ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 34/209

01.10.08

За позовом

Закритого акціонерного товариства Науково –дослідний інститут

Радіаційного захисту АТН України

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертест»

про

стягнення 5 100,00 грн.

Суддя

Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача

Жижка Р.Г., юр. кон-т, дов. №88 від 04.06.2008;

від відповідача

не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Закрите акціонерне товариство Науково –дослідний інститут Радіаційного захисту АТН України (далі –Позивач) звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРТЕСТ»(далі –Відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 5 100,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2008 порушено провадження у справі № 34/209 та призначено розгляд справи на 07.07.2008.

На призначене судове засідання 07.07.2008 представник відповідача не з'явився, витребуваних судом доказів не надав, клопотань щодо відкладення судового засідання не направив.

Ухвалою суду від 07.07.2008 відкладено розгляд справи на 21.07.2008.

У зв’язку із перебуванням судді Сташківа Р.Б. на лікарняному судове засідання призначене на 21.07.2008 не відбулося та ухвалою суду від 24.07.2008 призначено розгляд справи на 10.09.2008.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач зазначає, що відповідно до рахунку - фактури №СФ-00029 від 01.11.2005, Відповідач запропонував Позивачу оплатити суму за ескізне вирішення розробки планово-технологічних рішень щодо розширення радіологічної лабораторії на 900 вимірювань на місяць у сумі 5 100,00 грн.

Згідно платіжного доручення № 0648 від 07.11.2005 Позивач перерахував на кредитний рахунок Відповідача 5 100,00 грн., однак Відповідач отримавши передоплату, розробку планово-технологічних рішень щодо розширення радіологічної лабораторії на 900 вимірювань на місць не провів, коштів на розрахунковий рахунок Позивача не повернув.

Відповідач письмових заперечень проти позову не подав, в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні суду, про час і місце його проведення.

Ухвала суду про порушення провадження у справі №34/209 від 07.07.2008 та ухвали суду від 07.07.2008, 24.07.2008 надсилались Відповідача за адресою: м. Київ, вул. М. Раскової, 11, кв. 605, зазначену в позовній заяві.

Юридична адреса Відповідача підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою з Головного управління статистики у м. Києві за вих. №13-4804 від 17.09.2008.ж

Статтею 18 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців” передбачено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо такі відомості, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Про поважні причини неявки в судове засідання представника Відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від Відповідача не надходило.

За таких обставин відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України), справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, –

ВСТАНОВИВ:

Як слідує з матеріалів справи та пояснень представника Позивача, 01.11.2005 Відповідачем було виставлено рахунок - фактуру №СФ-00029 на оплату ескізного вирішення розробки планово - технологічних рішень щодо розширення радіологічної лабораторії на 900 вимірювань на місяць на загальну суму 5 100,00 грн.

07.11.2005 Позивачем були перераховані кошти в сумі 5 100,00 грн. на розрахунковий рахунок Відповідача, що підтверджується платіжним дорученням №0648 (наявне в матеріалах справи) та банківськими виписками.

01.12.2006 Позивач направив на адресу Відповідача листа з вимогою повернути на його розрахунковий рахунок суму заборгованості в сумі 5 100,00 грн.

Однак, Відповідач перерахованих коштів в сумі 5100,00 грн. не повернув, на зазначену вимогу не відповів.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частинами 1, 2 статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття (частина 1 статті 641 ЦК України).

Частиною 1 статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Згідно з частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України (далі –ГК України) господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських оговорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Пунктом 1 статті 208 ЦК України встановлено, що правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно до частин 2, 3, статті 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Таким чином, між сторонами у справі було укладено Договір про надання послуг, про що зокрема свідчать рахунок –фактура №СФ-00029 від 01.11.2005 та платіжне доручення №0648 від 07.11.2005.

Проте, всупереч положенням Договору, Відповідач у розумні строки послуг щодо розробки планово-технологічних рішень щодо розширення радіологічної лабораторії на 900 вимірювань на місяць не надав, сплачених коштів на вимогу Позивача не повернув.

Відповідно до частини 1 статті 206 ГК України господарське зобов'язання може бути розірвано сторонами відповідно до правил, встановлених статтею 188 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Вказане положення кореспондується з положеннями ст. 615 ЦК України, згідно з якими у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом (п.1). Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється (п.3).

Відповідно до частини 3 статті 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частиною 2 статті 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Відтак, суд відзначає, що подання Позивачем позовної заяви до суду фактично є розірванням Позивачем Договору про надання послуг з Відповідачем в односторонньому порядку.

Стаття 193 ГК України встановлює, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Як слідує з матеріалів справи, Позивач здійснив Відповідачеві передоплату в розмірі 5 100,00 грн. згідно отриманого рахунку –фактури, однак Відповідач послуги не надав, отриманих коштів не повернув.

Відтак, суд визнає вимоги Позивача про стягнення з Відповідача суми попередньої оплати в розмірі 5 100,00 грн. правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 33 ГПК України обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, обставин, на які посилається Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував.

Таким чином, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, статтями 6, 15, 22, 253, 525, 526, 530, 1212 ЦК України, статтями 193 ГК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРТЕСТ»( 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 11, кв. 605, р/р /980 АБ «АЖІО»м. Київ, код банку 300175, , а у випадку відсутності коштів із будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь Закритого акціонерного товариства Науково –Дослідного Інституту Радіаційного захисту АТН України (04050, а/с 52, «Київське міське відділення ПІБ», код банку 322250, р/р 2217/980, ) 5 100 (п’ять тисяч сто) грн. боргу, а також 102 (сто дві) грн. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                                    Р.Б. Сташків