А як було вказано вище, договір є документом, що встановлює права та обов’язки сторін.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексу визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Відповідно до ст. 231 ГК України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов’язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов’язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч.2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено

законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких

допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

В даному випадку позивачем не доведено, що в даному випадку якась із сторін відноситься до державного сектора економіки.

Виходячи з наведеного у задоволенні вимог щодо стягнення пені та штрафу слід відмовити.

В той же час, з урахуванням наведених вище обставин та матеріалів справи, суд відхиляє доводи відповідача за відзивами як не доведені, та такі, що спростовуються матеріалами справи.

З огляду на викладене, позов слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача:

борг у сумі 6 597 082 грн. 66 коп., інфляційні нарахування у сумі 7 172 грн. 81 коп. , 3% річних у сумі 9 432 грн. 73 коп.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно обґрунтованих та заявлених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.22,44,49,77,82,84,85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства “Первомайськвугілля”, м. Первомайськ Луганської області, вул. Куйбишева, 18 “а”, код 32320594, на користь:

- Закритого акціонерного товариства “Луганська Вугільна Компанія”, м. Луганськ, вул. Советська, 18, код 32474386, борг у сумі 6 597 082 грн. 66 коп., інфляційні нарахування у сумі 7 172 грн. 81 коп., 3% річних у сумі 9 432 грн. 73 коп., держмито у сумі 24 869 грн. 48 коп. та витрати на інформаційне –технічне забезпечення судового процесу у сумі 115 грн. 09 коп., видати наказ позивачу.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Дата підписання : 29.09.08

Суддя Т.А.Василенко

Помічник судді Т.В.Шкуть