ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

10.09.2008

Справа №2-25/6571-2008А

За позовом ВАТ «Укртелеком», м. Київ, бульвар Т. Шевченка, 18 в особіЦентру електрозв’язку № 4 Кримської філії ВАТ «Укртелеком», м. Керч, вул.. Кірова, 1

До відповідача Військового комісаріату АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Київська, 152

Про стягнення 2903,35 грн.

Суддя Копилова О.Ю.

Представники:

Від позивача – не з'явився

Від відповідача – Тюрмарезова О.Д., представник, дов. від 12.05.2008 року

Обставини справи:

Позивач – ВАТ «Укртелеком», в особі Кримської філії звернувся до Господарського суду АР Крим з позовною заявою до відповідача - Ленінського районного військового комісаріату, просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості з оплати за надані послуги в сумі 2822,07 грн. та пеню в сумі 81,28 грн., всього – 2903,35 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідач, у порушення умов договору № 4 від 01.01.2005 року, несвоєчасно здійснював оплату наданих послуг, у зв’язку з чим за період з січня 2007 року по січень 2008 року за відповідачем склалась заборгованість в сумі 2822,07 грн.

07.07.2008 року до Господарського суду АР Крим надійшов відзив відповідача на позов, відповідно до якого Ленінський районний військовий комісаріат просить суд залучити до участі у справі в якості відповідача Військовий комісаріат АР Крим, оскільки Ленінський районний військовий комісаріат є лише відокремленим підрозділом Військового комісаріату АР Крим та не має статусу юридичної особи.

Ухвалою Господарського суду АР Крим від 22.07.2008 року до участі у справі залучено належного відповідача – Військовий комісаріат АР Крим.

Позивач в судове засідання не зявився, явку своїх представників в судове засідання не забезпечив, про причини відсутності суду не повідомив. Про дату слухання справи повідомлений належним чином – рекомендованою кореспонденцією.

Відповідач - Військовий комісаріат АР Крим – надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що суму основного борг підтверджує та з сумою боргу згоден. В частині нарахування пені зазначив, що несвоєчасна оплата є наслідком неповного фінансування Військового комісаріату АР Крим з державного бюджету.

Розгляд справи відкладався в порядку ст.. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, суд –

ВСТАНОВИВ:

01.01.2005 року між позивачем (підприємство зв’язку) та відповідачем (споживач) укладений договір № 4 про надання послуг електрозв’язку, відповідно до п. 1.1. якого підприємство зв’язку надає послуги електрозв’язку, перераховані в додатку 1 та безплатні послуги, перераховані в додатку 2.

У відповідності до п. 3.2.8. договору, споживач зобов’язаний своєчасно вносити плату за користування телефоном, міжміські та міжнародні телефонні розмови, подані в кредит телеграми та інші послуги, надані по телефону.

Пунктами 4.1. та 4.2. договору встановлено, що послуги, які надаються підприємством зв’язку, оплачуються за тарифами, затвердженими згідно з чинним законодавством; споживач сплачує послуги електрозв’язку за спільно узгодженою авансовою системою оплати.

У відповідності до п. 4.6. договору, у разі застосування авансової системи оплати споживач для одержання послуг електрозв’язку проводить щомісячно, до 20 числа поточного місяця, попередню оплату їх вартості в розмірі не менше суми послуг, наданих у попередньому розрахунковому періоді, за подальшим перерахунком (до 10 числа місяця, що настає після розрахункового періоду) виходячи з фактично наданих послуг.

Згідно до п. 5.8. договору, у раз несплати за надані послуги електрозв’язку понад встановлений термін (з 21 числа місця, що настає після розрахункового періоду) споживач сплачує пеню в розмірі одного відсотка від затриманих платежів за кожну добу затримки згідно з чинним законодавством України.

Однак, у Зузку з не своєчасною оплатою відповідачем наданих послуг, за період з січня 2007 року по січень 2008 року за відповідачем склалась заборгованість в сумі 2822,07 грн.

12.02.2008 року за вих.. № 325 позивач звернувся до відповідача з претензією про погашення суми боргу в сумі 2822,07 грн. та сплату пені у розмірі 81,28 грн.

Відповідно до ст.. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно до ст.. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем під час розгляду даної справи не був доведений суду факт оплати та не надано належних доказів погашення заборгованості в сумі 2822,07 грн.

Згідно до ст.. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 81,28 грн.

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Однак, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Так, суд враховує те, що при поданні відзиву на позов, відповідач погодився з сумою основного боргу та зазначив, що заборгованість виникла внаслідок неповного фінансування Військового комісаріату АР Крим з державного бюджету, та, таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені до 40,64 грн. відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Згідно ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України оплата держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу підлягає покладанню на відповідача.

У судовому засіданні були оголошені вступна та резолютивна частини рішення згідно статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний у відповідності до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України 17.09.2008 року.

З огляду на викладене, керуючись, ст. 44-49, 82-84, 85 Господарського процесуального Кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Військового комісаріату АР Крим (м. Сімферополь, вул.. Київська, 152, рахунок № 0264 ГУ Державного казначейства України в АР Крим, МФО 824026, ЗКПО 07785820) на користь Центру електрозв’язку № 4 Кримської філії ВАТ «Укртелеком» (м. Керч, вул.. Кірова, 1, рахунок № 260096315 в КРД ВАТ «Райффайзен банк Аваль», МФО 324021, ЗКПО 22236588) суму заборгованості з оплати за надані послуги в сумі 2822,07 грн. та пеню в сумі 40,64 грн., всього – 2862,71 грн.

3.          Стягнути з Військового комісаріату АР Крим (м. Сімферополь, вул.. Київська, 152, рахунок № 0264 ГУ Державного казначейства України в АР Крим, МФО 824026, ЗКПО 07785820) на користь Центру електрозв’язку № 4 Кримської філії ВАТ «Укртелеком» (м. Керч, вул.. Кірова, 1, рахунок № 260096315 в КРД ВАТ «Райффайзен банк Аваль», МФО 324021, ЗКПО 22236588) 100,57 грн. державного мита.

4.          Стягнути з Військового комісаріату АР Крим (м. Сімферополь, вул.. Київська, 152, рахунок № 0264 ГУ Державного казначейства України в АР Крим, МФО 824026, ЗКПО 07785820) на користь Центру електрозв’язку № 4 Кримської філії ВАТ «Укртелеком» (м. Керч, вул.. Кірова, 1, рахунок № 260096315 в КРД ВАТ «Райффайзен банк Аваль», МФО 324021, ЗКПО 22236588) 116,35 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

5.          В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6.          Видати накази після набуття рішенням законної чинності.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Копилова О.Ю.