Г о с п о д а р с ь к и й с у д
Чернігівської області
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------
м. Чернігів, проспект Миру, 20 тел. 77-44-62, 69-81-66
РІШЕННЯ

23 жовтня 2008 року Справа № 6/190

За позовом:           Приватного підприємства „Кредо-М”,

поштова адреса: 08133, Київська обл., м. Вишневе, а/с 15

до відповідача: Приватного підприємства “Алекс-V”,

поштова адреса: вул. Любченко, 3, м. Чернігів, 14007

про стягнення 56617,93 грн.

Суддя Ж.В. Блохіна

Представники сторін:

від позивача: Диль С.М. –уповноважений представник, довіреність № б/н від 07.10.2008р.

від відповідача: Соколова В.Г. –уповноважений представник, довіреність №2 від 01.10.2008р.

СУТЬ СПОРУ:

Приватним підприємством „Кредо-М” подано позов до Приватного підприємства “Алекс-V” про стягнення 58286,58 грн., в тому числі 54420,08 грн. основного боргу за поставлений товар, 3353,67 грн. інфляційних нарахувань та 512,83 грн. 3% річних від простроченої суми.

Представник позивача в судовому засіданні подав заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення 1155,82 грн. інфляційних нарахувань за травень-червень 2008 року та 512,83 грн. 3% річних в зв’язку з погашенням відповідачем більшої частини основного боргу в сумі 33233,36 грн. та просить стягнути з Приватного підприємства “Алекс-V” основний борг в сумі 19186,72 грн. та 2197,85 грн. інфляційних нарахувань за березень-квітень 2008 року. Суд прийняв заяву позивача до розгляду.

Представник відповідача в судовому засіданні суму боргу визнає, але просить відмовити позивачу в частині стягнення суми боргу, яка була сплачена Приватним підприємством “Алекс-V” до подання позовної заяви, але увійшла у суму боргу, заявлену до стягнення.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши повноважних представників сторін, з’ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між приватним підприємством „Кредо-М” (постачальник) та приватним підприємством “Алекс-V” (покупець) було укладено усну угоду, за якою одна сторона передає іншій стороні гофрокартонну продукцію (товар).

Факт передачі товару покупцю підтверджується видатковими накладними: №666 від 30.07.2007р. на суму 12445,61 грн.; №708 від 08.08.2007р. на суму 11061,92 грн.; №727 від 16.08.2007р. на суму 18225,83 грн.; №820 від 07.09.2007р. на суму 14186,74 грн., згідно яких ПП „Кредо-М” передав ПП “Алекс-V” товар на загальну суму –55920,10 грн.

Вказаний товар був отриманий представником відповідача Осиповою О.І. на підставі довіреностей, виданих ПП “Алекс-V”, які знаходяться в матеріалах справи, про що свідчить підпис уповноваженої особи відповідача на видаткових накладних.

Позивач, розраховуючи суму боргу, врахував часткову оплату товару відповідачем, а саме: в сумі 500,02 грн. згідно платіжного доручення №1354 від 17.04.2008р. та в сумі 1000,00 грн. згідно платіжного доручення №1433 від 26.06.2008р.

Таким чином, в позовній заяві позивачем заявлено до стягнення суму боргу відповідача за поставлений товар в розмірі 54420,08 грн. (55920,10 грн. –500,02 грн. - 1000,00 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов’язання виникають, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Таким чином позивач передав товар, а відповідач прийняв на себе обов’язок розрахуватись за нього.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем на адресу відповідача направлявся лист-вимога №5 від 29.02.2008р. з вимогою виконати зобов’язання щодо сплати у семиденний строк суми боргу за отриманий товар. Даний лист-вимога був отриманий відповідачем 18.03.2008р.

Як свідчать матеріали справи відповідач до подачі позивачем позову до суду (04.09.2008р.) провів часткову оплату товару, а саме: 500,02 грн. згідно платіжного дорученням №1354 від 17.04.2008р.; 1000,00 грн. згідно платіжного дорученням №1433 від 26.06.2008р.; 5000,00 грн. згідно платіжного доручення №1449 від 17.07.2008р.; 1500 грн. згідно платіжного доручення №1466 від 29.07.2008р.; 3000,00 грн. згідно платіжного доручення №1478 від 12.08.2008р.; 1445,61 грн. згідно платіжного доручення №1501 від 03.09.2008р.

Відповідачем до подачі даного позову позивачем перераховано останньому частково борг в сумі 12445,63 грн., отже на день пред’явлення позову борг відповідача становить 43474,47 грн. (55920,10 грн. –12445,63 грн.), а не як зазначив позивач 54420,08 грн.

Отже, позивачем неправомірно включено в позовні вимоги суму сплаченого відповідачем боргу в розмірі 11945,61 грн., яка була перерахована до подачі позовної заяви (04.09.2008р.), про що свідчать відповідні платіжні доручення.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення боргу в сумі 11945,61 грн. задоволенню не підлягають.

Після порушення провадження у справі відповідачем частково сплачено суму основного боргу, а саме: 1561,92 грн. згідно платіжного доручення 1505 від 04.09.2008р.; 2000,00 грн. згідно платіжного доручення 1508 від 08.09.2008р.; 3000,00 грн. згідно платіжного доручення 1513 від 18.09.2008р.; 1000,00 грн. згідно платіжного доручення 1524 від 22.09.2008р.; 3500,00 грн. згідно платіжного доручення 1527 від 22.09.2008р.; 5225,83 грн. згідно платіжного доручення 1534 від 30.09.2008р.; 5000,00 грн. згідно платіжного доручення 1537 від 02.10.2008р.; 3000,00 грн. згідно платіжного доручення 1541 від 03.10.2008р. Всього на загальну суму 24287,75 грн.

Дану сплату підтверджує і позивач.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору, за таких обставин в частині стягнення боргу в сумі 24287,75 грн. провадження у справі підлягає припиненню.

Враховуючи вищевикладене, сума боргу відповідача становить 19186,72 грн. (43474,47 грн. - 24287,75 грн.).

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення.

Суд приймає заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення інфляційних нарахувань за травень-червень 2008 року в сумі –1155,82 грн. та 3% річних в сумі - 512,83 грн., оскільки ці дії не суперечать законодавству і не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Згідно розрахунків позивача, ним нараховано та пред’явлено до стягнення суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період березень-квітень 2008 року в сумі 2197,85 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Приписами ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Оскільки відповідач суму боргу визнав та матеріалами справи підтверджується, що він не виконав належним чином і своєчасно свої зобов’язання, за поставлений товар не розрахувався, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 21384,57 грн., в тому числі 19186,72 грн. боргу та 2197,85 грн. –інфляційних нарахувань, в решті позовних вимог в частині стягнення 11945,61 грн. боргу –відмовити; в частині стягнення боргу в сумі 24287,75 грн. провадження у справі підлягає припиненню.

Оскільки даний спір виник внаслідок неправильних дій відповідача відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати в повному обсязі мають бути покладені на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 49, 75, п. 4, ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Припинити провадження у справі в частині стягнення боргу в сумі 24287,75 грн.

2. Позов задовольнити частково.

3.          Стягнути з Приватного підприємства „Кредо-М” (юридична адреса: м. Київ, вул. Нагірна, 24/1; поштова адреса: 08133, Київська обл., м. Вишневе, а/с 15, р/р 1001 в КРУ КБ „Приватбанк” м. Київ, МФО 321842, ) на користь Приватного підприємства “Алекс-V” (юридична адреса: м. Чернігів, вул. П’ятницька, 94, кв. 65; поштова адреса: 14007, м. Чернігів, вул. Любченко, 3, р/р 0070 в ЧФ ВАТ Банку „БІГ-Енергія”, МФО 353508, ) 19186,72 грн. боргу та 2197,85 грн. інфляційних нарахувань, 434,75 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позовних вимог в частині стягнення 11945,61 грн. боргу відмовити.

Суддя Ж.В. Блохіна

24.10.08