КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2008                                                                                           № 8/184

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Капацин Н.В.

суддів:           Пашкіної С.А.

Гольцової Л.А.

при секретарі:           Царук І.О.

За участю представників:

Від позивача - не з’явився;

Від відповідача - не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Телесистеми України"

на рішення Господарського суду м.Києва від 24.07.2008

у справі № 8/184 (Катрич В.С.)

за позовом                               Приватного підприємства "Штріх"

до                                                   Закритого акціонерного товариства "Телесистеми України"

про                                                  стягнення 12025,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.07.2008р. у справі №8/184 позов задоволено частково. Стягнуто з Закритого акціонерного товариства „Телесистеми України” на користь Приватного підприємства „Штріх” 10155,63 грн. основного боргу, 2768,28 грн. збитків від інфляції, 151 грн. 92 коп. трьох відсотків річних, 130 грн. 76 коп. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду першої інстанції грунтується на тому, що матеріалами справи підтверджується, що між позивачем та відповідачем існували правовідносини. В підтвердження взятих на себе позивачем зобов’язань, як зазначає суд першої інстанції, свідчить гарантійний лист відповідача, зі змісту якого вбачається, що відповідач звернувся до позивача з проханням провести роботи по виготовленню та монтажу зовнішньої вивіски для фірмового магазину PEOPLEnet в м. Запоріжжя та гарантував оплату на загальну суму 22335,00 грн.

Суд першої інстанції зазначає про те, що позивач наголошує на тому, що виконав власні зобов’язання належним чином, виготовив та встановив вивіски, банери, клеєння поліграфічного зображення на скло та надав послуги по узгодженню вивіски на суму 21523,228 грн. Відповідач в свою чергу не виконав свої зобов’язання належним чином, за виконані роботи та надані послуги розрахувався частково в сумі 11367,64 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач вказує про те, що в гарантійному листі не зазначено жодного слова про істотні умови договору підряду, а саме чітко не вказується предмет договору та строки виконання робіт.

Також скаржник в апеляційній скарзі зазначає про те, що ціна у договорі підряду повинна визначатись у кошторисі, який містить постатейний перелік витрат по виконанню робіт. На думку скаржника, якщо немає кошторису, то чітко не можна сказати, які саме роботи були надані та які витрати поніс підрядник.

В судовому засідання апеляційної інстанції, яке відбулось 24.09.2008р. за участю представників як позивача так і відповідача оголошено перерву до 06.10.2008р. В судове засідання 06.10.2008р. не з’явились представники сторін, однак з урахуванням того, що представники сторін про дату та час судового засідання, призначеного на 06.10.2008р. повідомлені належним чином , про що свідчить розписка від 24.09.2008р., надали у судовому засіданні 24.09.2008р. свої пояснення, колегія суддів вважає можливим розгляд апеляційної скарги у відсутності представників сторін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи колегія суддів встановила наступне.

В червні 2008р. позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення з відповідача 10155,63 грн., що становить заборгованість за виготовлення та установку світової вивіски, банерів, клеєння поліграфічного зображення на скло та за послуги по його узгодженню та 1692,06 грн. збитків від інфляції, 177,79 грн. трьох відсотків річних.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач збільшив розмір позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача 10155,63 грн. основного боргу, 2768,28 грн. збитків від інфляції, 151,92 грн. трьох відсотків річних, 3000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Оспорюваним рішенням місцевого господарського суду позовні вимоги задоволено частково.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з наступних підстав.

Позивач посилається на те, що ним на підставі домовленості з ЗАТ „Телесистеми України” були виконані наступні роботи: виготовлення та установка світової вивіски, банерів, клеєння поліграфічного зображення на скло за адресою : м. Запоріжжя, пр. Леніна, 149; послуги по узгодженню вивіски в Головному управлінні архітектури та градобудівництва м. Запорожжя.

В матеріалах справи наявний гарантійний лист відповідача, зі змісту якого вбачається, що відповідач звернувся до позивача з пропозицією провести роботи по виготовленню та монтажу зовнішньої вивіски для фірмового магазину PEOPLEnet в м. Запоріжжя.

Доводи відповідача про те, що він виконав власні зобов’язання належним чином виготовив на встановив вивіски, банери, клеєння поліграфічного зображення на скло та надав послуги по узгодженню вивіски на суму 215523,28 грн. не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Відповідно до ст.642 Цивільного кодексу України відповідь особи , якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Акцепт може бути зроблений усно, якщо законом або домовленістю сторін не встановлена обов’язкова письмова форма договору. За загальним правилом мовчання не є акцептом.

Відповідно до ст. 208 Цивільного кодексу України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що сторони за договором є вільними в укладенні договору, зокрема, вільні у визначенні умов договору, з урахуванням вимог актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч.2 ст. 837 ЦК України).

Гарантійний лист відповідача не може бути визнаний судом акцептом, оскільки сторони не досягли домовленості по всіх істотних умовах, які повинні бути передбачені в договорі підряду.

Висновки суду першої інстанції про те, що відповідач за виконані роботи та надані послуги розрахувався частково не грунтуються на матеріалах справи виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 844 Цивільного кодексу України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Кошторис містить постатейний перелік витрат по виконанню робіт, додається до договору і є його частиною. Кошторис, складений підрядником, буде мати юридичну силу та стане частиною договору лише з моменту затвердження його замовником.

Таким чином, оскільки немає кошторису не можна зробити висновок про те, які саме роботи були виконані позивачем та які він поніс витрати у зв’язку з виконанням робіт.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження виконаних робіт, яким повинен бути двосторонній акт прийому-передачі виконаних робіт. Надані фотографії, які знаходяться в матеріалах справи, не можуть бути підтвердженням того, що ПП „Штріх” виконувало зазначені роботи за домовленістю з відповідачем.

Оскільки колегія суддів відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості, то в задоволенні позову в частині інфляційних нарахувань, трьох процентів річних також слід відмовити.

В частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 3000,00 грн., то слід зазначити про те, що в матеріалах справи відсутнє свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Орел Наталії Геннадіївни, а статтею 2 Закону України „Про адвокатуру” передбачено, що адвокатом може бути особа, яка має вищу юридичну освіту, підтверджену диплом іншої країни, стаж роботи у галузі права не менше двох років, володіє державною мовою, склала кваліфікаційні іспити, одержала в Україні свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та прийняла Присягу адвоката України.

Нормами чинного законодавства України не передбачено право надання правової допомоги фізичними особами, таким чином вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 3000,00 грн. не правомірна та не підлягає задоволенню.

Таким чином колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2008р. у справі № 8/184 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Телесистеми України” задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2008р. у справі №8/184 скасувати.

В позові відмовити.

3. Матеріали справи № 8/184 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Капацин Н.В.

Судді                                                                                          Пашкіна С.А.

Гольцова Л.А.

09.10.08 (відправлено)