ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.09.08

Справа № 9/423-08.

За позовом: за позовом: Сумського транспортного прокурора в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв’язку України в особі Статутного територіально-галузевого обєднання «південна залізниця» в особі Роменської дистанції колії Південної залізниці, м. Ромни

до відповідача: Ріпчанської сільської ради Роменського району Сумської області

про визнання права державної власності

СУДДЯ Лущик М.С.

При секретарі с/з Сидорук А.І.

За участю представників сторін:

від позивача: Кліпков Р.Б.

від відповідача: не з’явився;

прокурор: Яковенко В.В.

Суть спору: Прокурор просить суд визнати за державою Україна в особі Міністерства транспорту та зв’язку України (01135, м.Київ, пр.Перемоги, 14, код 00017584) право державної власності на нежитлове побутове приміщення ПДБ-12 (літера «А» схематичного плану) загальною площею 32,4 кв.м., що розташоване за адресою: Сумська область, Роменський район, с.Ріпки, пров.Молодіжний, 4 і знаходиться в повному господарському віданні Статутного територіально-галузевого об'єднання «Південна залізниця» (61052, м.Харків, вул.Червоноармійська, 7, код 01072609).

Від подав відзив на позовну заяву згідно якого зазначає, що проти позову не заперечує.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що вимоги прокурора підлягають задоволенню, виходячи з наступного

Пунктом 5 статті 121 Конституції України на прокуратуру України покладено представництво інтересів держави в суді у випадках встановлених законом.

Стаття 36-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачає представництво прокуратурою у формі звернення до суду з позовами про захист прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави. Конституційний суд у рішенні від 08.04 1999 у справі № 3-рн/99, яке відповідно до статті 69 Закону України «Про Конституційний Суд» є обов’язковим до виконання, прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів чи в чому існує загроза інтересам держави, і ця заява є підставою для порушення справи в господарському суді.

Господарський суд, відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України порушує справи за заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави і при цьому в позовній заяві має бути зазначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», як зазначено в вищевказаному рішенні Конституційного Суду України, означає орган, на який державою покладено обов’язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження процесуальної дії (відповідні функції) згідно зі ст. 22 ГПК України.

Міністерство транспорту та зв’язку України є саме таким державним органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Так, відповідно до статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України здійснює управління об’єктами державної власності відповідно до закону.

Статтею 170 Цивільного кодексу України встановлено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов’язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Приписами статті 3 Закону України “Про управління об’єктами державної власності” від 21.09.2006 № 185-V встановлено, що об’єктами управління державної власності є, зокрема, майно, що передане державним комерційним підприємствам, установам та організаціям. Статтею 4 Закону встановлено, що суб`єктами управління об’єктами державної власності є, зокрема, міністерства та інші органи виконавчої влади.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2006 № 789 затверджене Положення про Міністерство транспорту та зв’язку України, відповідно до якого міністерство є головним (провідним) органом виконавчої влади з питань реалізації державної політики в галузі залізничного транспорту (п.1) та здійснює державне управління в галузі транспорту (п.п.1 п. 4). Підпунктом 29 пункту 4 зазначеного Положення встановлено, що міністерство виконує відповідно до законодавства України функції з управління об’єктами державної власності, що належать до сфери його управління.

До сфери управління міністерства входить Південна залізниця (далі – Залізниця), яка відповідно до п.1.1. свого Статуту є створеним згідно зі ст.ст. 1, 4 Закону України “Про залізничний транспорт” статутним територіально-галузевим об'єднанням, заснованим на державній власності і підпорядкованим Державній адміністрації залізничного транспорту України, що входить в систему Міністерства транспорту України.

До складу СТГО “Південна залізниця” входить відокремлений структурний підрозділ Роменська дистанція колії Південної залізниці (далі – Дистанція), яка діє на підставі Положення. Відповідно до пункту 2.1. Положення про Роменську дистанцію колії Південної залізниці основними завданнями дистанції є утримання в технічно справному стані та ремонту усіх елементів залізничної колії (земельного полотна, верхньої будови штучних споруд, та інших споруджень колії), а також житлових та службово-технічних будов, які знаходяться на балансі дистанції.

Згідно технічного паспорту на нежитлове приміщення виданого Комунальним підприємством «Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» та довідки №522 від 20.08.2008 року за адресою: Сумська область, Роменський район, с.Ріпки, пров.Молодіжний, 4 розташоване нежитлове побутове приміщення ПДБ-12, що знаходиться на балансі Роменської дистанції колії Південної залізниці. Приміщення (літера «А» схематичного плану) має інвентарний №300042, рік забудови - 1988, загальна площа – 32,4 кв.м., балансова вартість – 4685,00 грн.

Вказаний вище об’єкт нерухомості розташований на території Ріпчанської сільської ради Роменського району Сумської області.

Як вбачається з матеріалів справи зазначений об’єкт нерухомості перебуває на балансі Дистанції, що підтверджується довідкою про балансову належність №522 від 20.08.2008р. та відповідною інвентарною карткою обліку основних засобів. Даний об’єкт був побудований Залізницею за власні кошти господарським способом та задіяний у виробничо-технічному комплексі організацій і підприємств залізничного транспорту, який призначений задовольняти потреби суспільного виробництва і населення України в перевезеннях у внутрішньому і міжнародному сполученнях, забезпечення сфери перевезень технічно-справним тяговим рухомим складом та для забезпечення безпеки руху поїздів, безпеки життя і здоров’я громадян, які користуються послугами залізничного транспорту тощо.

Як зазначає позивач на даний час будь-яка документація по будівництву вказаного об’єкту не збереглася. Так, згідно з відповіддю Державного архіву Сумської області №19 від 25.01.2008р. на відповідний запит позивача будь-яких дозвільних документів на право забудови на об’єкт, що є предметом даного спору, в документах архівного фонду не виявлено.

Будівля розташована в межах смуги відведення - земельної ділянки, яка надана у постійне користування Залізниці, що підтверджується Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою №280828, виданим згідно з розпорядженням Роменської райдержадміністрації від 10.12.2003 року №642.

Статтею 5 Закону України “Про залізничний транспорт” передбачено, що майно, закріплене за залізницями є загальнодержавною власністю. Відповідно до ч.3 ст.73 Господарського кодексу України, майно, що є державною власністю і закріплене за державним підприємством, належить йому на праві повного господарського відання.

Згідно з п. 5 ст.22 Господарського кодексу України, держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб’єктів господарювання, які належать до цього сектору і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

Право господарського відання та право оперативного управління становлять основу правового режиму майна державних юридичних осіб.

Правом господарського відання згідно з частиною першою ст.136 Господарського кодексу України є речовим правом суб’єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до п.4.2. Статуту Південної залізниці майно залізниці є державною власністю і закріплюється за нею на праві повного господарського відання. Джерелом формування майна залізниці, поряд з іншим, є майно набуте на підставах не заборонених чинним законодавством. Пунктом 3.2. Положення про Роменську дистанцію колії Південної залізниці визначено, що майно дистанції є складовою частиною майна залізниці. Майно закріплене за залізницею на праві повного господарського відання, і використовується дистанцією для здійснення господарської діяльності.

В даний час право власності на вказану вище будівлю належним чином не оформлено та не зареєстровано в органах БТІ, як того вимагає чинне законодавство, зокрема ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» згідно якої право власності (право господарського відання) на нерухоме майно підлягає обов’язковій державній реєстрації.

Відповідно до п.п.10 п. «г» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження: облік та реєстрація відповідно до закону об’єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. Питання державної реєстрації прав на нерухоме майно в Україні врегульовані Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом юстиції України №7/5 від 07.02.2002р. зі змінами та доповненнями (далі – Тимчасове положення).

Пунктом 1.1. Тимчасового положення передбачено, що дане Положення визначає порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні та спрямоване на забезпечення визнання та захисту цих прав.

Відповідно до п.6.1 Тимчасового положення оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна провадиться органами місцевого самоврядування з видачею свідоцтва про право власності, а п. 6.2. передбачено, що підготовку документів для видачі свідоцтв про право власності можуть за дорученням органів місцевого самоврядвання, місцевої державної адміністрації та інших органів відповідно до законодавства проводити БТІ.

Роменська дистанція колії Південної залізниці звернулося до Ріпчанської сільської ради з листом №543 від 31.10.2007р., в якому просило оформити право власності на вказаний вище об’єкт нерухомого майна, що розташований на землях Ріпчанської територіальної громади.

Згідно з відповіддю відповідача за №02-13/68 від 06.11.2007р. в оформлені права власності та видачі свідоцтва про право власності було відмовлено. Причиною відмови було вказано те, що для набуття права державної власності позивачу необхідно звернутися в Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації. З такими доводами відповідача не можна погодитися виходячи з наступного:

Відповідно до п.6.1. Тимчасового положення оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності органами місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам на підставі документів, установлених законодавством, які підтверджують їх право власності на об’єкти нерухомого майна, крім право встановлювальних документів, передбачених у додатку 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення. Підприємства бюро технічної інвентаризації здійснюють лише державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно на підставі правовстановлюючих документів, перелік яких наведений в додатку 1 до Тимчасового положення (п.п. 1.3., 2.1. Тимчасового положення).

Таким чином Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації не має повноважень на оформлення права власності та видачу свідоцтв про право власності, оскільки такі функції покладено на органи місцевого самоврядування.

В зв’язку з вищевикладеним відмова відповідача оформити право власності на спірні об’єкти нерухомості та видати свідоцтво про право власності є безпідставною та необґрунтованою.

Внаслідок неправомірних дій відповідача, прокурор змушений звернутися до суду в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв’язку України та Статутного територіально-галузевого об’єднання «Південна залізниця» із позовною заявою про визнання права державної власності на нерухоме майно, так як протягом тривалого часу Ріпчанською сільською радою не вчинено дій по оформленню та видачі правовстановлюючих документів. Це свідчить про невизнання відповідачем прав держави на спірні об'єкти нерухомості, порушує права і охоронювані законом інтереси Міністерства транспорту та зв’язку України та Залізниці.

Відповідно до Конституції України держава забезпечує рівний захист майнових прав усіх суб’єктів господарювання. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» також спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових прав на нерухомість. Положення ст.16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України забезпечують можливість захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, шляхом визнання відповідного права, а ст.392 Цивільного кодексу України передбачає, що власник майна може пред’явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст.326 Цивільного кодексу України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Як було вже зазначено раніше в даному випадку це Міністерство транспорту та зв’язку України, до складу якого входить СТГО «Південна залізниця», що володіє вищезазначеним майном на праві господарського відання.

Відповідно до ч.3 ст.136 Господарського кодексу України щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності.

Діючим законодавством не передбачено якими саме доказами власник повинен підтверджувати належність йому майна на праві власності, однак пунктом 2 статті 328 Цивільного кодексу України встановлено принцип добросовісного (правомірного) набуття права власності – право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, підтвердженням права власності можуть бути документи, що фіксують, підтверджують і оформлюють самі юридичні факти, на підставі яких у власника виникає (або до нього переходить) право власності.

Зокрема в даному випадку такими документами є технічний паспорт на нежитлові приміщення виданий Роменським міськрайонним бюро технічної інвентаризації та Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою №280828, виданий згідно з розпорядженням Роменської райдержадміністрації від 10.12.2003 року №642, який підтверджує, що земельна ділянка, на якій розташована спірна будівля, надана Південній залізниці в постійне користування.

Також доказами приналежності будівель та споруд позивачу є їх відображення на самостійному балансі структурного підрозділу Південної залізниці – Роменської дистанції колії Південної залізниці. Знаходження будівлі на балансі підприємства підтверджує той факт, що державне підприємство СТГО «Південна залізниця» в особі Роменської дистанції колії Південної залізниці добросовісно та безперервно експлуатує та використовує вище зазначені об’єкти нерухомого майна, несе витрати по їх утриманню, про що свідчать амортизаційні відрахування.

Таким чином підприємство забезпечує виконання завдань, покладених на нього державою, тобто утримання житлових та службово-технічних будов, які знаходяться на балансі дистанції.

Одним із основних критеріїв визначення законності володіння майном і відображення його на балансі підприємства є також джерела фінансування (централізовані або власні кошти підприємства). Обслуговування та утримання вказаної будівлі (поточний і капітальний ремонти та інше) здійснюється за рахунок власних коштів дистанції та централізованих коштів Південної залізниці, що підтверджується довідкою №522 від 20.08.2008р.

Жодна фізична чи юридична особа не заявляла про порушення своїх прав чи охоронюваних законом інтересів до Південної залізниці, щодо здійснення нею права володіння чи користування даним об’єктом нерухомого майна.

За таких обставин, враховуючи те, що позивач правомірно володіє вказаною вище будівлею, оскільки це не оспорено ніким в суді та те, що у позивача маються достатньо документів, які підтверджують приналежність йому цього об’єкту нерухомого майна, вважаю, що вданому випадку є підстави для визнання права власності за державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України в повному господарському віданні Статутного територіально-галузевого об'єднання «Південна залізниця».

Згідно ст. 78 господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Враховуючи вищевикладене суд вважає вимоги прокурора правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю

2. Визнати за державою Україна в особі Міністерства транспорту та зв’язку України (01135, м.Київ, пр.Перемоги, 14, код 00017584) право державної власності на нежитлове побутове приміщення ПДБ-12 (літера «А» схематичного плану) загальною площею 32,4 кв.м., що розташоване за адресою: Сумська область, Роменський район, с.Ріпки, пров.Молодіжний, 4 і знаходиться в повному господарському віданні Статутного територіально-галузевого об'єднання «Південна залізниця» (61052, м.Харків, вул.Червоноармійська, 7, код 01072609).

СУДДЯ                                                                      М.С. Лущик