ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2008 р.

Справа № 46/77

За позовом

Відкритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Нова”

До

Товариства з обмеженою відповідальністю “Квіза-Трейд”

Про

стягнення 66 400,00 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Представники:

Від позивача

Холод І.П. —представник за довіреністю від 03.01.2008 р. № 40

Від відповідача

Яковлев С.В. —представник за довіреністю від 12.06.2008 р.

У судовому засіданні, яке відбулося 18.06.2008 р., за згодою присутніх представн6иків сторін судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі відповідно до положень ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство “Страхова компанія “Нова” передало на вирішення господарського суду позовну заяву № 2510 від 29.04.2008 р., відповідно до якої просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Квіза-Трейд” в порядку регресу витрати на виплату страхового відшкодування, зумовленого наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини Доровського Володимира Івановича, який перебуває у трудових відносинах з відповідачем. Ціна позову 66 400,00 грн.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2008 р. № 46/77 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 02.06.2008 р.

02.06.2008 р. розгляд справи було відкладено на 18.06.2008 р. у зв’язку з неявкою відповідача та неподанням ним витребуваних доказів.

В ході розгляду спору по суті представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити позов. Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача, в обґрунтування позовних вимог Відкрите акціонерне товариство “Страхова компанія “Нова” посилається на наступні обставини:

Відповідно до умов договору добровільного страхування ризиків, пов’язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № 13 від 04.01.2007 р., внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 91 390,00 грн. вигодонабувачу Відкритому акціонерному товариству “Мегабанк” за заявою страхувальника —Фабрики Володимира Олександровича, власнику застрахованого автомобіля та 1 800,00 грн. останньому за послуги евакуатора. Оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм, котрий є працівником підприємства відповідача, позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Квіза-Трейд” різницю між вартістю сплаченого страхового відшкодування Відкритим акціонерним товариством “Страхова компанія “Алькона”. На підтвердження вини водія відповідача у заподіянні шкоди застрахованому автомобілю позивачем надано суду постанову Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2007 р. у справі № 3-42156.

Представник відповідача, який з’явився в судове засідання 18.06.2008 р., заперечував проти задоволення позову з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву від 17.06.2008 р., а саме, на думку відповідача, надані позивачем матеріали не доводять вини його співробітника Доровського В.І. у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України встановлені постановою по справі про адміністративне правопорушення факти не є такими, що не потребують доказування, а крім того, постанова від 16.11.2008 р. не є належним доказом, адже датована числом, що не наступило. Також відповідач вважає, що позивачем не доведено наявність та розмір завданої при дорожньо-транспортній пригоді шкоди, а приєднаний до позовної заяви розрахунок збитків є неправильним та таким, що суперечить умовам договору страхування. Поряд з наведеним, відповідач вказує, що під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди Доровський В.І. не знаходився при виконанні своїх службових обов’язків.

Станом на час розгляд справи від Доровського В.І. надійшла заява про долучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, а також заява відповідача аналогічного змісту. Судом відмовлено у задоволенні зазначених заяв, з мотивів того, що матеріали справи містять належні документи, що дозволяють об’єктивно з’ясувати всі обставини справи та визначити наявність чи відсутність підстав для задоволення вимог про відшкодування шкоди в порядку регресу, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши надані оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд —

ВСТАНОВИВ:

04.01.2007 р. між Відкритим акціонерним товариством “Страхова компанія “Нова” та Фабрикою Володимиром Олександровичем укладено договір добровільного страхування ризиків, пов’язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 13, відповідно до якого позивачем прийнято під страховий захист автомобіль Hyundai Sоnata, державний номер ВА 9871 АЕ.

Як вбачається з довідок відділу Державної автомобільної інспекції з обслуговування Переяслав-Хмельницького району від 12.10.2007 р. № 1875 та від 17.11.2007 р. вказаний автомобіль отримав механічні пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 12.10.2007 р. о 19:10 по вул. Б. Хмельницького у м. Переяслав-Хмельницький внаслідок зіткнення з автомобілем Шкода Октавія, державний номер АА 0297 ЕА.

З матеріалів справи слідує, що на момент зіткнення автомобіля Hyundai Sоnata, з автомобілем Шкода Октавія, останнім керував громадянин Доровський Володимир Ігоревич, який перебуває у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю “Квіза-Трейд”.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 16.11.2007 р. у справі № 3-42156 встановлено наступне: “Доровський В.І. 12.10.2007 р. приблизно о 19:10 год., керуючи транспортним засобом, автомобілем Шкода Октавія, державний номерний знак АА 0297 ЕА, рухаючись в м. Переяслав-Хмельницький по вул. Б. Хмельницького не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Хюндай Соната, державний номер ВВ 9871 АЕ. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження”.

Описана постанова Святошинського районного суду м. Києва датована 16.11.2008 р., але суд зважає її датованою з опискою, оскільки в ній описані події, що мали місце у 2007 році, а на момент розгляду адміністративного матеріалу та даної справи 16.11.2008 р. не наступило). На цій підставі, суд критично ставиться до заперечень відповідача в частині дати даної постанови.

На думку позивача, оскільки постановою Святошинського районного суду м. Києва встановлено вину Доровського В.І. у порушенні Правил дорожнього руху, внаслідок чого ушкоджень зазнав автомобіль Hyundai Sоnata, Товариство з обмеженою відповідальністю “Квіза-Трейд” як працедавець та власник автомобіля має нести відповідальність в порядку регресу перед позивачем, що прийняв під страховий захист вказане авто.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, що постанова Святошинського суду міста Києва від 16.11.2007 р. не може вважатися належним доказом вини громадянина Доровського В.І. у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило збиток його власнику, так як встановлені нею факти відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України не є такими, що не потребують доказування.

Під суд приймає до уваги такі заперечення відповідача, але не вважає їх достатніми для відмови у задоволенні заявлених вимог, зважаючи на наступне:

Під доказами у ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України розуміються є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими і речовими доказами (ч. 2 ст. 32).

Згідно з ч. 1 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Зважаючи на те, що документом уповноваженого органу державної влади (суду), прийнятим за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному разі —порушення Правил дорожнього руху, є постанова суду загальної юрисдикції, приєднану до матеріалів справи постанову Святошинського районного суду м. Києва від 16.11.2007 р. слід вважати документом, що містить дані про обставини, що призвели до спричинення збитку власнику взятого позивачем під страховий захист автомобіля та її відшкодування потерпілій особі.

Документів, які довели протилежне сторонами до справи не подано.

Як слідує з матеріалів справи для встановлення характеру та розміру шкоди заподіяної страхувальнику, позивачем було замовлено товарознавче дослідження у Приватного підприємства “Науково-дослідна лабораторія судових експертиз”.

Згідно з висновком № 269/5 від 02.11.2007 р. вартість матеріального збитку, заподіяного власникові автомобіля Hyundai Sоnata, державний номер ВА 9871 АЕ внаслідок його пошкодження без врахування витрат товарознавчої експертизи та з урахуванням зносу деталей станом на момент її проведення становить 106 524,44 грн.

За твердженнями відповідача, позивачем не доведено наявність та розмір завданої при дорожньо-транспортній пригоді шкоди, оскільки висновки автотоварознавчого дослідження ґрунтуються на неправильних розрахунках та проведені з порушенням встановленого порядку (методики) проведення товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів.

Дані твердження відповідача спростовуються матеріалами справи, адже наявність, тобто факт спричинення механічних пошкоджень автомобілю, у зв’язку з чим його власник зазнав матеріальний збиток, стверджується довідками державної автомобільної інспекції, постановою Святошинського районного суду, а розмір матеріального збитку —висновком спеціаліста автотоварознавця, який відповідно до матеріалів справи, має кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 12.2 “Визначення вартості автомототранспорту та розміру матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу”. Крім того, згідно з висновком № 269/5 від 02.11.2007 р. при визначені розміру матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Hyundai Sоnata, державний номер ВА 9871 АЕ, спеціаліст керувався Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 08.12.2004 р. № 1375/2732, а у п. 1.2 дослужувалося питання визначення ринкової вартості.

Поряд з визначення вартості матеріального збитку, позивачем також було замовлено автотоварознавче дослідження по визначенню ліквідаційної вартості автомобіля Hyundai Sоnata, державний номер ВА 9871 АЕ. Згідно з висновком № 333-1/5 від 11.12.2007 р. утилізаційна вартість вказаного транспортного засобу склала 19 697,50 грн.

Позивач, керуючись умовами договору № 13 від 04.01.2007 р., на підставі заяви на виплату страхового відшкодування від 08.11.2007 р., страхового акту № 177 від 14.01.2008 р., угоди про виплату страхового відшкодування від 10.01.2008 р. здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 91 390,00 грн. вигодонабувачу — відкритому акціонерному товариству “Мегабанк” (копія платіжного доручення від 15.01.2008 р.№ 808 в матеріалах справи).

З позовної заяви слідує, що при розрахунку вказаної суми, позивачем враховано розмір франшизи, страхової суми за договором страхування, знос автомобілю, вартість залишків пошкодженого транспортного засобу та витрати на евакуатор.

У зв’язку з тим, що цивільну відповідальність Товариства з обмеженою відповідальністю “Квіза-Трейд”, як власника автомобіля Hyundai Sоnata, державний номер ВА 9871 АЕ, на законних підставах, було застраховано Відкрити акціонерним товариством “Страхова компанія “Алькона” (поліс № ВВ/0536689 від 07.04.2007 р.) позивач направив на адресу вказаної особи претензію № 1490 від 13.03.2008 р. з вимогою відшкодувати збитки в сумі 91.390,00 грн. в порядку регресу.

23.04.2008 р. Відкрите акціонерне товариство “Страхова компанія “Алькона” перерахувало на поточний рахунок позивача суму завданих збитків в порядку регресу в розмірі 24 990,00 грн., оскільки ліміт її відповідальності, виходячи з норм Закону України “Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” становить 25 500,00 грн., франшизи, тобто частини збитків, що не відшкодовується страховиком —510,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Виходячи з положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України “Про страхування” до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов’язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, хімічних радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і та ін.).

Статтею 1194 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В ході розгляду спору по суті представник відповідача не заперечив належності автомобіля Шкода Октавія, державний номер АА 0297 ЕА Товариству з обмеженою відповідальністю “Квіза-Трейд” та підтвердив факт перебування Доровського В.І. у трудових відносинах з даним підприємством станом на 12.10.2007 р.

Разом з тим, у відзиві на позовну заяву відповідач вказує на те, що під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди 12.10.2007 р. Доровський В.І. не знаходився при виконанні своїх службових обов’язків. Незважаючи на вимоги ухвали суду від 16.05.2008 р. щодо надання доказів на підтвердження своїх заперечень, відповідач зворотнього не довів, документів яким б стверджувалися його посилання суду не надав (шляховий лист автомобіля, наказ про відрядження чи відпустку, листок тимчасової непрацездатності, заяви до правоохоронних органів про незаконне заволодіння транспортним засобом догани тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вже зазначалося, відповідачем не заперечено факту того, що в момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди 12.10.2007 р. громадянин Доровський В.І. перебував з ним у трудових відносинах.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов’язків.

Зважаючи на встановлені постановою Святошинського районного суду міста Києва від 16.11.2007 р. № 3-42156 обставини, якими стверджується вина громадянина Доровського В.І. у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 12.10.2007 р., внаслідок порушення Правил дорожнього руху України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову, з огляду на те, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача щодо залишку страхового відшкодування (91 390,00 грн. –24 990,00 грн.).

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені ним витрати по сплаті державного мита у розмірі 664,00 грн. та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони, і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати державного мита. У ч. 4 ст. 49 Господарського процесуального України передбачено, що витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд —

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Квіза-Трейд ” (01103, м. Київ, вул. Залізничне шосе, 57, ідентифікаційний код 30437110) на користь Відкритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Нова” (02002, м. Київ, вул. Марини Раскової, 11, ідентифікаційний код 31241449) 66 400 (шістдесят шість тисяч чотириста) грн. вартості страхового відшкодування, 664 (шістсот шістдесят чотири) грн. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                              С.В. Шабунін

Дата підписання: 20.06.2008 р.

справа № 46/77

18.06.08

За позовом Відкрите акціонерне товариство "Страхова компанія "Нова"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "КВІЗА - ТРЕЙД"

про стягнення 66 400,00 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Шабунін С.В.