ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.08                                                                                 Справа № 17/35

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Луганська виробничо-побутова фірма „НОВОСТЬ”, м. Луганськ

до 1-го відповідача –Луганської міської багатопрофільної лікарні №4, м. Луганськ

до 2-го відповідача –Головного управління Державного казначейства України в Луганській області в особі Управління Державного казначейства в м. Луганську Головного управління Державного казначейства в Луганській області, м. Луганськ

про стягнення 5898 грн. 86 коп.

Суддя Фонова О.С.

Представники:

від позивача: Рябова А.М. –директор, паспорт ЕК № 572438 від 08.10.1997;

від 1-го відповідача: Слепенчук Т.В., довіреність № 543/9 від 13.05.2008;

від 2-го відповідача: не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з 1-го відповідача - Луганської міської багатопрофільної лікарні № 4 борг у сумі 5898,86 грн.

Представник 1-го відповідача –Луганської міської багатопрофільної лікарні №4 надав пояснення від 18.08.2008 б/н, якими заборгованість у сумі 5898,86 грн. визнав у повному обсязі та зазначив, що дана сума заборгованість виникла у разі усної домовленості між сторонами за період з 02.07.2007 по 29.08.2007.

Від 2-го відповідача – Головного управління Державного казначейства України в Луганській області в особі Управління Державного казначейства в м. Луганську надійшло клопотання про припинення провадження у справі на підставі п.2 ст.80 ГПК України у зв’язку з тим, що є постанова Луганського апеляційного господарського суду від 05.06.2008 у справі № 3/575, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Дане клопотання судом відхилено з наступних підстав.

05.06.2008 Луганський апеляційним господарським судом винесено постанову у справі №3/575, предметом розгляду якої була заборгованість у сумі 5898,86 грн. за договором б/н від 26.02.2007 про закупівлю послуг. Судом встановлено, що заборгованість, яка виникла за договором у сумі 5123,00 грн., була сплачена відповідачем в строк, а заборгованість 5898,86 грн. виникла за період з 02.07.2007 по 29.08.2007, тому у задоволенні позову було відмовлено.

Отже, спір, що розглядається в межах даної справи, має інші підстави.

2-й відповідач відзивом від 04.09.2008 № 06-06/1340 з позовними вимогами не погоджується та зазначає, що 1-й відповідач повинен був провести процедуру закупівель послуг, що є предметом даного спору, відповідно до ст. 2 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти»від 22.02.2000 № 1490-ІІІ (далі –Закон №1490), що діяв на момент виникнення спірного зобов’язання.

1-й відповідач уклав договір про закупівлю послуг на обробку білизни і речей б/н від 26.02.2007. на загальну суму 5123 грн., який було оплачено належним чином. Потім 1-й відповідач уклав новий договір на суму 14700 грн., який також було оплачено. Всього на послуг по обробці білизни було закуплено на суму 19823 грн. Отже подальша закупівля повинна була здійснюватись у відповідності з Законом № 1490.

1-й відповідач у 2007 році не надав до УДК у м. Луганську ГУДКУ у Луганській області документи, що підтверджували б проведення процедур закупівлі послуги по обробці білизни, отже здійснення закупівлі послуг по обробці білизни на загальну суму 25721,89 грн. без проведення процедури закупівель є порушенням Закону № 1490.

Відзивом з уточненнями від 29.09.2008 № 06-06/1459/1 2-й відповідач зазначив, що оплата рахунків 2-го відповідача може бути здійснена лише за наявності в обліку органів Державного казначейства України їх зобов’язань та залишків коштів на рахунках за відповідним кодом економічної класифікації видатків. Відповідачем зобов’язання про сплату 5898,86 грн. не було направлено для взяття на облік в органах Державного казначейства України, у зв’язку з цим, підстав для задоволення позову немає.

Дослідивши обставини справи, витребувані судом та надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, суд

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Луганська виробничо-побутова фірма „НОВОСТЬ” (позивач у справі) з 01.07.2007 по 29.08.2007 виконало роботи по обробці білизни та речей на суму 5898,86 грн. для Луганської міської багатопрофільної лікарні №4 (1-й відповідач у справі) на загальну суму 5898,86 грн.

Виконані роботи були оформлені накладними №№ 1-70 за період з 01.07.2007 по 25.07.2007 та №№ 1-53 за період з 01.08.2007 по 29.08.2007, з відміткою 1-го відповідача про прийняття послуг, що в них зазначені.

Зазначені роботи 1-м відповідачем не були оплачені, у зв’язку з чим позивачем було направлено претензію від 10.09.2007 № 10/9-3 на суму 5898,86 грн., яку 1-й відповідач визнав в повному обсязі листом від 12.09.2007 № 1035/9, однак у зв’язку з відсутністю грошових коштів не зміг її сплатити.

У зв’язку з зазначеним, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості у сумі 5898,86 грн. в судовому порядку.

Представник 1-го відповідача –Луганської міської багатопрофільної лікарні №4 надав пояснення від 18.08.2008 б/н, якими заборгованість у сумі 5898 грн. 86 коп. визнав у повному обсязі та зазначив, що дана сума заборгованості виникла за період з 02.07.2007 по 29.08.2007 у зв’язку з процедурою відкритих торгів, що не відбулися, а також у зв’язку з усною домовленістю між сторонами.

2-й відповідач проти позову заперечує з підстав, зазначених вище.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) одностороння відмова від зобов’язання не допускається, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

1-й відповідач взяв на себе зобов’язання по оплаті послуг по обробці білизни та речей на суму 5898,86 грн., однак зазначене зобов’язання ним виконано не було.

1-й відповідач у справі утримується за рахунок бюджетних коштів та є розпорядником бюджетних коштів. Бюджетним кодексом України закріплено казначейське обслуговування розпорядників бюджетних коштів.

Одним з основним обов’язків Державного казначейства України є контроль за відповідністю платежів взятим зобов’язанням та бюджетним асигнуванням (ст. 112 Бюджетного кодексу України).

Як встановлено судом, 1-му відповідачу у справі був доведений кошторис на 2007 рік, за яким загальні видатки по коду КЕКВ 1131 (видатки на санітарну обробку інвентарю, прання і санітарно-гігієнічне обслуговування контингентів, видатки на придбання предметів, матеріалів, обладнання, інвентарю) склали 48500,00 грн. по основному фонду.

Пізніше, згідно довідки про зміни річного розпису асигнувань бюджету (кошторису) на 2007 рік від 05.03.2007 № 65 по КЕВК 1131 було знято 28110,00 грн.

Згідно довідки про зміни річного розпису асигнувань бюджету (кошторису) на 2007 рік від 10.05.2007 № 217 по КЕКВ 1131 знову було добавлено нових асигнувань 14700,00 грн.

Листом від 18.04.2007 Управління охорони здоров’я Луганської міської ради довело до відома, зокрема, керівництва 1-го відповідача про те, що процедура відкритих торгів на закупівлю послуг прання та прасування білизни для лікувально-профілактичних закладів (ЛПУ) що подавали свої заявки, не відбулась у зв’язку з відсутністю тендерних пропозиції від учасників відкритих торгів. Отже, з метою безперебійного та своєчасного надання послуг прання та прасування білизни, рекомендовано укладати додаткові угоди між ЛПУ ТОВ ЛПБФ «НОВОСТЬ», як переможцем попередніх тендерних торгів.

1-й відповідач повинен був укласти додаткову угоду, однак, 08.05.2007 від укладає договір № 26 на суму 14700 грн. з позивачем.

Так як 1- й відповідач є бюджетною установою, яка фінансується з бюджету, то згідно п. 36 ст.2 Бюджетного кодексу України придбання замовником товарів, робіт і послуг за державні кошти здійснювалось в порядку, встановленому Законом № 1490, що діяв на момент існування спірного зобов’язання.

Однак, у зв’язку з тим, що 1-му відповідачу згідно довідки про зміни річного розпису асигнувань бюджету (кошторису) на 2007 рік від 10.05.2007 № 217 (а.с.120) по КЕКВ 1131 було добавлено нових асигнувань 14700,00 грн., то проведення процедури закупівель послуг по обробці білизни та речей на суму 5898,86 грн. здійснювати було не треба, адже вона не перевищувала 20 тис. грн., що є неодмінною умовою для застосування Закону № 1490.

З огляду на викладене, беручи на себе зобов’язання щодо сплати 5898,86 грн. за послуги по обробці білизни та речей, 1-й відповідач не перевищив свої повноваження, отже, дане зобов’язання є чинним та повинно виконуватись в повному обсязі.

2-й відповідач посилається на те, що оплата рахунків 2-го відповідача може бути здійснена лише за наявності в обліку органів Державного казначейства України їх зобов’язань та залишків коштів на рахунках за відповідним кодом економічної класифікації видатків, а так як відповідачем зобов’язання про сплату 5898,86 грн. не було направлено для взяття на облік в органах Державного казначейства України, то, підстав для задоволення позову немає.

Однак, вищевказані посилання 2-го відповідача є безпідставними, оскільки існування зобов’язання та обов’язок його виконання не можуть залежати від обліку цього зобов’язання в органах Державного казначейства України.

Зазначене є порушенням Порядку обліку зобов’язань розпорядників бюджетних коштів в органах Державного казначейства України, затвердженого наказом Державного казначейства України від 09.08.2004 № 136., що не тягне за собою визнання зобов’язання недійсним чи звільнення 1-го відповідача від його виконання.

Дотримання зазначеного Порядку керівниками 1-го відповідача є взаємодією з органами Держаного казначейства України і його порушення повинно нести відповідні санкції з боку цих органів, але не господарського суду у вигляді відмови від позову.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості у сумі 5898,86 грн. є обґрунтованим, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню повністю за рахунок 1-го відповідача, з віднесенням на нього судових витрат відповідно до статті 49 ГПК України.

З 2-м відповідачем у позивача не було жодних домовленостей та зобов’язань відносно предмету позову, отже у відношенні 2-го відповідача в позові слід відмовити за необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1.          Позов задовольнити за рахунок першого відповідача.

2.          Стягнути з Луганської міської багатопрофільної лікарні №4, м. Луганськ, вул. Ляпіна, буд. 2, ідентифікаційний код 01984725 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Луганська виробничо-побутова фірма „НОВОСТЬ”, м. Луганськ, вул. Челюскінців, буд. 2, ідентифікаційний код 13399239, заборгованість у сумі 5898,86 грн, витрати по оплаті держмита у сумі 102 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп., видати наказ.

3.          У відношенні другого відповідача в задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення: 01.10.2008.

Суддя                                                                       О.С. Фонова