ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2008 Справа № 18/123

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сизько І.А. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Кузнецової І.Л.

при секретарі судового засідання Чоха Є.О.

представники сторін:

від позивача: Леконт Р.В. юрисконсульт, довіреність №04-4/302 від 20.02.08;

від відповідача: Федоренко Ю.П. сільський голова, посвідчення №б/н від 01.03.06;

від відповідача: Боровський В.А. представник, довіреність №б/н від 18.06.08;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Кіровоградській області, м.Кіровоград на рішення господарського суду Кіровоградської області від 28.07.08р. у справі №18/123

за позовом державної екологічної інспекції в Кіровоградській області, м.Кіровоград,

до Звенигородської сільської ради, с.Звенигородка, Олександрійського району Кіровоградської області,

про стягнення 5 321,87грн.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2008р. державна екологічна інспекція в Кіровоградській області звернулася до господарського суду Кіровоградської області з позовом до Звенигородської сільської ради про стягнення заподіяних державі збитків внаслідок засмічення земельних ділянок твердими побутовими відходами у сумі 5 321,87грн.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 28.07.08р. (суддя Тимошевська В.В.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач - Звенигородська сільська рада є органом місцевого самоврядування і не входить до переліку осіб, зазначених в ст. 43 Закону України “Про відходи” та ст. 68 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища”, на які покладено обов’язок відшкодовувати шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону природного середовища.

Не погоджуюсь з рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Кіровоградської області від 28.07.08р. по справі №18/123 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Скаржник посилається на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на необ’єктивне дослідження судом матеріалів справи. В апеляційній скарзі позивач зазначає, що відповідно до вимог п.2 ст.9, ст.12, ст.21 Закону України “Про відходи”, ст.15 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” Звенигородська сільська рада повинна здійснювати контроль та вживати дієвих заходів щодо боротьби з засміченням земель комунальної власності, які належать до її відання та як наслідок нести відповідальність за бездіяльність та неналежне виконання своїх безпосередніх обов’язків.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, державними інспекторами Державної екологічної інспекції в Кіровоградській області 20 грудня 2007 року проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства на території Звенигородської сільської ради, яка знаходиться за адресою: Олександрійський район, с.Звенигородка, вул.Леніна, 7. При перевірці виявлено два несанкціонованих звалища твердих побутових відходів в районі кам'яного кар’єра асфальтного заводу. Площа засмічених ділянок становить 150м2 та 200м2 висотою 0,6 м. Земельна ділянка для розміщення відходів на території Звенигородської сільської ради не відведена.

За результатами перевірки складений акт від 20.12.2007р. (а.с.11).

Попередня перевірка Державною екологічною інспекцією в Кіровоградській області проводилась 07.11.2007р. По виявленим порушенням було надано припис та встановлено термін його виконання до 08.12.2007p.

При перевірці 20.12.2007р. було встановлено, що вимоги припису не виконано.

На підставі “Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства”, що затверджена наказом Мінприроди України від 04.04.2007р. № 149 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25.04.2007р. за №422/13689, позивачем зроблено розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі Звенигородською сільською радою внаслідок засмічення земельних ділянок твердими побутовими відходами. Загальна сума збитків склала 5321,87грн. (а.с.15).

Згідно ст.1 Закону України від 05.03.1998р. № 187/98-ВР “Про відходи” (із змінами та доповненнями) відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворюються у процесі людської діяльності і не мають подальшого використання за місцем утворення чи виявлення та яких їх власник повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення. Виробник відходів - фізична або юридична особа, діяльність якої призводить до утворення відходів.

Статтею 17 Закону України “Про відходи” встановлені обов’язки підприємств, установ, організацій у сфері поводження з відходами, в тому числі, пунктом “л” цієї статті - відшкодувати шкоду заподіяну навколишньому природному середовищу, здоров’ю та майну громадян, підприємствам, установам і організаціям. Пункт “ї” цієї ж статті визначає обов’язок підприємств і організацій надавати органам місцевого самоврядування інформацію про відходи та пов’язану з ними діяльність.

Статтею 55 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” встановлено, що суб’єкти права власності на відходи повинні вживати ефективних заходів для зменшення обсягів утворення відходів, а також для їх утилізації, знешкодження або розміщення. Розміщення відходів дозволяється лише за наявності спеціального дозволу на визначених місцевими радами територіях у межах установлених лімітів з додержанням санітарних і екологічних норм способом, що забезпечує можливість їх подальшого використання як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров’я людей.

Згідно ст.10 Закону України від 21.05.1997р. № 280/97-ВР “Про місцеве самоврядування в Україні” сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно п.7 ст. 33 цього закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить визначення території для складування, зберігання або розміщення виробничих, побутових та інших відходів відповідно до законодавства.

Статтею 15 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” встановлені повноваження місцевих Рад у галузі охорони навколишнього природного середовища відповідно до яких місцеві Ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції, зокрема, здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Як вбачається зі змісту повноважень, місцеві Ради не несуть відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища на їх території невстановленими особами. Сільська рада не входить до переліку осіб, які згідно до статті 68 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” та статті 43 Закону України “Про відходи” зобов’язані відшкодовувати шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, оскільки не є установою, діяльність якої пов’язана з відходами.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Кіровоградській області, м.Кіровоград залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 28.07.2008р. по справі №18/123 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя І.А. Сизько

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя І.Л. Кузнецова