ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2008 р.                                                                       Справа №5/346-20/104-19/377

за позовом ВАТ „Укрнафта” в особі Нафтогазовидобувного управління „Полтаванафтогаз”

до Полтавського обласного управління земельних ресурсів

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. ПОВА "Родючість"

2. Полтавська обласна рада

3. Лохвицька районна рада

4. Новосанжарська районна рада

5. Гадяцька районна рада

6. Погарщинська сільська рада

7. Старосанжарська сільська рада

8. Качанівська сільська рада

9. Токарівська сільська рада,

10. Гиряво-Ісківецька сільська рада

11. Червонозаводська міська рада

про повернення безпідставно набутого майна

Суддя Тимощенко О.М.

Представники до перерви:

від позивача: Теймурзян Л.Ф.

від відповідача: Євмененко В.І.

від третіх осіб: 1. не з'явився

2.не з'явився

3.не з'явився

4 .не з'явився

5.не з'явився

6. не з'явився

7.не з'явився

8.не з'явився

9.Краснолуцький Ю.М.

10.Безпалько М.М.

11. не з'явився

від прокуратури - не з'явився

Представники після перерви: згідно протоколу судового засідання

У судовому засіданні 10.06.08р. оголошувалася перерва до 20.06.08р. для підготовки повного тексту рішення згідно ст.85 ГПК України.

Суть справи: розглядається позовна заява про повернення безпідставно набутого майна - аміачної селітри в кількості 1503,38 тон.

Позивач на задоволенні позову наполягає.

Відповідач надав письмові пояснення по суті спору, в яких зазначив, що датою визначення втрат є дати складання розрахунків втрат, що додані до матеріалів справи, де чітко було встановлено розміри втрат та міститься вказівка на конкретну земельну ділянку. Дані розрахунки підписані представниками відповідних місцевих органів державної виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, складені в 1999 та 2000 роках та проекти по яких були погоджені відповідачем.

Відповідач пояснив, що всього зараховано в рахунок втрат мінеральних добрив, які були поставлені НГВУ «Полтаванафтогаз» ВАТ "Укрнафта", на суму 2 427 876, 76 грн., в т.ч.: в 1999 році на суму 1 296 912,00 грн., що підтверджується додатком до акту приймання-передачі первинних документів (накладних на отримання міндобрив, довіреностей), в 2000 році - на суму 1 130 964, 76 грн., згідно первинних документів та наданої суду "Інформації про поставлені мінеральні добрива, що надійшли в порядку відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва".

Головне управління земельних ресурсів у Полтавській області вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню, так як поставка мінеральних добрив, а саме - аміачної селітри, була зарахована управлінням в рахунок відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва на підставі статті 91 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, що був чинний на момент складання розрахунків втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва та на момент фактичного вилучення земель.

Представник прокуратури у судове засідання 10.06.2008р. не з'явився. Прокуратурою Полтавської області не висловлено своєї позиції стосовно подальшої процесуальної участі прокуратури у даній справі з огляду на виключення зі складу співвідповідачів тих осіб, в інтересах яких прокурор вступав у справу (ухвала господарського суду Полтавської області від 22.04.2008р.) .

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

В 1999-2000 р. ВАТ „Укрнафта” в особі НГВУ „Полтаванафтогаз” поставило відповідачу-1 мінеральні добрива – аміачну селітру. Позивач вважав, що поставляє аміачну селітру в рахунок погашення заборгованості за втрати сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва, оскільки на момент поставки були підстави для зарахування вартості поставленої продукції в рахунок погашення відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (надалі –втрати). 17.12.2004р. відповідач-1 повідомив, що вартість аміачної селітри в розмірі 721622, 02 грн. не зарахована в рахунок погашення втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва в зв'язку зі змінами в законодавстві, відповідно до яких чинні норми передбачають відшкодування втрат винятково коштами. У зв'язку з цим, вважаючи, що підстава, на якій набуте майно, відпала, посилаючись на статті 1212, 1213 Цивільного кодексу України, позивач просить зобов'язати відповідача повернути йому аміачну селітру в кількості 1503,38 тонн вартістю 1 344 021,72 грн. відповідно до доданого до позову розрахунку. Вартість безпідставно набутого майна визначена на момент пред'явлення позову згідно з частиною другою статті 1213 Цивільного кодексу України.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва здійснювалося в зв’язку з вилученням земель сільськогосподарського та лісогосподарського призначення для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом, в даному випадку - для будівництва та експлуатації свердловин позивача.

Відповідно до п. 4 Порядку визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 1997 р. N 1279 відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, спричинених вилученням сільськогосподарських і лісових угідь для цілей, не пов'язаних із веденням сільського і лісового господарства, провадиться юридичними і фізичними особами в двомісячний термін після затвердження в установленому порядку проекту відведення їм земельних ділянок.

Встановлено, що підставою поставки мінеральних добрив було рішення У сесії ХХІІІ скликання Полтавської обласної ради від 12.02.1999р. Згідно з п.1 цього рішення обласна рада погодила НГВУ „Полтаванафтогаз” погашення заборгованості за втрати сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва шляхом поставки мінеральних добрив. В п.2. рішення зазначено, що НГВУ „Полтаванафтогаз” може вирішувати питання оплати мінеральними добривами сільськогосподарських втрат за вилучення земельних ділянок, проектно-кошторисна документація по яких в даний час розглянута управлінням земельних ресурсів.

Згідно з розпорядженням голови обласної державної адміністрації № 73 від 29.02.2000 р. запропоновано управлінню „Полтаванафтогаз” відповідно до рішення ХІ сесії ХХ111 скликання Полтавської обласної ради від 10.02.2000 р. здійснити до 01.04.2000 р. поставку мінеральних добрив на суму 1 млн.грн. (4,6 тисячі тон).

Поставка аміачної селітри здійснювалась в 1999 та 2000 р., всього поставлено мінеральних добрив на суму 2 427 876,76 грн., в тому числі: в 1999 р. поставка здійснена на суму 1 296 912, 00 грн. , в 2000 році - на суму 1 130 964,76 грн. Поставка аміачної селітри підтверджується первинними документами - залізничними накладними. Факт поставки аміачної селітри, кількість поставлених мінеральних добрив підтверджується відповідачем-1 та не заперечується прокуратурою Полтавської області.

Пунктом 3 рішення У сесії ХХІІІ скликання Полтавської обласної ради від 12.02.1999 р. визначено підрядником робіт по організації доставки та розподілу міндобрив між сільськогосподарськими підприємствами –Полтавську обласну асоціацію „Родючість” (далі - асоціація „Родючість”). Суд погоджується з доводами позивача про те, що з асоціацією „Родючість” він не мав безпосередніх відносин, з огляду на те, що, по-перше, підрядником асоціація визначена за рішенням Полтавської обласної ради, і, по-друге, роботи, виконані асоціацією „Родючість” по доставці і розподілу мінеральних добрив, оплачувались за рахунок коштів, що надійшли на рахунок Полтавського обласного управління земельних ресурсів. Цей факт підтверджується рішенням ХV1 сесії ХХІІІ-го скликання Полтавської обласної ради від 15.02.2001р., в пункті 5 якого зазначено: „Оплата робіт з поставки мінеральних добрив асоціацією „Родючість” –20000,00 грн”.

Факт поставки засвідчується також актом прийому-передачі документів на отримання мінеральних добрив сільгоспвиробниками в 1999 р., підписаний головою правління асоціації „Родючість” та начальником Полтавського обласного управління земельних ресурсів. За цим актом Полтавське обласне управління земельних ресурсів прийняло від асоціації „Родючість” первинні документи на отримання мінеральних добрив, в т.ч.: накладні на отримання міндобрив, довіреності, зведені реєстри за підписами голів райдержадміністрацій, начальників районних АПУ, районних агрохімформувань, районних відділів земельних ресурсів та господарств. В акті вказано, що НГВУ „Полтаванафтогаз” поставило міндобрив в 1999 році на суму 1 208 352 грн., із вказівкою кількості та вартості поставлених міндобрив по районах Полтавської області. В додатку до акту уточняється розмір поставленої в 1999 році аміачної селітри в рахунок відшкодування втрат, у ньому вказана сума 1 296 912 грн. Прийнято також судом до уваги документ, підписаний начальником Полтавського обласного управління земельних ресурсів, що іменується „Інформація про поставлені мінеральні добрива, що надійшли в порядку відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва в 2000 році” .

Полтавське обласне головне управління земельних ресурсів підтверджує факт поставки позивачем аміачної селітри, про що зазначено в листі відповідача від 17.12.2004р. № 01-04-01-06/4357, його відзиві на позов. Крім цього, відповідач надав суду довідку №01-08-08/3268 від 07.09.2005р. про те, що обласним управлінням земельних ресурсів було отримано в 1999 р. від позивача накладних на аміачну селітру в кількості 2701,9 тонн на суму 1 296 912,00 грн., в 2000 р. –1555,8 тонн на суму 1 130 964,77 грн.

Відповідно до пункту 4 рішення п'ятої сесії 23-ого скликання Полтавської обласної ради від 12.02.1999р. розподілом аміачної селітри між сільськогосподарськими товаровиробниками області займалось Полтавське управління сільського господарства та продовольства. З огляду на це суд погоджується з доводами позивача про те, що він не вступав в будь-які договірні чи позадоговірні відносини з сільськогосподарськими товаровиробниками, так як поставив спірне майно на підставі рішень органів місцевого самоврядування в рахунок відшкодування втрат.

ВАТ „ Укрнафта" в особі НГВУ „Полтаванафтогаз" при визначенні розмірів втрат та їх відшкодуванні Полтавському обласному головному управлінню земельних ресурсів, як місцевому спеціально уповноваженому органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, керувалося положеннями Земельного кодексу від 18.12.1999 року, які не передбачали виключно грошової форми відшкодування втрат. Слід зазначити, що такий порядок відшкодування втрат діяв до 01.01.2003 року, оскільки дія частини першої статті 209 Земельного кодексу України була зупинена на 2002 рік відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2002 рік” № 2905 - ІІІ від 20.12.2001 року.

Судом встановлено, що фактичне зайняття земельних ділянок (момент вилучення земельних ділянок у третіх осіб), на яких знаходяться об'єкти НГВУ „Полтаванафтогаз" ВАТ „Укрнафта", а саме: свердловини №№120, 121 Червонозаводського родовища, №№301, 345, 302, 306, 303, 305, 306, 307, 304 Глинсько-Розбишівського родовища, №№ 100, 103 Решетняківського родовища, - відбувалося в період з 1999 року і до 01.01.2003 року. Зокрема:

1) земельна ділянка під свердловиною №100 Решетняківського родовища зайнята фактично 29.05.2000 року. Підтверджується даний факт копією Акта місцезнаходження свердловини .

2) земельна ділянка під свердловиною №103 Решетняківського родовища зайнята фактично 16.10.2001 року. Підтверджується даний факт копією Акта про закладення пошукової свердловини.

3) земельна ділянка під свердловиною №120 Червонозаводського родовища зайнята фактично 13.08.2002 року. Підтверджується даний факт копією Акта про закладення експлуатаційної свердловини.

4) земельна ділянка під свердловиною №121 Червонозаводського родовища зайнята фактично 04.03.2000 року. Підтверджується даний факт копією Акта про закладення експлуатаційної свердловини.

5) земельна ділянка під свердловиною №301 Глинсько-Розбишівського родовища зайнята фактично 20.03.2002 року. Підтверджується даний факт копією Акта про закладення експлуатаційної свердловини.

6) земельна ділянка під свердловиною №302 Глинсько-Розбишівського родовища зайнята фактично 13.03.1999 року. Підтверджується даний факт копією Акта про закладення похило-спрямованої експлуатаційної свердловини.

7) земельна ділянка під свердловиною №303 Глинсько-Розбишівського родовища зайнята фактично 22.12.2000 року. Підтверджується даний факт копією Акта про закладення експлуатаційної свердловини.

8) земельна ділянка під свердловиною №304 Глинсько-Розбишівського родовища зайнята фактично 15.05.2000 року. Підтверджується даний факт копією Акта здачі місцезнаходження свердловини.

9) земельна ділянка під свердловиною №305 Глинсько-Розбишівського родовища зайнята фактично 10.10.2000 року. Підтверджується даний факт копією Акта про закладення похило-спрямованої експлуатаційної свердловини.

10) земельна ділянка під свердловиною №306 Глинсько-Розбишівського родовища зайнята фактично 01.08.2001 року. Підтверджується даний факт копією Акта про закладення похило-спрямованої експлуатаційної свердловини.

11) земельна ділянка під свердловиною №307 Глинсько-Розбишівського родовища зайнята фактично 10.10.2002 року. Підтверджується даний факт копією Акта про передачу за складованого шару ґрунту.

12) земельна ділянка під свердловинами №№308,309 Глинсько-Розбишівського родовища зайнята фактично 20.09.2002 року. Підтверджується даний факт копією Акта про передачу за складованого шару ґрунту.

13) земельна ділянка під свердловиною №311 Глинсько-Розбишівського родовища зайнята фактично 10.10.2002 року. Підтверджується даний факт копією Акта про передачу за складованого шару ґрунту.

14) земельна ділянка під свердловиною №345 Глинсько-Розбишівського родовища зайнята фактично 05.03.2002 року. Підтверджується даний факт копією Акта здачі місцезнаходження свердловини.

Господарським судом взято до уваги письмове пояснення Головного управління земельних ресурсів у Полтавській області від 18.12.2007р. № 05-10/1111, про те, що датою встановлення розміру втрат є дати складання розрахунків втрат, що додані до матеріалів справи, де чітко було встановлено розміри втрат та міститься вказівка на конкретну земельну ділянку, що були підписані представниками відповідних місцевих органів державної виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, складені в 1999 та 2000 роках та проекти по яких погоджені Полтавським обласним головним управлінням земельних ресурсів.

Судом встановлено, що датами визначення втрат сільськогосподарського (лісогосподарського) виробництва, пов'язаних з вилученням наступних земельних ділянок, є :

1) по земельних ділянках під свердловинами №№100,103 Решетняківського родовища:

28.12.2000 року - дата складення розрахунку розміру втрат сільськогосподарського виробництва.

2) по земельній ділянці під свердловиною №120 Червонозаводського родовища:

17.12.2000 року - дата складення розрахунку розміру втрат сільськогосподарського виробництва.

3) по земельній ділянці під свердловиною №121 Червонозаводського родовища:

27.12.2000 року - дата складення розрахунку розміру втрат сільськогосподарського виробництва.

4) по земельній ділянці під свердловиною № 301 Глинсько-Розбишівського родовища:

травень 2001 року, а отже 31.05.2001 року - дата складення акта визначення втрат сільськогосподарського (лісогосподарського) виробництва, пов’язаних з вилученням земельних ділянок.

5) по земельній ділянці під свердловиною № 302 Глинсько-Розбишівського родовища:

27.12. 2000 року - дата складення розрахунку розміру втрат сільськогосподарського виробництва.

6) по земельній ділянці під свердловиною № 304 Глинсько-Розбишівського родовища:

травень 2001 року, а отже 31.05.2001 року - дата складення акта визначення втрат сільськогосподарського (лісогосподарського) виробництва, пов’язаних з вилученням земельних ділянок.

7) по земельних ділянках під свердловинами №№303, 305 Глинсько-Розбишівського родовища: 09.04.2001 року - дата складення розрахунку розміру втрат сільськогосподарського виробництва.

8) по земельній ділянці під свердловиною № 306 Глинсько-Розбишівського родовища: травень 2001 року, а отже 31.05.2001 року - дата складення акта визначення втрат сільськогосподарського (лісогосподарського) виробництва, пов’язаних з вилученням земельних ділянок.

9) по земельній ділянці під свердловиною № 307 Глинсько-Розбишівського родовища:

травень 2001 року, а отже 31.05.2001 року - дата складення акта визначення втрат сільськогосподарського (лісогосподарського) виробництва, пов’язаних з вилученням земельних ділянок.

10) по земельних ділянках під свердловинами №№308,309 Глинсько-Розбишівського родовища: 2001 рік, а отже 31.12.2001 року - дата складення акта визначення втрат сільськогосподарського (лісогосподарського) виробництва, пов’язаних з вилученням земельних ділянок.

11) по земельній ділянці під свердловиною № 311 Глинсько-Розбишівського родовища:

травень 2001 року, а отже 31.05.2001 року - дата складення акта визначення втрат сільськогосподарського (лісогосподарського) виробництва, пов’язаних з вилученням земельних ділянок.

12) по земельній ділянці під свердловиною № 345 Глинсько-Розбишівського родовища: 29.02.2001 року - дата складення акта визначення втрат сільськогосподарського (лісогосподарського) виробництва, пов’язаних з вилученням земельних ділянок.

Таким чином, судом встановлений факт поставки позивачем аміачної селітри в кількості 4257,7 тонн.

Суд не може погодитися з доводами позивача про те, що спірне майно було безпідставно набуте відповідачем. Так, підставою поставки позивачем аміачної селітри було рішення V сесії ХХIII скликання Полтавської обласної ради від 12.02.1999р. З огляду на те, що вказане рішення не оспорювалось і до цього часу є чинним, суд вважає помилковою посилання позивача на статтю 1212 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа, що набула майно, зобов'язана повернути майно , якщо підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Вищевказане рішення прийняте в межах компетенції Полтавської обласної ради, оскільки згідно зі статтею 91 Земельного кодексу України від 18.12.1990 р. (чинного на момент поставки міндобрив) втрати підлягали відшкодуванню обласним Радам народних депутатів. Таким чином, суд прийшов до висновку, що підстава, на якій аміачна селітра була набута відповідачем, не відпала і існує до цього часу.

Суд не може погодитися з доводами позивача про те, що в рахунок відшкодування втрат зарахована тільки частина вартості поставленої аміачної селітри і що позивачем перепоставлено мінеральні добрива. Надані сторонами матеріали свідчать про те, що вся вартість поставлених мінеральних добрив була зарахована в рахунок втрат. По-перше, рішення V сесії ХХІІІ скликання Полтавської обласної ради від 12.02.1999р., що послужило підставою зарахування вартості міндобрив в рахунок втрат, не визначало суми та кількості мінеральних добрив, які обласна рада дозволяла поставити в рахунок відшкодування втрат. Разом з тим, матеріали та обставини справи свідчать про фактичне прийняття Полтавською обласною радою всього об'єму поставлених мінеральних добрив. Відповідно до рішення одинадцятої сесії ХХIII скликання Полтавської обласної ради від 10.02.2000р. обласна рада затвердила кошторис витрат коштів, що надійдуть на рахунок обласного управління земельних ресурсів в 2000 році в порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва. Підпунктом 3 пункту 1.1. цього рішення запланована поставка мінеральних добрив на суму 3500 тис. грн. Пунктом 2 цього рішення обласна рада дозволила управлінню земельних ресурсів замість коштів, що надходять в порядку відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва, провести з боржниками - підприємствами газонафтового комплексу за рахунок поставок мінеральних добрив згідно зі статтею 92 Земельного кодексу України за умови погодження з головами обласної державної адміністрації та обласної ради. Погодження голови Полтавської обласної державної адміністрації отримане, про що свідчить його розпорядження №73 від 29.02.2000р. Розпорядження винесене в межах делегованих обласною радою повноважень згідно з п.17 частини першої статті 44 чинного на той час Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” № 280/97 - ВР від 21.05.1997р.

Окрім цього, рішенням ХV1 сесії двадцять третього скликання від 15.02.2001р. Полтавська обласна рада затвердила витрати коштів за 2000 рік, що надійшли в порядку відшкодування втрат, в тому числі поставкою мінеральних добрив, на суму 3596 283,40 грн., - така ж сума зазначена в „Інформації Полтавського обласного управління земельних ресурсів про поставлені в 2000 році міндобрива” за підписом начальника управління Шарого Г.І.

З огляду на вищевикладене суд вважає помилковим застосування статті 209 Земельного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2002 р., відповідно до якої втрати, що визначені по земельним ділянкам, проекти відведення по яких затверджені розпорядженнями Полтавської облдержадміністрацій №117 від 23.04.2003р. та № 156 від 08.06.2004р., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України „Про вилучення (викуп), надання у постійне користування та в оренду земельних ділянок для суспільних та інших потреб, погодження місць розташування об’єктів” №1271 від 14.08.2003р., підлягають відшкодуванню у відповідних відсотках обласним, районним та сільським радам, які є відповідно третіми особами -2,-3,-4,-5,-6,-7,-8,-9,-10,-11.

Оскільки судом по даній справі встановлено момент фактичного вилучення земельних ділянок із користування тих користувачів, які використовували їх за сільськогосподарським призначенням і в законодавстві відшкодування втрат пов’язується з вилученням земель, то суд вважає, що саме з цього моменту (припинення використання за призначенням як засобу виробництва в сільському господарстві) настають шкідливі наслідки, які підлягають відшкодуванню.

Судом також взято до уваги той факт, що відшкодування втрат відбувалося позивачем на підставі розрахунків втрат, що підписані представниками відповідних місцевих органів державної виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, та складені в 1999 та 2001 роках. З огляду на статтю 5 Цивільного кодексу України слід застосовувати чинний на момент складання розрахунків втрат Земельний кодекс України від 18.12.1990р.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що фактично вся вартість поставленої позивачем в 1999-2000 роках аміачної селітри була зарахована в рахунок відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва на підставі статті 91 Земельного кодексу України від 18.12.1990 р. , що був чинний на момент складання розрахунків втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва. За цих обставин суд не вбачає, що спірне майно - аміачна селітра - була поставлена безпідставно.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 43,44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

Вирішив:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства „Укрнафта” в особі Нафтогазовидобувного управління „Полтаванафтогаз” до Полтавського обласного управління земельних ресурсів про повернення безпідставно набутого майна повністю.

Суддя                                          О.М.Тимощенко