ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2008 Справа № 8/79-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Павловського П.П.,

суддів: Швець В.В. (доповідач), Мороз В.Ф.

при секретарі судового засідання: Пруднікоої Г.В.

за участю представників:

від позивача: Антохіна Д.О., довіреність №009 від 01.04.08, представник;

від позивача: Воронцова О.В., довіреність №009 від 01.04.08, представник;

представник відповідача у судове засідання не з"явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства Фінансово-будівельної компанії “Дніпро-Інвест-Буд”, місто Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.07. 2008 року у справі №8/79-08;

за позовом Товариства з обмеженою, відповідальністю з іноземними інвестиціями “Дока Україна Т.О.В.”, місто Київ;

до Закритого акціонерного товариства Фінансово-будівельна компанія “Дніпро-Інвест-Буд”, місто Дніпропетровськ;

про стягнення 845176,84 гривень.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою, відповідальністю з іноземними інвестиціями “Дока Україна Т.О.В.”, місто Київ звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача Закритого акціонерного товариства Фінансово-будівельна компанія “Дніпро-Інвест-Буд”, місто Дніпропетровськ заборгованість у розмірі 845176,84 гривень, а саме:

основного боргу - 733 840,59 гривень;

втрат від інфляції - 69 295 гривень;

3% річних - 10231,8 гривень;

пені - 31809,45 гривень за укладеним між сторонами договором оренди майна №7.3 від 12 січня 2007 pоку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив свої зобов’язання, щодо внесення орендної плати за договором оренди та допустив заборгованість перед позивачем.

Рішенням господарського суду у справі №8/79-08 від 23 липня 2008 року (головуючий суддя Дубінін І.Ю., судді Ліпинський О.В., Манько Г.В.) позовні вимоги задоволені повністю.

Приймаючи спірне рішення господарський суд виходив з того, що відповідачем були порушені договірні зобов’язання, що призвело до виникнення заборгованості.

Відповідач не погодившись з рішенням господарського суду подав апеляційну скаргу.

Вважає, що воно винесено з порушенням закону.

Господарський суд при винесенні рішення неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Відповідач просить спірне рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги посилаючись на те, що позивач безпідставно та неправомірно нарахував штрафні санкції та грубо порушуючи вимоги частини 6 статті 232 ГК України.

Крім того господарським судом не взято до уваги:

ступінь виконання зобов’язання боржником;

майновий стан сторін, які беруть участь у зобов’язанні;

та інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

На апеляційну скаргу позивач надав відзив у якому посилається на те, що висновки, викладені в апеляційній скарзі безпідставні і не обґрунтовані, тому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, вважає необхідним в задоволені апеляційної скарги відмовити, рішення місцевого господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Відмовляючи в задоволені апеляційної скарги судова колегія виходила з наступного:

Господарським судом у судовому засіданні було встановлено, що 12 січня 2007 року сторонами був укладений договір оренди майна №7.3 терміном дії до 31 грудня 2007 року.

На виконання пункту 1.1 вищевказаного договору, протягом січня, лютого, березня, квітня, травня та червня 2007 року позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування елементи Будівельної опалубки, що підтверджується підписаними сторонами накладними.

Відповідно до пункту 3.5 укладеного договору, відповідач зобов’язався щомісяця перераховувати на поточний рахунок позивача орендну плату з урахуванням фактичної кількості майна, що перебуває в оренді.

Вказані зобов’язання відповідачем були порушені, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 733840,59 гривень, розмір якої відповідач не заперечував.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду про задоволення позовних вимог та з висновками позивача наданими у відзиві на апеляційну скаргу.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Кріт цього договором можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов’язання.

З матеріалів справи вбачається, що сторони, при укладанні договору оренди №7.3 від 12 січня 2007 року, пункт 8.2 договору, дійшли згоди про те, що у разі прострочення перерахування суми щомісячної орендної плати, Орендодавець-позивач, має право нарахувати та стягнути з Орендаря-відповідача, пеню від суми заборгованості по орендним платежам у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період такого порушення за кожен день прострочення, нарахування пені не звільняє Орендаря -відповідача, від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, відповідно до якої, боржник який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому судова колегія вважає, що позивач відповідно до Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, пункту 8.2 договору оренди та статті 625 ЦК України правомірно нарахував пеню, суму інфляційних витрат, 3% річних з простроченої суми.

Сума 3% річних та сума індексу інфляції не є штрафними санкціями, а є компенсацією позивачу втрат від інфляційних процесів та платою відповідача за користування чужими грошовими коштами.

Стосовно думки відповідача про не застосування на положення частини 2 статті 616 ЦК України, та частин 1, 2 статті 233 ГК України, в яких йдеться про зменшення розміру штрафних санкцій, то судова колегія також вважає, що зменшення розміру штрафних санкцій є не обов’язком суду, а правом суду.

Сума нарахованої пені є цілком відповідною розміру основного боргу, і була нарахована на підставі домовленості сторін у договорі оренди.

З врахуванням вищевикладеного судова колегія вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись статтями 99, 101-103, 105 ГПК України суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства Фінансово-будівельної компанії “Дніпро-Інвест-Буд”, місто Дніпропетровськ, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2008 року у справі №8/79-08 , залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Господарського суду України.

Головуючий                                                            П.П. Павловський

Судді                                                                                В.В. Швець

В.Ф. Мороз

Постанову оформлено у відповідності до вимог статті 84 ГПК України 14.10. 2008 року.

З оригіналом згідно

Помічник судді О.В. Чабаненко