ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

17.09.2008

Справа №2-1/8519-2008

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ялта-Верона», (98600, АР Крим, м. Ялта, смт. Гаспра Алупкінське шосе, 9),

до відповідачів:

1.          Товариства з обмеженою відповідальністю «Айра», (98600, АР Крим, м. Ялта, вул. Тімірязєва, 43 кв. 32),

2.          Товариства з обмеженою відповідальністю «Ратібор», (98600, АР Крим, м. Ялта вул. Леніна, 11),

3.          Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріна і К», (98600, АР Крим, м. Ялта вул. Краснова, 1Б),

про спонукання до виконання певних дій,

Суддя Л.О. Ковтун

представники:

від позивача - Раєвська Л.П. - представник, довіреність № 15 від 01.07.08р.;

від відповідача - Мовчан О.В. - адвокат, довіреність № б/н від 21.07.08р.;

від відповідача - Мовчан О.В. - адвокат, довіреність № б/н від 21.07.08р.;

від відповідача - Мовчан О.В. - адвокат, довіреність № б/н від 21.08.08р.;

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ялта-Верона» звернулось до господарського суду АР Крим із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Айра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ратібор» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріна і К» та просить зобов’язати відповідачів за свій рахунок знести самовільно збудовану будівлю Літ. «И», розташовану по вул. Леніна, 11 у м. Ялта та привести земельну ділянку, що належить ТОВ «Ялта-Верона» на підставі договору оренди у первісний стан, що існував до зведення будівлі.

Позовні вимоги ґрунтуються на приписах частині 4 статті 376 Цивільного кодексу України та мотивовані тим, що ТОВ «Ялта-Верона» є землекористувачем земельної ділянки площею 0,0055 га на підставі договору на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди). Дозволу відповідачам на будівництва будівлі Літ. «И» позивач не надавав, у зв’язку з чим позивач вважає, що будівля має бути знесена за рахунок відповідачів.

Відповідачі проти позовних вимог позивача заперечують за мотивами викладеними у відзиві на позовну заяву, вважають, що договір оренди земельної ділянки укладений зі Спільним українсько-італійським підприємством «Ялта-Верона», у зв’язку з чим у ТОВ «Ялта- Верона» відсутні підстави для звернення до суду.

Згідно резолюції Голови Господарського суду АР Крим Луцяка М.І., у зв’язку із закінчення п’ятирічного строку повноважень судді господарського суду АР Крим Колосової Г.Г., справу №2-24/8519-2008 передано на розгляд судді господарського суду АР Крим Ковтун Л.О. з присвоєнням нового номеру 2-1/8519-2008.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 04.08.2008р. справу прийнято до свого провадження.

Розгляд справи відкладався, в судовому засіданні оголошувалась перерва.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 1993 року між виконавчим комітетом Ялтинської міської ради та Спільним українсько-італійським підприємством «Ялта-Верона» укладено договір на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору, виконавчий комітет Ялтинської міської ради передає, а Спільне українсько-італійське підприємство «Ялта-Верона» приймає у тимчасове користування земельний наділ загальною площею 0,2275 га на умовах довгострокової оренди, строком на 25 років.

Вказаний договір зареєстровано у Книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 23 вересня 1993 року за № 154.

05 травня 2006 року між Ялтинською міською радою та ТОВ «Ялта-Верона» укладено додаткову угоду до договору оренди від 23.09.1993 року, відповідно до пункту 1 якого виключено з загальної площі наданої земельної ділянки, ділянка площею 0,0471 га.

Відповідно до пункту 1.1 статуту ТОВ «Ялта-Верона», Товариство з обмеженою відповідальністю «Ялта-Верона» створене шляхом реорганізації Українсько-італійського спільного підприємства «Ялта-Верона». ТОВ «Ялта-Верона» є правонаступником усіх прав і обов’язків українсько-італійського спільного підприємства «Ялта-Верона».

Судом встановлено, що Громадська організація «Об’єднання власників нерухомості» зверталась до виконавчого комітету Ялтинської міської ради з клопотанням зареєструвати сміттєзбірник у тому числі Літ. «И» у домоволодінні по вул. Леніна, 11 у м. Ялта за ТОВ «Ратібор», ТОВ «Айра», ТОВ «Маріна і К».

Суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, при цьому виходить з наступного.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на частину 4 статті 376 Цивільного кодексу України, приписами якої встановлено, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво за її рахунок.

01 січня 2002 року набрав чинності Земельний кодекс України.

Згідно пункту 7 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Спірна земельна ділянка була надана у тимчасове користування Спільному українсько-італійському підприємству «Ялта-Верона», яке у дійсний час в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України не значиться.

Закон України «Про оренду землі», якій є спеціальним нормативно-правовим актом по відношенню до Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України, а саме стаття 7, передбачає перехід права на оренду земельної ділянки лише від фізичної особи - орендаря і не передбачає можливості переходу даного права при зміні юридичної особи – орендаря.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі.

На підставі ст. 1 ГПК України до господарського суду мають право звертатися підприємства за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Аналіз змісту наведених норм дозволяє зробити висновок, що завданням господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів підприємства, тобто за результатом розгляду господарської справи, суд повинен поновити порушене чи оспорюване право і охоронювані законом інтереси позивача.

Однак обраний позивачем спосіб захисту не дає суду можливості поновити порушені права позивача, оскільки договір на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) від 23 вересня 1993 року укладений не з ТОВ «Ялта-Верона», а зі Спільним українсько-італійським підприємством «Ялта-Верона».

По суті, позовні вимоги позивача не направлені на встановлення порушеного права позивача, оскільки на думку суду спірна земельна ділянка не знаходилася у нього в оренді на законних підставах.

Суд дослідивши матеріали та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі, що узгоджується із декларованим ст. 2 Закону України «Про судоустрій» завданням суду, як то здійснення судочинства, на засадах верховенства права з метою забезпечення захисту гарантованих Конституцією України та законами прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Вступна і резолютивна частини рішення оголошені в судовому засіданні 17 вересня 2008 року.

Рішення оформлене згідно зі ст.84 ХПК України і підписане 22 вересня 2008 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-84,85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ковтун Л.А.