ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2008 р.

Справа № 33/48-08-2361

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Бєляновського В.В.,

Суддів: Шевченко В.В.

Мирошниченко М.А.

при секретарі - Волощук О.О.,

за участю прокурора: Свентицького І.С.

та представників сторін:

Від Міноборони України: Оксенчук С.С.

Від в/ч А 2238: Оксенчук С.С.

Від ПП “Арсенал-77”: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного підприємства “Арсенал - 77”

на рішення господарського суду Одеської області

від 30.07.2008 року

у справі № 33/48-08-2361

за позовом: військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України - органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, військової частини А2238

до відповідача: Приватного підприємства “Арсенал - 77”

про стягнення 44554,20 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2008 року військовий прокурор Одеського гарнізону звернувся до господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України - органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, військової частини А2238 до Приватного підприємства “Арсенал - 77” про стягнення 44 554 грн. 20 коп. заборгованості, яка виникла у зв’язку з непроведенням остаточного розрахунку за надані послуги з приймання, зберігання та відвантаження нафтопродуктів за період з червня по грудень 2007 року згідно з договором № 14/2007 від 01.01.2007року.

Позов обґрунтований тим, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі виконував свої зобов’язання за укладеним між сторонами договором про надання послуг з приймання, зберігання та відвантаження нафтопродуктів № 14/2007 від 01.01.2007р., внаслідок чого має заборгованість по оплаті наданих послуг, яка станом на 31.03.2008р. складає 44 554 грн. 20 коп., а тому з ПП “Арсенал-77” на користь в/ч А2238 підлягає стягненню названа сума боргу.

Міністерство та військова частина А2238 позов прокурора підтримали у повному обсязі.

Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.

Рішенням господарського суду Одеської області від 30.07.2008 року у справі (суддя - Мазур Д.Т.) позов задоволено з мотивів обґрунтованості позовних вимог.

Рішення мотивовано тим, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі виконував свої зобов’язання за укладеним між сторонами договором про надання послуг з приймання, зберігання та відвантаження нафтопродуктів № 14/2007 від 01.01.2007р., внаслідок чого має заборгованість по оплаті наданих послуг, яка станом на 31.03.2008р. складає 44 554 грн. 20 коп., а тому з ПП “Арсенал-77” на користь в/ч А2238 підлягає стягненню названа сума боргу.

В апеляційній скарзі ПП “Арсенал-77” просить рішення місцевого суду скасувати, оскільки воно прийнято без достатніх на це підстав, не відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог прокурора.

Відзиви на апеляційну скаргу від прокурора та позивачів не надходили.

До апеляційної скарги скаржником додані додаткові докази, а саме: копія акту зняття залишків від 27.12.2007р., копія постанови військового суду у справі № 4-37/08 від 21.07.2008р. про проведення обшуку; копія листа № 05 від 15.01.2008р.; копія договору № 14/2007 від 01.01.2007р. та копія листа № 1476/7 від 30.07.2008р.

Оскільки скаржник нічим не обґрунтував неможливість подання вищезазначених додаткових доказів суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 101 ГПК України, не знаходить підстав для залучення вищеназваних додаткових доказів до матеріалів справи.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 01.01.2007 року між військовою частиною А2238 (Виконавець) та ПП “Арсенал -77” (Замовник) було укладено договір № 14/2007, відповідно до умов якого в/ч А2238 зобов’язалась надати ПП “Арсенал-77” послуги з приймання, зберігання та відвантаження нафтопродуктів, а останнє –оплатити надані послуги. Термін дії договору визначений сторонами у п.10.1 –до 31.03.2007р.

Пунктом 4.2 договору сторони встановили, що оплата вартості наданих послуг здійснюється на підставі документів, які підтверджують приймання нафтопродуктів складом пального і оформлені у відповідності з нормативними документами, що діють в Міністерстві оборони України та документів, які підтверджують вартість прийнятих на зберігання нафтопродуктів. Оплата наданих послуг за перший місяць зберігання здійснюється Підприємством протягом декади днів наступного місяця після передачі нафтопродуктів на зберігання. Оплата послуг за кожний наступний місяць здійснюється протягом перших 5-ти діб зберігання. За місяць зберігання нафтопродуктів прийнято 30 діб.

Згідно п. 4.3 договору Замовник за фактично надані послуги розраховується з Виконавцем коштами, виходячи з нижченаведених ставок за 1 тону конкретного нафтопродукту, що прийнятий і знаходиться на зберіганні протягом:

першого місяця –0.8%,

другого місяця –0.4%,

третього і кожного наступного місяця –0.4%.

Пунктом 4.4 договору сторонами погоджено, що Замовник понад сум коштів за надані послуги нараховує і перераховує Виконавцю кошти для матеріального заохочення військовослужбовців, працівників та службовців із розрахунку не менше 0.2% вартості нафтопродуктів, первісно прийнятих на зберігання.

Вищенаведене свідчить про те, що умовами договору сторонами чітко визначені строки оплати ПП “Арсенал-77” наданих послуг зі зберігання нафтопродуктів, а строки перерахування коштів для матеріального заохочення військовослужбовців, працівників та службовців із розрахунку не менше 0.2% вартості нафтопродуктів, первісно прийнятих на зберігання, умовами договору взагалі не визначені.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до складених в/ч А2238 та ПП “Арсенал-77” актів прийому на зберігання паливо-мастильних матеріалів за період з липня по грудень 2007 року та наданих останнім довідок про вартість переданих на зберігання нафтопродуктів на підставі п. п. 4.1 –4.4 договору в/ч А2238 склала рахунки-фактури для оплати відповідачем наданих послуг до яких включено і передбачені умовами договору кошти для матеріального заохочення військовослужбовців, працівників та службовців із розрахунку 0.2% вартості нафтопродуктів переданих на зберігання, а саме рахунки-фактури: № 256 від 05.06.2007р. на суму 6704 грн. 16 коп.; № 265 від 22.06.2007р. на суму 1615 грн. 96 коп.; № 264 від 13.06.2007р. на суму 10866 грн. 35 коп.; № 267 від 26.06.2007р. на суму 1625 грн. 45 коп.; № 502 від 04.12.2007р. на суму 1156 грн. 01 коп.; № 503 від 04.12.2007р. на суму 1035грн. 44 коп.; № 504 від 04.12.2007р. на суму 7329 грн. 54 коп.; № 530 від 11.12.2007р. на суму 2091 грн. 55 коп.; № 531 від 12.12.2007р. на суму 1537 грн. 52 коп.; № 532 від 18.12.2007р. на суму 5203 грн. 92 коп.; № 533 від 19.12.2007р. на суму 3343 грн. 42 коп.; № 536 від 24.12.2007р. на суму 7190 грн. 39 коп.; № 537 від 25.12.2007р. на суму 1220 грн. 46 коп., а всього на загальну суму 44 546 грн. 20 коп., з яких безпосередньо 35643 грн. 36 коп. складають послуги зі зберігання нафтопродуктів, а 8910 грн. 84 коп. –кошти для матеріального заохочення військовослужбовців, працівників та службовців із розрахунку 0.2% вартості нафтопродуктів, прийнятих на зберігання відповідно до п. 4.4 договору, що повністю підтвердили в судовому засіданні представники Міністерства, в/ч А2238 та прокурор.

На думку прокурора та представників Міністерства і в/ч А2238 саме ці рахунки-фактури та претензія № 157/54/4/543 від 24.03.2008р. і є вимогами до ПП “Арсенал-77” щодо оплати коштів для матеріального заохочення військовослужбовців, працівників та службовців, передбачених п. 4.4 договору.

Відповідач стверджує, що жодного із вищезазначених рахунків-фактур від в/ч А2238 не отримував, а остання, всупереч вимогам ст. 33 ГПК України не надала, внаслідок чого в матеріалах справи не міститься, доказів щодо направлення або отримання ПП “Арсенал-77” вказаних рахунків-фактур, у зв’язку з чим вважати встановленим та доведеним факт отримання відповідачем від в/ч А2238 згаданих рахунків-фактур неможливо.

В отриманій ПП “Арсенал-77” від в/ч А2238 претензії № 157/54/4/543 від 24.03.2008р. міститься вимога про погашення боргу згідно з п. 4.2 договорів № 14/2007 від 01.01.2007р. та № 15/2008 від 01.01.2008р. на загальну суму 185 080 грн. 87 коп. за надані послуги з приймання, зберігання та відвантаження нафтопродуктів. Вимоги щодо сплати коштів для матеріального заохочення військовослужбовців, працівників та службовців, передбачених п. 4.4 договору, в цій претензії відсутні, внаслідок чого розглядати цю претензію як вимогу про проведення розрахунків згідно п. 4.4 договору № 14/2007 від 01.01.2007р. також неможливо.

При викладених обставинах колегія суддів вважає, що до звернення з позовом, що розглядається судом, військова частина не зверталась до ПП “Арсенал-77” з вимогами щодо сплати коштів для матеріального заохочення військовослужбовців, працівників та службовців, передбачених п. 4.4 договору № 14/2007 від 01.01.2007р., внаслідок чого строк виконання відповідачем обов’язку щодо сплати цих коштів не настав.

Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, у зв’язку з чим колегія суддів вважає, що з ПП “Арсенал-77” на користь в/ч А2238 підлягає стягненню 35643 грн. 36 коп. боргу за надані послуги з зберігання паливно-мастильних матеріалів за період з червня по грудень 2007 року, а в стягненні 8910 грн. 84 коп. грошових коштів для матеріального заохочення військовослужбовців, працівників та службовців, передбачених п. 4.4 договору № 14/2007 від 01.01.2007р. за цей період слід відмовити, оскільки строк виконання цього зобов’язання для відповідача ще не настав згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Доводи скаржника про те, що в нього є право на зупинення виконання свого обов’язку щодо оплати наданих послуг, внаслідок нестачі нафтопродуктів та припинення зобов’язання щодо сплати заборгованості зарахуванням зустрічних однорідних вимог за заявою останнього до уваги прийнятими бути не можуть, оскільки є голослівними та не підтверджуються жодним доказом, що міститься в матеріалах справи.

Навпаки, з протоколу судового засідання місцевого суду від 30.07.2008р. вбачається, що ПП “Арсенал-77” не заперечувало проти позовних вимог прокурора, з клопотанням про залучення до матеріалів справу відзиву на позов, акту про нестачу від 27.12.2007р., постанови військового місцевого суду Одеського гарнізону по справі № 4-37/08 від 21.07.2008р. до суду не зверталося. Цим же протоколом судового засідання спростовуються доводи скаржника про те, що 30.07.2008р. в процесі розгляду справи місцевим судом ним було зроблено заяву про проведення зарахування зустрічних однорідних вимог та надано до суду в якості доказу оригінал листа ПП “Арсенал-77” № 1476/7 від 30.07.2008р. на адресу командира військової частини з відміткою про отримання представником останнього.

Письмових зауважень на протокол судового засідання суду першої інстанції від 30.07.2008р., в порядку ч. 4 ст. 81-1 ГПК України, жодним із учасників процесу, в тому числі і відповідачем, не подано, а тому вважати цей протокол неправильним або неповним неможливо.

Крім того, ПП “Арсенал-77” в порядку окремого судового провадження не позбавлено можливості звернутися до суду з позовом до військової частини А2238, якщо вважає, що остання неналежним чином виконала свої зобов’язання за спірним або іншим договором щодо зберігання переданих нафтопродуктів та допустило їх нестачу.

Оскільки при ухваленні судового рішення місцевий суд неповно з’ясував обставини, що мають значення для справи та його висновки не повністю відповідають обставинам справи, то колегія суддів вважає за необхідне це рішення змінити та задовольнити позов військового прокурора Одеського гарнізону частково.

Відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України з ПП “Арсенал-77” до державного бюджету підлягає стягненню 356 грн. 43 коп. витрат зі сплати держаного мита та 94 грн. 40 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст. ст. 99, 101–105, 122 ГПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства „Арсенал-77”, с. Березань, Біляївського району, Одеської області задовольнити частково.

Рішення господарського суду Одеської області від 30.07.2008 року у справі № 33/48-08-2361 змінити та викласти його резолютивну частину в наступній редакції:

“1. Позов військового прокурора Одеського гарнізону задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства „Арсенал-77” (Одеська обл., Біляївський р-н, с. Березань, МФО 328094, , р/р 6980) на користь Військової частини А2238 (65026, м. Одеса, вул. Приморська, 26, р/р 2840 в УДК, , МФО 828011) 35643 грн. 36 коп. боргу, а в решті частині позову відмовити.

3. Стягнути з Приватного підприємства „Арсенал-77”, (Одеська обл., Біляївський р-н, с. Березань, МФО 328094, , р/р 6980) на користь державного бюджету в особі Головного управління державного казначейства України в Одеській області (ГУДКУ в Одеській області, , МФО 828011, рахунок 008) 356 грн. 43 коп. витрат на державне мито та 94 грн. 40 витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.”

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідні накази.

Припинити стягнення за зміненим рішенням господарського суду Одеської області від 30.07.2008 року у справі № 33/48-08-2361.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Бєляновський В.В.

Судді Мирошниченко М.А.

Шевченко В.В.