КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2008                                                                                           № 24/380б

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Дзюбка П.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від ініціюючого кредитора:Дроботенко Ю.О., дов. №3/168 від 14.01.2008р.

від боржника:не з’явився

від ДПІ:Корнелю М.П. дов. №2376/9/10-017 від 13.06.2008 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державна податкова інспекція у Голосіївському районі м.Києва

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 14.08.2008

у справі № 24/380б

за позовом                               Державне підприємство "Виробниче об"єднання "Київприлад"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Техпромресурс"

про                                                  визнання банкрутом

Склад колегії суддів змінений згідно розпорядження заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 28.10.2008р.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 14.08.2008 року, що прийнятау справі № 24/380-б за заявою Державного підприємства Виробниче об’єднання “Києвприлад” (надалі – Ініціюючий кредитор) до ТОВ “Техпромресурс” (надалі - Боржник) затверджено звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс та ліквідовано банкрута, як юридичну особу у зв’язку з банкрутством, провадження у справі припинено.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, ДПІ у Голосіївському районі м. Києва (надалі - Інспекція) звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просиь скасувати оскаржувану ухвали, а справу передати до місцевого суду на новий розгляд на стадію здійснення ліквідаційної процедури. Вважає, що вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме ст. 36 ГПК України та ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”( далі Закон), ст. 19 Закону України “Про прядок реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців” (далі – закон №755) та п.8.2 Інструкції №80 “Про порядок обліку платників податків”.

Представник ДПІ у Голосіївському районі м. Києва в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.

Представник Ініціюючого кредитору надав суду письмові пояснення, в яких заперечує вимоги апеляційної скарги та просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу від 14.08.2008 р. - без змін.

Боржник відзиви на апеляційну скаргу не надали, в судове засідання апеляційної інстанції свого представника не направив, про причини неприбуття суд не повідомив. Враховуючи те, що сторони про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, колегія суддів вважає можливим здійснити перегляд ухвали місцевого господарського суду в даній справі за наявними матеріалами справи та за відсутності представника Боржника.

Апеляційний господарський суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються апеляційні вимоги, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановила, що апеляційну скаргу необхідно задовільнити частково із наступних мотивів:

Київським апеляційним господарським судом за результатами дослідження матеріалів справи встановлено такі обставини, що мають значення для справи.

01.06.2007 р. до господарського суду м. Києва звернувся Ініціюючий кредитор зі скаргою про порушення провадження справи про банкрутство ТОВ “Техпромресурс” на загальних підставах (а.с. 3-28).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.06.2007 р. порушено провадження у справі № 24/380-б в порядку ст.ст. 1, 3-14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (а.с. 1-2), призначено підготовче засідання, введено мараторій на задоволення вимог кредиторів та введено процедуру розпорядження майном.

25.07.2007 р. представник Ініціюючого кредитора звернувся до місцевого суду з клопотанням №51/168 від 14.10.2007 р. про перехід з загальної процедури банкрутства на спрощену з застосуванням ст. 52 Закону, якою передбачені особливості банкрутства відсутнього боржника (а.с. 49-53). До клопотання, на підтвердження вимоги, додано Постанову ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві від 20.04.2008 р. про повернення виконавчого документу за причини не виявлення майна Боржника, лист ТОВ “Інформаційного центру сприяння розвитку Підприємництва” №1036/07 від 19.07.2007 р., відповідно до якого Боржник не знаходиться за адресою :м. Київ, пр-т 40-річчя Жовтня, 100/2 (юридична адреса Боржника).

Постановою господарського суду м. Києва від 25.07.2007 р. було задоволено клопотання Ініціюючого кредитора та застосовано у справі особливості банкрутства відсутнього боржника, визнано Боржника банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Дяченка С.В., якого зобов’язано надати суду звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс (а.с. 56-58).

14.08.2008 р. місцевим господарським судом прийнято оскаржувану ухвалу, якою затверджено звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс та ліквідовано банкрута, як юридичну особу у зв’язку з банкрутством, провадження у справі припинено.

Однак, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала від 14.08.2008 р. місцевим господарським судом була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з’ясуванні обставин справи та помилковому визнанні встановленими обставинами, які не були доведені належним чином та мають значення для справи.

Відповідно до частини 2 статті 41 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Стаття 52 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” передбачає особливості банкрутства відсутнього боржника.

Згідно з частиною 1 вище зазначеної статті незалежно від розміру вимог до боржника та строку виконання зобов’язань кредитором може бути подана заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника у разі, якщо керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника.

Отже, за правилами цієї статті справа про банкрутство може бути порушена у разі наявності хоча б однієї з перелічених умов, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника.

Звертаючись з клопотанням про застосування у даній справі особливостей передбачених ст. 52 Закону, Ініціюючий кредитор посилався на те, що керівні органи боржника відсутні за його юридичною адресою.

Відповідно до статті 17 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців” відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням повинні міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців.

Статтею 18 цього Закону, яка визначає статус відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців, передбачено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

При цьому, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою.

У зв’язку з чим, при встановлені факту відсутності керівних органів боржника - юридичної особи за її місцезнаходженням як ініціюючий кредитор, так і суд мають керуватися відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема в своїй постанові від 06.06.2006 р. у справі № Б48/12-05.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо Боржника, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців.

Таким чином, Ініціюючий кредитор не надав суду жодного доказу передбаченого чинним законодавством на підтвердження факту відсутності Боржника за його місцезнаходженням.

Додані до клопотання Ініціюючого кредитора про перехід з загальної процедури банкрутства на спрощену з застосуванням ст. 52 Закону, Постанова ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві від 20.04.2008 р. про повернення виконавчого документу за причини не виявлення майна Боржника та лист ТОВ “Інформаційного центру сприяння розвитку Підприємництва” №1036/07 від 19.07.2007 р., відповідно до якого Боржник не знаходиться за адресою :м. Київ, пр-т 40-річчя Жовтня, 100/2 (юридична адреса Боржника), помилково були прийняті місцевим господарським судом як належні докази на підтвердження факту відсутності Боржника за місцезнаходженням. Додатково, апеляційний суд зазначає, що дослідження вищезгаданих доказів судом першої інстанції не було, в порушення вимог процесуального права (ст.84 ГПК України), відображено в мотивувальній частині постанови від 25.07.2007 р.

Місцевий господарський суд при прийнятті постанови від 25.07.2007 р., якою задоволено клопотання Ініціюючого кредитора про застосування у даній справі особливостей банкрутства відсутнього боржника (ст. 52 Закону) та визнано Боржника банкрутом вищенаведеного не врахував й натомість, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, помилково визнав їх достатніми для встановлення факту відсутності боржника.

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва підлягає частковому задоволенню, оскаржувана ухвала від 14.08.2008 р. та постанова від 25.07.2007 р. підлягають скасуванню, у зв’язку з відсутністю ознак, необхідних для переходу та продовження провадження у справі про банкрутство в порядку статті 52 Закону. Враховуючи викладене апеляційний суд направляє матеріали справи до місцевого господарського суду для подальшого розгляду на стадію розпорядження майном.

Керуючись статями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” передбачає особливості банкрутства відсутнього боржника, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва задовольнити частково.

2. Постанову господарського суду міста Києва від 25.07.2007р. у справі № 24/380-б скасувати.

3. Ухвалу господарського суду міста Києва від 14.08.2008р. у справі № 24/380-б скасувати.

4. Справу № 24/380-б повернути до господарського суду міста Києва для подальшого розгляду на стадію розпорядження майном.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя

Судді

29.10.08 (відправлено)