ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2008 р.
Справа № 40/111-08

вх.
№ 4620/4-40

Суддя
господарського суду Хотенець П.В.

при секретарі
судового засідання

за участю
представників сторін:

позивача -
ОСОБА_1, приватний підприємець 3-ї особи 1. не з*явився, 2. не з*явився
відповідача - ОСОБА_2., дов. від 01.06.2006 року

розглянувши
справу за позовом Суб*єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1, м. Харків 3-я особа 1. Товариство з обмеженою відповідальністю
"Наш Час", м. Київ, 2. Дочірнє підприємство "Брендформ", м.
Київ

до  Відкритого акціонерного товариства
"Харківська ТЕЦ-5", с. Подвірки

про
стягнення 10467350,57 грн.

ВСТАНОВИВ:

Розглядається
позовна вимога про стягнення з відповідача 5743823,50 грн. основного буоргу,
4001064,23 грн. інфляційних витрат, 607586,37 грн. процентів річних, 86157,35
грн. штафа за відмову від оплати продукції, 28719,12 грн. штрафа за несвоєчасну
оплату продукції.

Позов
мотивовано неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань з оплати
продукції - газоаналізаторів 645ХЛ10,
поставленої в межах договору поставки №01/08, укладеного 20 серпня 2004
року між Відкритим акціонерним товариством "Харківська ТЕЦ-5" та
третьою особою Дочірнім підприємством "Брендформ", кредитором у якому
позивач став на підставі договору відступлення права вимоги, укладеного 12
червня 2008 року з третьою особою Товариством з обмеженою відповідальністю
"Наш час".

Представник
третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Наш
час"  у судове засідання не
з*явився, у наданих поясненнях позовні вимоги вважає обґрунтованими, заперечень
не має, справу просить розглянути у відсутність свого представника.

Представник  третьої особи - Дочірнього підприємства
"Брендформ" у судове засідання не з*явився, у наданому пояснення не
має заперечень на позов та просить справу розглядати у його відсутність

Представник
відповідача у судовому засіданні і у відзиві на позовну заяву проти задоволення
позову заперечує з огляду на невідповідність укладеного позивачем та третьою
особою Товариством з обмеженою відповідальністю "Наш час" договору
від 12 червня 2008 року чинному законодавству, безпідставність нарахування
позивачем штрафів за необґрунтовану відмову від акцепту платіжної вимоги та
несвоєчасну оплату продукції через дію мораторію відповідно до статті 1, статті
12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання
його банкрутом".

Розглянувши матеріали
справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд
встановлено наступне.

Відповідно до
пункту 1.1. договору поставки №01/08, укладеного 20 серпня 2004 року між
Дочірнім підприємством "Брендформ" та Відкритим акціонерним
товариством "Харківська ТЕЦ-5", третя особа прийняла на себе
зобов'язання здійснити поставку продукції в асортименті, кількості, визначених
у специфікації, а відповідач зобов'язався прийняти продукцію та сплатити її у
терміни та в порядку, визначені договором.

Додатком №1
"Специфікація №1" від 20 серпня 2004 року продукцією сторонами
визначено газоаналізатори у кількості 2965 одиниць, ціна за одиницю 25165,00
грн., загальною вартістю 89537070,00 грн. (в тому числі ПДВ 14922845,00 грн.).

Згідно пунктів
3.2., 3.3. договору поставки №01/08 від 20 серпня 2004 року сторонами було
передбачено строк поставки продукції протягом 10 робочих днів з моменту
укладення договору та її приймання по кількості та якості на підставі акту.

Відповідно
додатку № 2 "Акт №1 приймання-передавання продукції від 30 серпня 2004
року"  до договору поставки № 01/08
від 20 серпня 2004 року, видаткової накладної Дочірнього підприємства
"Брендформ" №00005 від 30 серпня 2004 року, довіреності Відкритого
акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" серія НОМЕР_1 від 30
серпня 2004 року, продукція була у повному обсязі поставлена третьою особою та
прийнята відповідачем.

Згідно пунктів 2.4., 2.5. договору
поставки №01/08 від 20 серпня 2004 року відповідач повинен був сплатити
поставлену продукцію в безготівковій формі, перераховуючи 100% її вартості в
національній валюті України протягом 60 банківських днів з дня отримання
продукції.

Таким чином,
відповідач повинен був сплатити поставлену продукцію у строк до 29 жовтня 2004
року.

Згідно частини
1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог,
що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті
526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Нормою частини
1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей
строк (термін).

Матеріалами
справи підтверджується та сторонами не заперечується часткове виконання
відповідачем в період з 29 вересня 2004 року по 10 грудня 2004 року грошових
зобов'язань за договором поставки №01/08 від 20 серпня 2004 року та сплата
третій особі Дочірньому підприємству "Брендформ" 83793246,50 грн.
Після часткового розрахунку сума основного боргу складала 5743823,50 грн.

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2.
договору відступлення права вимоги, укладеного 25 травня 2005 року між Дочірнім
підприємством "Брендформ" та Товариством з обмеженою відповідальністю
"Наш час" останнє отримало право вимоги від відповідача належного
виконання зобов'язань по оплаті продукції, а саме: газоаналізаторів 645ХЛ10,
поставлених за договором поставки №01/08 від 20 серпня 2004 року, на загальну
суму 5743823,50 грн.,  в тому числі
сплати основного боргу, пені та інших штрафних санкцій за несвоєчасну оплату
продукції.

Про
відступлення права вимоги Дочірнє підприємство "Брендформ" повідомило
відповідача листом вих.№765-П/Н від 30 травня 2005 року, а Товариство з
обмеженою відповідальністю "Наш час" надіслало відповідачу вимогу про
сплату заборгованості №09-4/06 від 08 вересня 2006 року.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Наш час" звернулося до господарського суду м. Києва
з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" та
ПП "Будпрестиж" про стягнення солідарно заборгованості у розмірі
7920197,28 грн. (5743823,50 грн. - основний борг, 1390040,42 грн. - збитки від
інфляції, 671456,89 грн. - 3% річних, 114876,47 грн. - штраф за необґрунтовану
відмову акцепту платіжної вимоги та несвоєчасну оплату продукції), яка виникла
внаслідок неналежного виконання Відкритим акціонерним товариством
"Харківська ТЕЦ-5" умов договору поставки №01/08 від 20 серпня 2004
року та на підставі договору поруки №7 від 20 серпня 2004 року, що укладений
між Дочірнім підприємством "Брендформ" та ПП "Будпрестиж",
та договору про відступлення права вимоги від 25 травня 2005 року, що укладений
між Дочірнім підприємством "Брендформ" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Наш час".

Рішенням
господарського суду м. Києва від 11 квітня 2007 року у справі №12/173 позов
було задоволено повністю, на виконання рішення 18 травня 2007 року Товариству з
обмеженою відповідальністю "Наш час" було видано наказ.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18 січня 2008 року було відновлено строк на подання
апеляційної скарги та прийнято до розгляду скаргу Відкритого акціонерного
товариства "Харківська ТЕЦ-5" на рішення господарського суду м. Києва
від 11 квтіня 2007 року у справі №12/173, порушено апеляційне провадження.

Згідно пунктів
1.1., 1.2. договору про уступку права вимоги (про заміну осіб в зобов'язанні,
укладеного 12 червня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю
"Наш час" та Суб*єктом підприємницької діяльності - фізичною особою
ОСОБА_1 позивач отримав право вимоги до відповідача щодо основного боргу за
договором поставки №01/08 від 20 серпня 2004 року у розмірі 5743823,50 грн.,
пені та інших штрафних санкцій за несвоєчасну оплату продукції.

13 червня 2008
року третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Наш час"
повідомила відповідача про заміну кредитора у зобов'язанні (повідомлення в
якості вхідної кореспонденції зареєстроване відповідачем за НОМЕР_1від 13
червня 2008 року).

Постановою
Київського апеляційного господарського суду від 17 червня 2008 року рішення
господарського суду м.Києва від 11 квітня 2007 року у справі №12/173 було
залишено без змін.

19 червня 2008
року позивач звернувся до відповідача з вимогою про виконання у триденний
термін зобов'язання зі сплати 5743823,50 грн. основного боргу, 4001064,23
грн.  інфляційних  за період з грудня 2004 року по травень 2008
року, 607114,27 грн. процентів  річних  за
період  з  11 грудня 2004 року по 19 червня 2008 року,
86157,35 грн. штрафу за відмову від оплати продукції, 28719,12 грн. штрафу за
несвоєчасну оплату продукції; загальна сума 10466878,47 грн. згідно розрахунку
(вимога в якості вхідної кореспонденції зареєстрована відповідачем за №869 від
19 червня 2008 року).

Постановою
головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень
головного управління юстиції у м. Києві Крайчинського С.С. від 20 червня 2008
року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Наш час" в
порядку частини 1 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження"
було повернуто наказ від 18 травня 2007 року, виданий на виконання рішення
господарського суду м. Києва від 11 квтіня 2007 року у справі №12/173.

Згідно частини
1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті
514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих
прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до
частини 4 статті 85 Господарського процесуального кодексу України у разі
подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною
інстанцією.

Згідно частини
1 статті 40-1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий
документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду,
який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги
на рішення, за яким видано виконавчий документ та прийняття цієї апеляційної
скарги до розгляду.

На час
укладення між позивачем та третьою особою Товариством з обмеженою
відповідальністю "Наш час" договору від 12 червня 2008 року справа
№12/173 розглядалася Київським апеляційним господарським судом, а отже рішення
господарського суду м.Києва від 11 квітня 2007 року не набрало законної сили. З
урахуванням вказаної обставини суд відхиляє заперечення відповідача про невідповідність
договору від 12 червня 2008 року приписам статті 25 Господарського
процесуального кодексу України, частини 5 статті 11 Закону України "Про
виконавче провадження".

Посилаючись на
зміст пункту 2.1. договору від 12 червня 2008 року, відповідно до якого за
уступку права вимоги передбачена сплата позивачем, як новим кредитором, на
користь третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Наш
час" суми коштів в порядку та розмірі, визначеному додатковою угодою,
відповідач вважає, що цей договір містить елементи факторингу.

Відповідно до
положень частини 3 статті 1079 Цивільного кодексу України, статті 4, статті 5,
статті 7 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання
ринків фінансових послуг" факторинг відноситься до фінансових послуг,
право надання яких належить, зокрема, фінансовим установам, якими дотримано всі
умови початку діяльності на ринку послуг.

Згідно статті
1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта)
за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом
статті 1077 Цивільного кодексу України договір факторингу спрямований на
фінансування однією стороною іншої шляхом передачі в її розпорядження певної
суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається
фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором, при цьому сама
грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатися як плата за
надану останнім фінансову послугу.

Відтак,
відповідач помилково ототожнює відплатний правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні (відступлення права вимоги) з правочином факторингу, які за своїм
правовим змістом є відмінними.

На вказаних
підставах суд відхиляє доводи відповідача про те, що за договором від 12 червня
2008 року фактично надано послугу факторингу, і цей договір суперечить частині
3 статті 1079 Цивільного кодексу України, статті 5, статті 7 Закону України
"Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових
послуг".

Таким чином,
суд приходить до висновку про відповідність договору від 12 червня 2008 року
приписам чинного законодавства та набуття позивачем згідно статті 512, статті
514 Цивільного кодексу України права вимоги до відповідача в обсязі,
визначеному пунктом 1.2. цього договору.

За наведених
обставин суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні
вимоги в частині стягнення 5743823,50 грн. основного боргу.

Відповідно до
частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розглянувши
поданий позивачем розрахунок позовних вимог в частині стягнення 4001064,23 грн.
інфляційних за період з грудня 2004 року по травень 2008 року, 607586,37 грн.
процентів  річних  за
період  з  11 грудня 2004 року по 20 червня 2008 року
суд також вважає їх обґрунтованими та задовольняє.

Щодо вимог про
стягнення 86157,35 грн. штрафу за відмову від оплати продукції, 28719,12 грн.
штрафу за несвоєчасну оплату продукції, суд відмічає наступне.

Згідно статті
230 Господарського кодексу України у разі невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання учасник господарських відносин повинен сплатити
господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до
частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Згідно статті
5.4. договору поставки №01/08 від 20 серпня 2004 року за необґрунтовану відмову
в акцепті платіжної вимоги (повністю або частково) покупець сплачує
постачальнику штраф в розмірі 1,5% від суми, від сплати якої він відмовився.
При несвоєчасній сплаті поставленої продукції покупець сплачує постачальнику
штраф в розмірі 0,5% суми простроченого платежу.

Позивачем не
доведено обставини направлення первісним кредитором платіжної вимоги про сплату
коштів за договором поставки №01/08 від 20 серпня 2004 року та її неакцепту
відповідачем повністю або частково.

Крім того, як
вбачається з документів, наданих відповідачем, ухвалою господарського суду
Харківської області від 16 грудня 2002 року було порушено справу №Б-23/75-02
про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5"
та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою
господарського суду Харківської області від 24 січня 2008 року у справі
№Б-23/75-02 на підставі статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного
комплексу" розгляд справи відкладений на 15 січня 2009 року, провадження у
справі триває.

Відповідно до
частини 4 статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" протягом дії мораторію на
задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових
зобов'язань.

За таких
обставин, суд приймає рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій
частині.

У відповідності
до статті 49 ГПК України суд покладає судові витрати на відповідача пропорційно
розміру задоволених позовних вимог та стягує на користь позивача 25220,14 грн.
державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Враховуючи
викладене та керуючись статтями  6, 8,
19, 124, 129 Конституції України, статтями 512, 514, 526, 530, 549, 625, 1077,
1079 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 33, 43, 47-49, 75,  82-85
Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити частково.

Стягнути з
Відкритого акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (62371,
Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки, вул. Горького, 1-а,
поточний рахунок НОМЕР_1в АКБ "Базис", м.Харків, МФО 351760, ) на користь Суб*єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 поточний рахунок НОМЕР_2 в АКБ "Базис", м.
Харків, МФО 351760, код ДРФО ) 5743823,50 грн. основного боргу,
4001064,23 грн. інфляційних за період з грудня 2004 року  по
травень 2008 року, 607586,37 грн. процентів  річних
за період  з 11 грудня 2004 року
по 20 червня 2008 року, загалом 10352474,10 грн., 25220,14 грн. державного мита
та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ
після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні
решти позовних вимог відмовити.

Повний текст
рішення підписаний 14.07.2008 року.

Суддя
Хотенець П.В.

Секретар судового
засідання                       Карімов
В.В.