ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 40/10

17.07.08

За позовом Державного підприємства завод "Арсенал"

до Державного підприємства "Український науково-технічний і впроваджувальний центр комплексного захисту інформації

про розірвання договору оренди та виселення

Суддя: Пукшин Л.Г.

Представники:

Від позивача: Єрмакова К.Ю. за дов. № 35/Д-79 від 17.10.2007р.

Від відповідача: Процько В.І. посвідчення № 391 від 17.04.2007р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Держане підприємство «Завод Арсенал»(далі - Позивач) звернувся з позовними вимогами до Державного підприємства «Український науково-технічний і впроваджувальний центр комплексного захисту інформації (Державне підприємство Український центр «Безпека»(далі - Відповідач) про розірвання Договору оренди № А/76-31-03 від 15.05.2003 та виселення із займаного приміщення площею 70,8 кв.м., що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Московська, 8.

Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що Відповідачем неналежно виконуються договірні зобов’язання, зокрема щодо не сплати орендної плати у повному обсязі, у зв’язку з урахуванням нової орендної ставки виходячи із додатку 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1846 від 27.12.2006 та ст. 118 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік».

Ухвалою суду від 12.05.2008 року порушено провадження у справі 40/10 та призначено розгляд справи на 27.05.2008.

Ухвалами суду розгляд справи відкладався на 10.06.2008 та 03.07.2008.

3 липня 2008 року в судовому засідання оголошувалась перерва до 17.07.2008.

В судовому засіданні 17.07.2008 року представник Позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач проти позову заперечував повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Позивачем та Відповідачем 15 травня 2003 року укладено Договір № А/76-31-03 нерухомого майна, що належить до державної власності загальною площею 70,8 кв.м., що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Московська, 8 (далі Договір).

Згідно п. 10.1 Договору сторони домовилися, що Договір укладено строком на 3 роки (з 15.05.2003 по 15.05.2006). Додатковою угодою № 2 від 13.10.2003 термін дії Договору № А/76-31-03 за згодою сторін продовжено до 15.05.2012 року.

Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує з посиланням на п.п. 3.1, 3.4. Договору, відповідно до яких «орендна плата визначається на підставі методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України… розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, зміни централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством»та положення ст. 118 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», згідно якої орендна плата за державне та комунальне майно визначається відповідно до її ринкової вартості у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Договори оренди державного та комунального майна, укладені до 1 січня 2007 року (крім договорів на оренду державного та комунального майна, укладених бюджетними установами, Пенсійним фондом України та його органами, а також щодо цілісних майнових комплексів), у шестимісячний термін підлягають обов'язковому перегляду відповідно до встановленої норми.

Крім цього, як стверджує Позивач, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2006 року № 1846 «Про внесення змін до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна»були змінені орендні ставки за використання нерухомого державного майна, то, з метою усунення порушень положень зазначеної вище Постанови Кабінету Міністрів України, Позивачем було донараховано різницю в орендній платі в розмірі 18 962,77 грн. за період січень-грудень 2007року.

Позивач зазначає, що неодноразово попереджав Відповідача про збільшення орендних ставок, направляв на адресу Відповідача вимогу погасити донараховану різницю в орендній платі та підписати додаткову угоду щодо зміни орендних ставок про, що свідчать листи від 15.02.2008 №84-7/15 та № 35-17/54. За твердженням Позивача, Відповідач зазначені попередження не взяв до уваги, додаткову угоду не підписав та, відповідно, не сплатив донараховану різницю в орендній платі.

Своїми діями, як вважає Позивач, Відповідач грубо порушує умови Договору, що тягне за собою необхідність його розірвання.

Відповідно до п. 8.2. Договору орендодавець має право виступити з ініціативою щодо внесення змін до Договору або його розірвання в разі неналежного виконання умов Договору та додатків до нього.

Не виконання умов договору з боку Відповідача, за твердженням Позивача, є не сплата суми боргу за період січень-лютий 2007 року, яка була донарахована Позивачем з власної ініціативи з урахуванням нової орендної ставки виходячи із додатку 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1846 від 27.12.2006 та ст. 118 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік».

Відповідач проти позову заперечує повністю. Зазначає, що за Договором Позивачем та Відповідачем були обумовлені всі істотні умови договору, в тому числі і орендна плата. Так, за базовий місяць вона склала 1701,08 грн. без ПДВ. Оскільки, ціна була визначена умовами Договору, то, відповідно, станом на сьогоднішній день зміни щодо збільшення орендної плати до основного Договору не вносилися, а відтак Відповідач стверджує про виконання договірних зобов’язань належним чином, в тому числі, щодо повної сплати орендних платежів та відсутності будь-якої заборгованості по Договору за період січень-грудень 2007 року.

Позивач в судовому засіданні підтвердив факт сплати орендних платежів за Договором № А/76-31-03 Відповідачем.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення надані сторонами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Керуючись ст. 42 ГПК України правосуддя у судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно статті 36 ГПК України письмовими доказами є документи та матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до п. 3.1. Договору оренди нерухомого майна № А/76-31-03 від 15.05.2003, укладеного між позивачем та Відповідачем, орендна плата визначається на підставі методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місять оренди лютий у сумі 1701,08 грн.

Згідно з п. 3.4 Договору розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, зміни централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

У відповідності до п. 10.9 Договору у винятку будь-яких змін в законодавстві і не врегульовані цим Договором та в інших випадках, в цей Договір можуть вноситися зміни та доповнення окремими додатковими угодами, які мають однакову юридичну силу разом з Договором.

Відповідно до статті 189 ГК України ціна є істотною умовою господарського договору.

Керуючись ст. 286 ГК України зміна розміру орендної плати відбувається за погодженням сторін, а також в інших випадках передбачених законодавством.

Сторонами при укладенні Договору оренди нерухомого майна № А/76-31-03 визначено «розмір орендної плати може бути переглянутий на вимогу однієї із сторін в разі зміни методики її розрахунку».

Як стверджує, Позивач та встановлено судом, на момент розгляду даного спору, сторони (Позивач та Відповідач) не дійшли спільної згоди щодо зміни орендних ставок та не уклали жодних додаткових угод до Договору оренди нерухомого майна № А/76-31-03 стосовно зміни розміру орендної плати.

На твердження Позивача стосовно відмови Відповідача укласти додаткову угоду щодо зміни орендних ставок слід зауважити, що відповідно до змісту договору та зазначених норм законодавства відмова від прийняття пропозиції щодо внесення змін, чи доповнень не є порушенням умов договору, оскільки прийняття пропозиції, чи відмова від неї є правом сторони, а не обов’язком за договором.

Водночас чинне законодавство надає право сторонам у випадку недосягнення згоди щодо зміни чи розірвання договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (ст.188 ГК України).

Згідно з приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з положення ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Позивач не надав доказів та не довів факт істотного порушення договірних зобов’язань з боку Відповідача.

Зважаючи на встановлені вище факти, та наявні у матеріалах справи докази, а також факт сплати Відповідачем орендних платежів за Договором № А/76-31-03, з яким погоджується і Позивач, а відтак належне виконання договірних з зобов’язань з боку Відповідача, суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги Державного підприємства «Завод Арсенал» до Державного підприємства «Український науково-технічний і впроваджувальний центр комплексного захисту інформації (Державне підприємство Український центр «Безпека») про розірвання Договору оренди та виселення з орендованого майна.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 42, 32, 36, 43, 82-85 ГПК України; ст.ст. 525, 651 ЦК України; ст.ст.180, 189, 286 ГК України, Господарський суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Пукшин Л.Г.