ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 42/223

24.06.08

За позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця" м. Дніпропетровська

до Державного комітету України з державного матеріального резерву

про стягнення боргу, ціна позову 102600 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача не з’явився,

від відповідача Свірська Н.П.

СУТЬ СПОРУ :

у травні 2008 року Державне підприємство "Придніпровська залізниця" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між ним та відповідачем укладений договір № ПР/НР-03-01/НЮ-1744дг відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву від 7 травня 2003 р. Ним виконано в повному обсязі умови вказаного договору та понесені витрати на зберігання матеріальних цінностей державного матеріального резерву.

Всупереч умов договору відповідач не відшкодував понесені ним протягом 1 липня-31 грудня 2006 року витрати на зберігання матеріальних цінностей, заборгувавши 102600 грн.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь суму боргу, а також понесені ним по справі судові витати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на недоведеність заявлених вимог. Заявив клопотання про призначення по справі судово-бухгалтерської експертизи. Суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання, оскільки питання, про роз’яснення яких заявив відповідач, носять правовий характер, їх вирішення відноситься до виключної компетенції суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 7 травня 2003 р. між сторонами по справі укладено договір № ПР/НР-03-01/НЮ-1744дг відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву.

За умовами зазначеного договору позивач зобов’язався зберігати матеріальні цінності державного резерву, а відповідач –відшкодовувати витрати позивача по їх зберіганню в межах фактичних витрат не пізніше 30 числа місяця, наступного за звітним кварталом.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини по зберіганню матеріальних цінностей державного матеріального резерву, врегульовані гл. 36 ЦК УРСР, гл. 66 ЦК України, Законом України “Про державний матеріальний резерв”.

Відповідно до умов договору позивач протягом 1 липня-31 грудня 2006 року зберігав у себе матеріальні цінності державного матеріального резерву та поніс витрати на їх зберігання в розмірі 102600 грн.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача та поданими ним розрахунками, наявними у матеріалах справи звітами на утримання мобілізаційного резерву за ІІІ та IV квартали 2006 р., рахунками-фактурами, довідками, розшифровками, нарядами на відрядні роботи, наказами, табелями обліку використаного робочого часу та розрахунками по утриманню працівників.

Доказів, які б спростовували розмір понесених позивачем витрат на зберігання матеріальних цінностей, суду не надано.

Згідно з вимогами ч. 3. ст. 947 ЦК України при безоплатному зберіганні поклажодавець зобов’язаний відшкодувати зберігачеві здійснені ним витрати на зберігання речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 7 ст. 11 Закону України “Про державний матеріальний резерв” відшкодування витрат підприємствам, установам і організаціям, що виконують відповідальне зберігання провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2002 р. N 532 “Про порядок відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву” передбачено Державному комітетові з державного матеріального резерву спрямовувати на відшкодування витрат відповідальних зберігачів матеріальних цінностей державного резерву кошти, одержувані як плату (відсотки) за запозичення товарно-матеріальних цінностей.

У п. 7 Порядку відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, затвердженого вищезгаданою постановою Кабінету Міністрів України передбачено, що відшкодування витрат, пов'язаних із зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, здійснюється виключно на підставі договору, укладеного між Держкомрезервом та відповідальним зберігачем за встановленою формою за рахунок асигнувань державного бюджету та інших джерел, визначених законодавством.

Таким чином, фінансування витрат підприємств-зберігачів здійснюється як з державного бюджету, так і з інших джерел.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач оплату за договором не провів, з нього на користь позивача відповідно до вимог ст. 622 ЦК України підлягає стягненню 102600 грн. боргу.

Оскільки позов задоволено, понесені по справі господарські витрати відповідно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Державного підприємства "Придніпровська залізниця" м. Дніпропетровська задовольнити.

Стягнути з Державного комітету України з державного матеріального резерву (01601, м. Київ, вул. Пушкінська, 28, код 0034016) на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49600, м. Дніпропетровськ, пр-т Карла Маркса, 108, код 01073828) 102600 грн. боргу, 1026 грн. витрат по оплаті державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва                                                             П.І.Паламар