ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2008 р.

№ 2/38

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. –головуючого, Воліка І. М., Дунаєвської Н. Г.,

за участю представників сторін: позивача –Колосара М. Є. дов. від 01.02.2008 року, відповідача –Спіциної Т. М. дов. № 21-1/08 від 22.08.2008 року, Манішевської Л. Г., директора,

розглянувши касаційну скаргу ТОВ «Науково –виробнича фірма «Путьмашсервіс»на ухвалу господарського суду Донецької області від 21 квітня 2008 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 4 червня 2008 року у справі за позовом ПМП «Метмаш»до ТОВ «Науково –виробнича фірма «Путьмашсервіс»про стягнення боргу та за зустрічним позовом ТОВ «Науково –виробнича фірма «Путьмашсервіс»до ПМП «Метмаш»про визнання договору недійсним,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2008 року ПМП «Метмаш»(далі –позивач) звернулося до господарського суду з позовом до ТОВ «Науково –виробнича фірма «Путьмашсервіс»(далі –відповідач) про стягнення боргу за поставлене обладнання.

Посилаючись на невиконання відповідачем зобов’язання розрахуватися, просив стягнути з останнього 143647 гривень 04 коп., з яких 110400 гривень основного боргу, 33120 гривень –30 відсотків штрафу за невиконання зобов’язання та 127 гривень 04 коп. –3 відсотки річних.

ТОВ «Науково –виробнича фірма «Путьмашсервіс»звернулась до суду з зустрічним позовом до ПМП «Метмаш»про визнання недійсним договору № 67 від 10 грудня 2007 року поставки обладнання.

У позові зазначив, що спірний договір не відповідає вимогам ст.266 ГК України, оскільки в ньому відсутні умови щодо якості та комплектності обладнання, а директор відповідача при укладенні цієї угоди перевищив свої повноваження, оскільки діяв явно всупереч інтересам свого підприємства.

Рішенням господарського суду Донецької області від 21 квітня 2008 року позов ПМП «Метмаш»задоволено частково.

З ТОВ «Науково –виробнича фірма «Путьмашсервіс»на користь позивача стягнено 110400 гривень основного боргу, 33120 гривень штрафу і 108,88 гривень –3 відсотки річних.

У решті позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ТОВ «Науково –виробнича фірма «Путьмашсервіс»відмовлено.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 21 квітня 2008 року вжито заходи із забезпечення позову у даній справі.

Посадовим особам ТОВ «Науково –виробнича фірма «Путьмашсервіс»та уповноваженим ними особам заборонено відчужувати нерухоме майно ТОВ «Науково –виробнича фірма «Путьмашсервіс»- 71/100 часток комплексу нерухомого майна, яке розташоване за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул.Орджонікідзе, 10, із зазначенням конкретних приміщень, які належать відповідачу за вказаною адресою.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 4 червня 2008 року рішення суду залишено без зміни.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 4 червня 2008 року ухвалу суду змінено, а саме: з неї виключені пункти 2.5,8, 10, якими зазначались приміщення, відносно яких відсутні відомості щодо їх належності відповідачу.

У касаційній скарзі ТОВ «Науково –виробнича фірма «Путьмашсервіс»просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій ст.ст. 66, 67 ГПК України.

Зазначає, що арештоване майно знаходиться в іпотеці, а його вартість неправильно визначена.

Вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 10 грудня між сторонами укладено спірний договір № 67, за яким ПМП «Метмаш»- постачальник зобов’язався поставити та передати у власність ТОВ «Науково –виробнича фірма «Путьмашсервіс»обладнання згідно специфікації № 1, а ТОВ «Науково –виробнича фірма «Путьмашсервіс»- покупець –прийняти його та своєчасно оплатити його на умовах, визначених договором.

Згідно специфікації № 1 до спірного договору предметом постачання є навантажувач «Балканкар», навантажувач АРМ (АВТО), станок обрізний, станок токарний, апарат зварювальний ВДУ-306, молот МА412, все обладнання б/к, на загальну суму 110400 гривень.

Відповідно до пунктів 2.3-2.4 договору визначене специфікацією обладнання є власністю покупця після його передачі продавцем. Передача здійснюється на складі продавця. Спосіб поставки –самовивіз автотранспортом покупця.

Судами попередніх інстанцій на підставі накладної № 67 від 11 січня 2008 року, податкової накладної, довіреності ЯМШ серії 619745 від 11.01.2008 року, акту приймання –передачі майна від 11 січня 2008 року встановлено, що позивач передав обладнання відповідачу на складі в межах строку договору.

Пунктом 2.2 спірного договору поставки оплата обладнання проводиться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом трьох банківських днів після передачі обладнання, тобто, відповідач повинен був розрахуватися 17 січня 2008 року, але свої зобов’язання не виконав.

Пунктом 2.5 спірного договору сторони обумовили сплату штрафу відповідачем за порушення умов договору в розмірі 30 відсотків вартості обладнання.

Також судами встановлено, що спірний договір містить всі істотні умови, зокрема, перелік обладнання містить необхідні індивідуальні ознаки щодо найменування кожної позиції, її моделі або типу, кількість кожного найменування обладнання, характеристики в доступній для розуміння сторін формі.

Під час приймання обладнання за кількістю та якістю на складі позивача будь-яких заперечень чи претензій щодо обладнання висунуто не було.

Суму штрафу сторони узгодили шляхом вільного волевиявлення, закон таких обмежень не визначає.

Таким чином, суд вирішив спір по суті і стягнув з відповідача борг на користь позивача.

Відповідно до ст.66 ГПК України суд має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Заходами до забезпечення позову, за приписом ст.67 ГПК України, зокрема, є арешт майна та заборона відповідачеві та іншим особам вчиняти певні дії.

Як вбачається з оскаржених судових рішень, забезпечуючи позов, суд переконливо обґрунтував необхідність такої дії, заходи забезпечення відповідають вирішеній вимозі, тобто, ст.ст.66, 67 ГПК України застосовані правильно.

Доводи заявника про невідповідність сум позовних вимог і вартості арештованого майна матеріалами даної справи не підтверджені.

Твердження про наявність іпотеки жодним чином не впливає на право суду вжити заходи до забезпечення позову.

З огляду на викладене, судові рішення законні та обґрунтовані, а тому зміні не підлягають.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117 –1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 4 червня 2008 року і ухвалу господарського суду Донецької області від 21 квітня 2008 року –без зміни.

Головуючий                                                                       Т. Козир

Судді                                                                                І. Волік

Н. Дунаєвська