донецький апеляційний
господарський суд
Постанова

Іменем України

23.07.2008
р.
справа №1/305

Донецький
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Гези  Т.Д.

суддів: при секретарі:

Волкова
Р.В. , Запорощенка  М.Д.  Абдулазізовій О.Д.

за
участю представників сторін:

від
позивача:

Марченко
Г.А. - по довір. №639 від 31.01.08р. Пащенко Т.В. - по довір. №10-02/332 від
11.03.08р.,

від
відповідача:

ОСОБА_1.
ОСОБА_2. - по довір. б/н від 07.07.08р.                      ОСОБА_3 - по довір. б/н
від 07.07.08р.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особиОСОБА_1                           АДРЕСА_1

на
рішення господарського суду

від

24.12.2007
року

по
справі

№1/305

за
позовом

Акціонерного
комерційного банку "Національний кредит" м. Київ у особі філії
Акціонерного комерційного банку "Національний кредит" у м.
Артемівську Донецької області

до

Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особиОСОБА_1 АДРЕСА_1

предмет
спору

стягнення
101168грн.28коп. у зв'язку з вимогою дострокового погашеннясуми наданого
кредиту

В С Т А Н О В И В:

Позивач,
Акціонерний комерційний банк "Національний кредит" м. Київ у особі
філії Акціонерного комерційного банку "Національний кредит" у м.
Артемівську Донецької області ( далі -АКБ "Національний кредит"),
звернувся  до господарського суду  Донецької області з позовом про стягнення з
відповідача, Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особиОСОБА_1
АДРЕСА_1  ( далі -СПД ОСОБА_1.),
стягнення 101168,28грн. у зв'язку з вимогою дострокового погашення суми
наданого кредиту.

Рішенням
від 24.12.2007 року господарський суд Донецької області позовні вимоги
задовольнив. Судове рішення мотивоване обґрунтованістю заявлених позовних
вимог.

СПД
ОСОБА_1.  з прийнятим рішенням не згоден,
звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою,
в якій просить судове рішення господарського суду першої інстанції скасувати,
та передати справу на новий розгляд.

В
обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник скарги, посилається на те, що
судом першої інстанції порушені норми процесуального права та неповно
дослідженні обставини, які  мають
значення для справи, що призвело до прийняття неправильного рішення. Заявник
апеляційної скарги посилається на те, що на виконання зобов'язань за кредитним
договором №114/11 від 12.11.2003 року було забезпечено заставою транспортних
засобів за договором застави № 17-114/11 від 10.02.2004 року та заставою
транспортних засобів майнового поручителя -Товариства з обмеженою
відповідальністю „Акварель” згідно рішенню зборів засновників ТОВ „Акварель”.
Також посилається на той факт, що ним, СПД ОСОБА_1., була дана довіреність, з
дозволу позивача, якого уповноважила ОСОБА_4, розпоряджатися належним майном з
метою погашення позички, відсотків по кредиту. Також вважає, що судом не було
з'ясовано, яке із заставленого майна, коли і на яку вартість  було відчужено на які рахунки зараховані
кошти. Судом не було встановлено, з чиєї вини виникла заборгованість по кредиту
та відсотках.

11.03.2008
року скаржник надав додаткові пояснення до скарги: уточнив апеляційні вимоги,
та просив, рішення господарського суду Донецької області від 24.12.2007року у
справі №1/305 скасувати, в позовних вимогах позивачу відмовити (т. 1 арк.
справи 147-153).

23.05.2008
року надав пояснення по справі, в яких просить
суд визнати, що переданого майна було достатньо для погашення кредиту
після його реалізації, фактична заборгованість складає 28946,69грн.  Просить відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог про стягнення з СПД ОСОБА_1. заборгованості за наданий кредит.

У
доповненні до апеляційної скарги від 16.07.08р. скаржник просить скасувати
рішення господарського суду Донецької області від 24.12.2007 року і прийняти
нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заявник
апеляційної скарги у доповненнях до неї посилається на те, що підставами для
скасування оскарженого рішення є також те, що справа №1/305 розглянута без
залучення відповідача ТОВ «Акварель»; рішення від 24.12.2007 року по справі
№1/305 винесено з порушенням ст. 82, 84 Господарського процесуального кодексу
України.

Позивач,
АКБ "Національний кредит",
надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає рішення суду законним
та обґрунтованим, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню. Вказує на те, що
у червні 2006 року відповідач надав фізичній особі ОСОБА_4 довіреність, якою
уповноважив останнього продати за ціну і на умовах за своїм розсудом
транспортні засоби, які  знаходилися в
заставі банку. ОСОБА_4. продав МАЗ за 90000,00грн., вантажний
полупричіп МАЗ 9397 за 7000,00грн., згідно висновку незалежного експерту №050
від 25.10.2006 року, №085 від 02.11.2007 року, та вніс кошти від продажу на
рахунок відповідача і частково погасив заборгованість по кредитному договору.
Позивач зазначає, що на дату звернення з позовом заборгованість відповідача
перед банком по кредитному договору складає: по кредиту 61 720,25грн., по
процентам 39 448,03грн., всього 101 168,28грн.

19.05.2008
року позивач надав до Донецького апеляційного господарського суду доповнення до
відзиву, а також на вимогу судової колегії повний розрахунок суми боргу по
кредитному договору №114/11 від
12.11.2003 року.

Відповідно
до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду
справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у
повному обсязі.

Відповідно до ст. 81-1 Господарського
процесуального кодексу України  здійснено
запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено
протокол.

Розглянувши
матеріали справи, вислухавши доводи присутніх представників сторін,  перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права,  колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позовні
вимоги ґрунтуються на невиконанні відповідачем зобов'язань за кредитним
договором №114/11 від 12.11.2003 року щодо своєчасного повернення кредиту та
сплати відсотків за його користування.

Як
вбачається із матеріалів справи та встановлено господарським судом Донецької
області, між позивачем АКБ "Національний кредит, та відповідачем СПД
ОСОБА_1. 12 листопада 2003 року  укладено
кредитний договір №114/11. Даний договір діє з дати його підписання до повного
виконання сторонами, взятих на себе зобов'язань (т.1 арк. справи 15).

Відповідно  до статті 345 Господарського кодексу
України  кредитні відносини
здійснюються  на підставі кредитного
договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У
кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок
його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника,
відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки права і відповідальність
сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно
статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк  або інша кредитна установа зобов'язується
надати грошові кошти                   (
кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором , а
позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Предметом
кредитного договору, як правило, є грошові кошти.

Кредитний
договір є  консенсуальним  (він вважається укладеним з моменту
досягнення згоди між сторонами за всіма
істотними умовами), двостороннім та відплатним. При його укладенні
кредитодавець бере на себе зобов'язання надати кредит і набуває право вимоги на
повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати
надання кредиту й несе зобов'язання із своєчасного його повернення та сплати
процентів.

Згідно
кредитного договору №114/11 від 12.11.2003 року, позивач (кредитор) надає
позичальнику (відповідачу) довгостроковий кредит у режимі „кредитної лінії” у
національній валюті України з лімітом в сумі 200000грн. по ставці у розмірі 18%
річних по строковій заборгованості і по ставці у розмірі 36% річних по простроченій
заборгованості на умовах, передбачених цим договором ( т. 1 арк. справи 15-17).

Відповідно
до пункту 3 договору нарахування відсотків за користування позикою і
сплачування їх позичальником проводиться 30 (31) числа або в останній робочий
день місяця за період попередній даті нарахування, включно з цим днем та з
днями, що залишилися до кінця поточного місяця, виходячи з кількості
календарних днів.

Пунктом
8.4 кредитного договору  сторони
встановили, що в разі порушення
позичальником обов'язків по даному договору та забезпечуючих договорах,
а також виникнення більш ніж 3-денної прострочки заборгованості по кредиту або
по відсоткам за користування ним банк має право достроково вимагати погашення
кредиту у повному обсязі, а боржник відповідно до п. 9.13 кредитного договору
повинен достроково погасити кредит із нарахованими по ньому відсотками.

Згідно
пункту 12 цього договору  передбачається
нарахування пені у розмірі 0,02% від суми заборгованості за кожен день
прострочки у разі несвоєчасного повернення позички і перерахування відсотків за
користування позичкою.

23
грудня  2004 року договором про внесення
змін №6 сторонами внесені зміни до кредитного договору №114/11 від 12.11.2003
року, згідно яких з 01.12.2004 року встановлено процентну ставку у розмірі 21%
по строковій заборгованості та 42% по простроченій заборгованості (т.1 арк.
справи 18).  Договором  про внесення змін №7-А від 07.11.2005 року до
кредитного договору №114/11 від 12.11.2003 року встановлено графік погашення
кредиту, за змістом якого щомісячно, з 01.12.2005 року по 31.10.2008 року,
відповідач здійснює погашення кредиту в сумі
5472грн.35коп. ( т.1 арк. справи 19).

Як
встановлено судом першої інстанції, зобов'язання за кредитним договором АКБ
"Національний кредит" виконані шляхом перерахування суми 200000грн.
на рахунок, відкритий відповідачу. СПД ОСОБА_1. графіку погашення кредиту не
дотримувався,  відсотки за користування
кредитом з 01.12.2005 року не сплачував, тому позивач звернувся до суду з позовом
про стягнення  заборгованості за кредитним
договором. Рішенням господарського суду
від 05.06.2006 року по справі № 40/173 позов задоволений. На виконання
рішення був виданий наказ від 26.06.2006 року про примусове виконання рішення
(т.1 арк. справи  20-23).

Однак,
відповідачем взяті на себе зобов'язання за кредитним договором у встановлений
строк не виконувалися, заборгованість відповідача перед банком складає: по
кредиту 61 720,25грн., по процентам 39 448,03грн., всього 101 168,28грн.

У
забезпечення виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору №114/11
від 12.11.2003 року, між позивачем та
СПД ОСОБА_1. було укладено договір про заставу транспортних засобів
№17-114/11 від 10.02.2004р., який
нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Артемівського міського
нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5. і зареєстровано в реєстрі за
№257, відповідно до якого СПД ОСОБА_1. передав в заставу позивачу майно на
загальну суму  199932грн.00коп. (т.1 арк.
справи 55-61).

28.11.2003
року  у забезпечення виконання
позичальником зобов'язань по кредитному договору №114/11 від 12.11.2003 року
між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю „Акварель”, він же
майновий поручитель”, було укладено договір застави №206-114/11, відповідно до
якого „майновий поручитель” передав в заставу позивачу своє право вимоги до ЧП
„Схід-Захід” в забезпечення виконання зобов'язань позичальника по кредитному
договору №114/11 від 12.11.2003 року і додаткових угод до нього, укладених між
ПП ОСОБА_1. і позивачем (т.1 арк. справи 83-84).

Пунктом
1 Договору застави від 28.11.2003 року передбачено, що договір застави укладено
з метою забезпечення  вимоги
"Заставодержателя" - АКБ "Національний кредит", що
випливають з кредитного договору №114/11 від 12.11.2003 року ( а також всіх
додаткових угод до нього), укладеного АКБ "Національний кредит" з СПД
ОСОБА_1.  про надання кредиту в грошовій
формі у розмірі 200000 грн., строком до 05.11.2008 року, зі сплатою 18% річних
(до кредитного договору  вносилися  зміни, згідно яких змінювалася сума відсотків
за користування ним), за користування кредитом, можливої пені та
штрафів.

Пунктом
5 Договору застави  від 28.11.2003року
визначений спосіб та порядок реалізації заставленого майна: а саме: при
невиконанні „Позичальником” зобов'язань, забезпечених цим договором,
„Заставодержатель” звертається до „Майнового поручителя” з письмовою
пропозицією (повідомленням) щодо реалізації предмета застави; заставлений
предмет застави, на який звернено стягнення, може бути реалізований судовим
виконавцем, або уповноваженою особою, яка діє згідно довіреності; право вибору
способу реалізації застави надається „Заставодержателю”.

16.12.2003
року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю „Акварель”, він
же майновий поручитель”, було укладено договір №217-114/11 застави майнового поручителя.
Предметом застави є грузовий автомобіль тягач SKANIA, оціночна вартість складає
223250,00грн. (а.с.86-89). Даний договір нотаріально посвідчено приватним
нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області
ОСОБА_5. і зареєстровано в реєстрі за НОМЕР_1 (т.1 арк. справи 86-89).

Як
вбачається з матеріалів справи, 02.06.2006 року відповідач видав довіреності
нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Артемівського міського
нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5. і зареєстровані в реєстрі
за  НОМЕР_2та  за
НОМЕР_3

Довіреністю
НОМЕР_2уповноважив ОСОБА_4користуватися (експлуатувати) і розпоряджуватися:
продати за ціну і на умовах за своїм розсудом, здавати в оренду,  знімати з обліку в органах ДАІ, змінювати
номерні вузли та агрегати, колір, - належним відповідачеві на підставі
свідоцтва  про реєстрацію ТЗ серії
НОМЕР_1, виданого 24.01.2004 року Артемівським
МРЕВ УДАІ УМВС України у Донецькій області, 1993р. випуску Автомобільним
причіпом марки МАЗ 9397, рама №5071, реєстраційний номер НОМЕР_2,
зареєстрованим в Артемівському МРЕВ УДАІ УМВС України у Донецькій області  (т. 1 арк. справи 65).

Довіреністю
№3827 уповноважив ОСОБА_4користуватися (експлуатувати) і розпоряджуватися:
продати за ціну і на умовах за своїм розсудом, здавати в оренду,  знімати з обліку в органах ДАІ, змінювати
номерні вузли та агрегати, колір, - належним відповідачеві на підставі про
реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_1виданого 27.12.2003року  Артемівським МРЕВ УДАІ УМВС України у
Донецькій області, 2003року випуску Автомобілем марки МАЗ , рама №
Y3М1571, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрованим в Артемівському
МРЕВ ДАІ УМВС України у Донецькій області; на підставі  свідоцтва
про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_1, виданого 24.01.2004р. Артемівським  МРЕВ УДАІ УМВС України у Донецькій області
(т. 1 арк. справи 66).

Таким
чином, контроль за виконанням реалізації
майна, за якими саме цінами, в якій саме строки, повинно бути  реалізовано майно, повинен здійснювати саме
відповідач - СПД ОСОБА_1. Крім цього, також повинен був здійснювати контроль, в
якій сумі та в які строки сума від реалізації майна повинна бути внесена у
якості  платежу за кредитним договором
№114/11 від 12.11.2003 року.

Отже,
посилання заявник скарги на той факт, що
без його відома було реалізовано майно (коли і за яку вартість було
відчужено та на які рахунки зараховані кошти),
не ґрунтуються на умовах договору застави.

Договори
застави є підтвердженням забезпечення
виконання кредитного договору, а не умовами виконання кредитного
договору.

Непогодження
відповідача із сумою реалізованого майна, не може бути розглянуто у судовому
засіданні, тому як не є предметом розгляду даної справи.

На
вимоги апеляційної інстанції позивачем
наданий розрахунок суми позову за кредитним договором №114/11 від
12.11.2003 року,  з  вказанням сум з посиланням на платіжні
документи, які також додані до  даного
розрахунку та залучені до матеріалів справи.

Із
даного розрахунку вбачається, що
розрахунок зроблений відповідно до умов кредитного договору, платіжні
документи підтверджують часткове погашення кредиту.

Сума
заборгованості за кредитним договором №114/11 від 12.11.2003 року,  вказана у розрахунку відповідає сумі
зазначеній у позові, та складає станом на дату звернення з позовом: по
кредиту 61 720,25грн., по процентам 39 448,03грн., всього 101 168,28грн.

На
адресу апеляційного господарського суду надійшов лист Відділу Державної
виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції  від 16.05.2008року за №5-5-16/29999 з якого
вбачається, що на виконанні у ВДВС Артемівського МРУЮ знаходиться зведене
виконавче провадження  про стягнення з
СПД ОСОБА_1. на користь АКБ „Національний кредит” боргу у загальному розмірі
144806,33грн. Станом на 01.02.2008 року залишок боргу боржника перед стягувачем
становить 140203,73грн.

Так
як, п.8.4 кредитного договору №114/11 від 12.11.2003 року, сторонами за
взаємною згодою встановлено право позивача стягнути достроково з відповідача
суму заборгованості, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обґрунтованості
заявлених вимог  позивача щодо
дострокового погашення кредиту та сплати відсотків.

Посилання
заявника апеляційної скарги на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням
ст. 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, спростовується
матеріалами справи №1/305, а саме ухвалою господарського суду від 28.01.08р.
(т.1 арк. справи 40), якою в порядку ст. 89 Господарського процесуального
кодексу України, виправлено описку у резолютивній частині оскаржуваного рішення
від 24.12.2007 року, та абзац перший резолютивної частини рішення викладено в
наступній редакції: „позов Акціонерного комерційного банку “Національний
кредит”  м. Київ в особі філії
Акціонерного комерційного банку “Національний
кредит” у       м. Артемівськ
задовольнити ”.

З врахуванням
викладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду
приходить до  висновку про те, що  господарський суд попередньої інстанції повно
з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи
неправильного застосування норм
матеріального чи процесуального права щодо вирішення спірного питання по
суті судовою колегією не встановлено.

За
таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення
господарського суду підлягає залишенню без змін.

Відповідно
до ст.49 Господарського процесуального кодексу України  витрати по
сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на заявника
скарги по справі.

Керуючись
ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу
України, судова   колегія Донецького апеляційного господарського
суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особиОСОБА_1 АДРЕСА_1   на рішення
господарського суду Донецької області від  24.12.2007 року  по справі
№1/305 - залишити без задоволення.

Рішення  господарського суду Донецької області   від 24.12.2007 року  по справі
№1/305 - залишити без змін.

Головуючий:          Т.Д.
Геза

Судді:          Р.В.
Волков

М.Д.
Запорощенко

Надруковано
6пр.:

позивачу-2пр.,

відповідачу-1пр.,

у справу -1пр.,

ДАГС-1пр.,

ГСДО-1пр.