ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

15.10.08                                                                                           Справа № 17/109

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Мурської Х.В.

суддів Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

при секретарі судового засідання Куцик-Трускавецькій О.Б.

розглянув матеріали апеляційної скарги закритого акціонерного товариства «Ужгородський механічний завод», м. Ужгород

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.08.2008 року

у справі № 17/109, суддя Ушак І.Г.,

за позовом комунального підприємства „Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства”, м. Ужгород

до закритого акціонерного товариства „Ужгородський механічний завод”, м. Ужгород

про стягнення боргу в розмірі 82481, 86грн.,

та за зустрічним позовом закритого акціонерного товариства „Ужгородський механічний завод”, м. Ужгород

до комунального підприємства „Виробниче управління водопровідно–каналізаційного господарства” м. Ужгород

про стягнення боргу в розмірі 22661,24 грн.

за участю представників

від позивача за первісним позовом: Феделещак М.М. - представник;

від відповідача за первісним позовом: Якима С.І. –голова правління.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 12.08.2008 року у справі № 17/109 первісний позов задоволено частково. З рахунку закритого акціонерного товариства „Ужгородський механічний завод” (надалі ЗАТ «УМЗ») на користь комунального підприємства „Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода” (надалі Водоканал) стягнуто 69 266,83 грн. боргу, позивачу відшкодовано судові витрати. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Про виявлені у ході судового розгляду справи недоліки в роботі Закарпатського обласного центру з гідрометеорології винесено окрему ухвалу. У задоволенні вимог по зустрічному позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване наступним.

При перевірці правильності розрахунків вартості послуг відведення дощових стоків судом встановлено, що фактична вартість цих послуг становить 125 697,31 грн. Суд дійшов даного висновку провівши перерахунок позовних вимог, беручи до уваги дані, надані Закарпатським обласним центром з гідрометеорології про кількість опадів у спірному періоді –486, 7 мм у ході проведення судової експертизи та встановлених тарифів, що діяли у спірному періоді. При цьому, судом зазначено, що дані Закарпатського обласного центру з гідрометеорології про кількість опадів за спірний період є суперечливими, оскільки Водоканал проводив свій розрахунок позовних вимог за даними цієї ж установи, виходячи з кількості опадів 556 мм за цей же період. На підставі встановлених недоліків у роботі Закарпатського обласного центру з гідрометеорології судом винесено окрему ухвалу. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що загальна сума наданих позивачем у період з квітня 2004р. по березень 2006р. відповідачеві послуг з відведення дощових та господарсько-побутових стоків складає 130664,83 грн., з яких 125 697,31 грн. –за послуги з відведення дощових стоків, 4967,52 грн. - вартість послуг з відведення господарсько-побутових стоків за спірний період, виходячи з даних показників лічильника станом на початок та кінець спірного періоду. У задоволенні вимог Водоканалу про стягнення пені, річних та інфляційних судом першої інстанції відмовлено з огляду на те, що позивачем не доведено дати вручення відповідачу рахунків на оплату послуг, а, отже, і часу, з якого настає строк виконання зобов’язання відповідачем. У задоволенні зустрічного позову судом відмовлено на тій підставі, що ЗАТ „УМЗ” не доведено наявності заборгованості Водоканалу перед ним за поставлені товарно-матеріальні цінності, оскільки вартість їх у повній сумі зарахована у сплату за послуги водовідведення.

Не погоджуючись з даним рішенням місцевого господарського суду, відповідач по первісному позову - ЗАТ „УМЗ”, звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване судове рішення у даній справі скасувати, у задоволенні первісного позову відмовити повністю, зустрічний позов задоволити. Свої доводи скаржник мотивує тим, зокрема, що вартість наданих позивачем послуг відведення дощових вод є завищеною внаслідок неправильного визначення площі твердого покриття території відповідача, з якої відводяться дощові стоки. При цьому зазначає, що з точки зору будівельних норм тверді поверхні можуть бути водонепроникні, частково водопроникні та водопроникні, а тому, на переконання скаржника, у спірних правовідносинах належить застосовувати коефіцієнт стоку 0,1766, обрахований за приписами Будівельних норм і правил 2.04.03-85 „Каналізація. Зовнішні мережі та споруди”. Мотивуючи свої доводи про наявність підстав для задоволення вимог по зустрічному позову стверджує, що сторонами було узгоджено питання оплати зазначених послуг шляхом зустрічних поставок меблів, яких за період з грудня 2004р. по грудень 2005р. було поставлено позивачу на загальну суму 61398,00 грн. Оскільки, на переконання скаржника загальна вартість наданих йому позивачем послуг за спірний період становить 38 736,76 грн., в т.ч. 33 769,24 грн. - за відведення дощових вод (проведено розрахунок по БНіП) та 4 967,42 грн. –за відведення господарсько-побутових стоків, а меблів Водоканалу поставлено на загальну суму 61398,00 грн., то останній заборгував ЗАТ „УМЗ” 22 661, 24 грн.

Позивач по первісному позову –комунальне підприємство „Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода” у відзиві на апеляційну скаргу спростовує твердження скаржника, просить у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі залишити без змін, з підстав відповідності висновків суду нормам чинного законодавства та умовам укладеного договору.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.08.2008 року у справі № 17/109 залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 4-7 ГПК України, судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об’єктивної істини, тобто відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст. 43 ГПК України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як встановлено місцевим господарським судом і це вбачається з матеріалів справи, 21.04.1993р. між сторонами у справі було укладено договір на відпуск води з комунального водопроводу і прийом господарсько-побутових (і дощових) стічних вод за комунальну каналізацію, згідно якого Водоканал взяв нв себе зобов’язання приймати стічні води (господарсько-побутову каналізацію та дощові води) абонента за договором - ЗАТ «УМЗ», який, у свою чергу - своєчасно оплачувати надані йому послуги відповідно до затверджених у встановленому порядку тарифів.

Пунктом 12 договору передбачено, що при прийнятті господарсько-побутових стоків абонента, що не користується водою з комунальних мереж, облік стоків визначається щомісячно кількістю рівною 100 % кількості споживання води з власних джерел по показах водомірних лічильників. Облік дощових стоків здійснюється за довідками гідрометеобюро та паспортними даними підприємства про площу твердого покриття (п.13 договору).

Загальна площа твердого покриття ЗАТ „УМЗ”, з якої відводяться дощові стоки, становить 77000 кв.м. (лист ЗАТ „УМЗ” від 17.08.01 адресований Водоканалу).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов вищезазначеного договору Водоканалом за період з квітня 2004р. по березень 2006р. здійснено відведення господарсько-побутових та дощових стоків з території ЗАТ „УМЗ”, оплата вартості яких за погодженням сторін здійснювалася шляхом заліку здійснених ЗАТ „УМЗ” поставок комплектів меблів, яких за період з грудня 2004р. по грудень 2005р. було поставлено позивачу на загальну суму 61 398,00 грн.

Факт поставок ЗАТ „УМЗ” меблів Водоканалу на загальну суму 61 398,00 грн. та погодження сторін про зустрічне зарахування їх вартості в рахунок погашення заборгованості по оплаті послуг водовідведення сторонами не заперечується.

Однак, як було зазначено вище, скаржник вважає, що вартість наданих позивачем послуг відведення дощових вод є завищеною внаслідок неправильного визначення площі твердого покриття території заводу, з якої відводяться дощові стоки.

Водоканал, в свою чергу наполягає на правильності та правомірності способу нарахування плати за відведення дощових стоків з території відповідача, оскільки такий визначений умовами договору. Крім того, стверджує, що такий порядок визначення обсягів дощових стоків відповідає порядку, встановленому на території міста Ужгорода пунктом 2 Рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 25.07.02 № 116 „Про тарифи на водопостачання та водовідведення, норми споживання та витрат питної води”.

Питання приймання стічних вод до комунальної каналізації, взаємовідносини між водоканалами та абонентами регулюються приписами Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, місцевих Правил приймання стічних вод, які відповідно до Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, вправі приймати та затверджувати виконавчі органи місцевих рад за поданням водоканалів, та які є обов’язковими для всіх підприємств, що одержують послуги водоканалів з водовідведення і розташовані на території відповідної місцевої ради та умовами договорів, що укладаються водоканалами та абонентами.

Пунктами 11, 12 та 13 укладеного договору сторонами узгоджено, що обсяг відведених господарсько-побутових стоків визначається щомісячно кількістю рівною 100% кількості спожитої води з власних джерел, що в свою чергу, визначається за показниками водомірних лічильників; визначення обсягів дощових стоків здійснюється виходячи із площі твердого покриття об’єкта відповідача та за даними гідрометеобюро про кількість опадів за місяць.

Як встановлено місцевим господарським судом, у спірний період діяв п. 2 Рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 25.07.02 № 116 „Про тарифи на водопостачання та водовідведення, норми споживання та витрат питної води” в частині встановлення на території міста Ужгорода порядку визначення кількості дощових стоків за даними про площу твердого покриття та довідок гідрометеобюро про середньомісячну кількість опадів, що також закріплено сторонами у договорі.

Тому судова колегія вважає правомірними висновки місцевого господарського суду про те, що вартість послуг відведення дощових стоків слід розраховувати, виходячи з даних про площу твердого покриття та довідок гідрометеобюро про середньомісячну кількість опадів. Таким чином, покликання скаржника на ту обставину, що вартість наданих позивачем послуг відведення дощових вод є завищеною внаслідок неправильного визначення площі твердого покриття території заводу, з якої відводяться дощові стоки, є безпідставними.

З огляду на те, що при перевірці правильності розрахунків вартості послуг відведення дощових стоків судом першої інстанції встановлено суперечливість даних Закарпатського обласного центру з гідрометеорології про кількість опадів за спірний період, то правомірно взято до уваги дані Закарпатського обласного центру з гідрометеорології про кількість опадів у спірному періоді –486, 7 мм, надані у ході проведення судової експертизи.

Таким чином, висновки місцевого господарського суду про те, що загальна сума наданих позивачем у період з квітня 2004р. по березень 2006р. відповідачу послуг з відведення дощових та господарсько-побутових стоків складає 130664,83 грн., з яких 125 697,31 грн. – за послуги з відведення дощових стоків, 4967,52 грн. - вартість послуг з відведення господарсько-побутових стоків за спірний період, є обгрунтованими.

У задоволенні вимог Водоканалу про стягнення пені, річних та інфляційних судом першої інстанції підставно відмовлено з огляду на те, що Водоканалом у встановленому законом порядку не доведено факту вручення відповідачу рахунків на оплату наданих послуг, а умовами договору не передбачено нарахування відповідачу пені за несвоєчасність виконання грошового зобов’язання.

Погоджується судова колегія також з висновком Господарського суду Закарпатської області щодо відмови у задоволенні зустрічного позову, оскільки ЗАТ „УМЗ” не доведено наявності заборгованості Водоканалу перед ним за поставлені товарно-матеріальні цінності, оскільки вартість їх у повній сумі зарахована у сплату за послуги водовідведення.

Твердження Скаржника про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Відповідно до норм ст. ст. 32-33 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріали справи свідчать про те, що висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, 107 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В :

1.          Рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.08.2008 року у справі № 17/109 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи повернути місцевому господарському суду.

Головуючий суддя Мурська Х.В.

Суддя Давид Л.Л.

Суддя Кордюк Г.Т.