ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"12" листопада 2008 р.

справа № 5020-5/026

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Амфора” (99040 м. Севастополь, вул. Промислова, 7-А)

до Адміністрації державної прикордонної служби України (95000 м. Сімферополь, вул. Київська, 98/4).

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія „Кримзалізобетон” (95000 м. Сімферополь, вул. Пушкіна, 11-А)

про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, та стягнення збитків в розмірі 7206,71 грн.

Суддя Євдокимов І.В.

Представники сторін:

Позивач - В'юніченко Станіслав Юхимович, представник, довіреність № 4/47 від 20.02.08, ТОВ "Амфора";

Відповідач - не з’явився, Адміністрація Державної прикордонної служби України;

Третя особа - не з’явився, Товариство з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія „Кримзалізобетон”;

Суть спору:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю „Амфора”, звернувся до суду з позовом до відповідача - Державної прикордонної служби України в особі Азово-Чорноморського регіонального управління, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, розташованої за адресою: м. Севастополь, пр. Ген. Острякова, 7/вул. Супруна, та стягнення збитків в розмірі 7206,71 грн.

В процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просить суд зобов’язати відповідача звільнити земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Севастополь, вул. Куліково поле, 7, а також, зобов’язати відповідача здійснити благоустрій вказаної земельної ділянки, та стягнути збитки в розмірі 8522,59 грн.

Ухвалою суду від 04.02.2008 суд здійснив заміну первісного відповідача Державної прикордонної служби України в особі Азово-Чорноморського регіонального управління належним відповідачем –Адміністрацію державної прикордонної служби України, у зв’язку з тим, що державний акт про право постійного користування земельною ділянкою був виданий саме Адміністрації державної прикордонної служби України.

В процесі розгляду справи представник позивача заявив клопотання про призначення по справі судової землевпорядкувальної експертизи.

Ухвалою господарського суду міста Севастополя від 07.04.2008 провадження по справі було зупинено до закінчення проведення судової землевпорядкувальної експертизи.

14.07.2008 на адресу суду від Севастопольського відділення Харківського НДІ судових експертиз ім. проф. Н.С. Бокаріуса” надійшли матеріали справи № 5020-5/026, а також, висновки судової будівельно-технічної експертизи № 8349 від 07.07.2008.

Ухвалою суду від 29.07.2008 провадження по справі поновлено.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем на суміжній земельної ділянці виконуються будівельні роботи, а на спірній земельній ділянці відповідачем розташовані будівельні прилади, що завдає шкоду позивачу та робить неможливим її використання по цільовому призначенню.

Відповідач позовні вимоги не визнав, мотивуючі свої запереченням тим, що позивачем на надано доказів того, що будівельні матеріали розташовуються само на його земельній ділянці.

Представники відповідача та третьої особи на оголошення вступної та резолютивної частин рішення не з’явились, про причини неявки суд не повідомили.

Представникам сторін в судовому засіданні роз'яснені їх процесуальні права і обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд, -

в с т а н о в и в:

Згідно з рішенням Севастопольської міської Ради № 1114 від 13.12.2006 позивачу надана згода на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки в районі пр. Ген. Острякова, 7 –вул. Супруна для будівництва та обслуговування торгового комплексу ТОВ „Амфора”.

Згідно з довідкою Управління градобудівництва та архітектури Севастопольської МДА № 408/5-2 від 05.02.2007, земельної ділянці площею 0,3527 га для будівництва та обслуговування торгового комплексу розташованої по пр. Ген. Острякова, 7 –вул. Супруна, присвоєна адреса: м. Севастополь, вул. Куліково поле, 7.

Як вбачається із матеріалів справи, з 2005 року на сусідній земельної ділянці виконуються роботи з будівництва багатоповерхового житлового будинку по пр. Ген. Острякова, 3, за замовою відповідача.

Роботи виконує третя особа –ТОВ „Будівельна компанія „Кримзалізобетон”.

Проте, на земельної ділянці, яка належить позивачу розташовані будівельні матеріали, та металеві конструкції, які належать відповідачу.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням звільнити земельну ділянка, яка йому належить, але відповідачем земельна ділянка звільнена не була.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, вивчивши усі обставини справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, при цьому суд виходить з наступного.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України і іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України, ст.ст. 373, 374 Цивільного кодексу України, суб'єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Згідно зі ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Відповідно до ст.ст. 23, 24, 29 Закону України „Про планування і забудову територій” забудова територій передбачає здійснення нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування об'єктів містобудування, розширення та технічного переоснащення підприємств (далі - будівництво). Будівництво об'єктів містобудування здійснюється згідно з законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, регіональними і місцевими правилами забудови, містобудівною та проектною документацією. Фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міської державної адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об'єкта містобудування.

Дозвіл на виконання будівельних робіт - це документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення земляних робіт. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів.

Згідно зі ст. 9 Закону України „Про архітектурну діяльність”, будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 24 Закону України "Про планування і забудову територій".

Пунктом 7.5 Тимчасових правил використання та забудови території м. Севастополя, затверджених рішенням Севастопольської міської Ради № 392 від 18.11.1999, початок будь-яких будівельних робіт, в тому числі і реконструкція, капітальний ремонт, благоустрій, озеленення, можливо тільки при дотриманні наступних умов:

-          наявність затвердженої у встановленому порядку проектно-кошторисної документації;

-          дозвіл виконавчого органу на будівництво;

-          дозвіл на виконання будівельних робіт органів архітектурно-будівельного контролю;

-          дозвіл відповідних служб адміністрації на право виконання земельних робіт;

-          наявність правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

В процесі розгляду справи представник позивача заявив клопотання про призначення по справі судової землевпорядкувальної експертизи.

Ухвалою господарського суду міста Севастополя від 07.04.2008 провадження по справі було зупинено до закінчення проведення судової землевпорядкувальної експертизи.

14.07.2008 на адресу суду від Севастопольського відділення Харківського НДІ судових експертиз ім. проф. Н.С. Бокаріуса” надійшли матеріали справи № 5020-5/026, а також висновки судової будівельно-технічної експертизи № 8349 від 07.07.2008.

Як вбачається із висновків судової будівельно-технічної експертизи позивач та відповідач є суміжними землекористувачами.

Земельна ділянка, яка належить позивачу, об’єднана з земельною ділянкою, яка належить відповідачу, та на момент проведення візуального огляду є єдиною земельною ділянкою, яка використовується як будівельний майданчик.

Також, експертизою встановлено, що межі земельній ділянці, яка належить позивачу, порушені. На вказаної земельної ділянці складовані будівельні матеріали, металеві конструкції баштового крану та бетоні грузи для баштового крану.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно зі ст. 27 Закону України „Про оренду землі” орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача збитків в розмірі 8522,59 грн. з посиланням на ст. 27 Закону України „Про оренду землі”.

Суд відмовляє позивачу у даній вимоги, виходячи з наступного.

Дійсно, відповідно до ч. 1, 2 ст. 28 Закону України „Про оренду землі” орендар має право на відшкодування збитків, яких він зазнав унаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі.

Збитками вважаються:

фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права;

доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору.

Проте відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України „Про оренду землі” розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних.

Будь-які документи в обґрунтування понесених збитків позивач не надав.

Згідно зі ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При таких обставинах, суд вважає, позовні вимоги підлягаючими задоволенню частково.

Згідно ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати на сплату державного мита в сумі 85,00 грн. і інформаційне –технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 49, 82 –85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

Вирішив:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Зобов’язати Адміністрацію державної прикордонної служби України (95000 м. Сімферополь, вул. Київська, 98/4, ) усунути перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю „Амфора” (99040 м. Севастополь, вул. Промислова, 7-А, ) в користуванні земельною ділянкою, розташованої за адресою: м. Севастополь, вул. Куліково поле, 7, протягом семі днів з моменту набранням рішенням законної сили, шляхом усунення будівельних матеріалів, будівельних вагончиків, транспортних засобів та іншого, та повернути вказану земельну ділянку у стані придатному для подальшого використання.

3.          Стягнути з Адміністрації державної прикордонної служби України (95000 м. Сімферополь, вул. Київська, 98/4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Амфора” (99040 м. Севастополь, вул. Промислова, 7-А, ) витрати по сплаті державного мита в сумі 85,00 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн., та витрати за проведення судової землевпорядкувальної експертизи в розмірі 4006,40 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4.          В частині позовних вимог щодо стягнення збитків у розмірі 8522,59 грн. ТОВ „Амфора” відмовити.

Суддя І.В. Євдокимов

Рішення оформлено

згідно з вимогами

ст. 84 ГПК України

та підписано

17.11.2008

Розсилка:

1. ТОВ „Амфора” (99040 м. Севастополь, вул. Промислова, 7-А)

2.          ТОВ „Будівельна компанія „Кримзалізобетон” (95000 м. Сімферополь, вул. Пушкіна, 11-А)

3.          Адміністрація державної прикордонної служби України (95000 м. Сімферополь, вул. Київська, 98/4)

4.          прокуратура м. Севастополя (99011 м. Севастополь вул. Павліченко, 1)

5.          справа

6.          наряд