ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2008 р. м. Черкаси Справа № 17/4099

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Боровика С.С., з секретарем Волна С.В., за участю представників сторін:

позивача –не з’явився,

відповідача –не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 17/4099

за позовом

малого приватного підприємства Фірми “Ерідон”

до

товариства з обмеженою відповідальністю “Злагода”

про

стягнення 265 145,11 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Мале приватне підприємство Фірма “Ерідон” (далі-позивач) звернулось в суд з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю “Злагода” (далі-відповідач) 265 145,11 грн. заборгованості, з них: 194 561 грн. основної заборгованості, 60 745,70 грн. інфляційних та 9 838,41 грн. 3% річних.

Підставою позову, на думку позивача, є невиконання відповідачем зобов’язань по оплаті вартості поставленої продукції згідно договору купівлі-продажу від 10.04.2006 року № 7033.

Позивач користуючись правом, наданим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, подав суду заяву № 3445 від 18.09.2008 року про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 76 785,95 грн. з них: 60 745,70 грн. інфляційних та 9 838,41 грн. - 3% річних, оскільки суму основного боргу – 194 561 грн. відповідачем було сплачено після порушення провадження у справі.

У судове засідання представник позивача не з’явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, проти позову не заперечував, відзив на позов та витребувані документи до дня судового засідання суду не подавав, його представник без поважних причин в судове засідання не з’явився, що не перешкоджає розгляду справи по суті за правилами статті 75 Господарського процесуального кодексу України, у його відсутності.

Ухвалою заступника Голови господарського суду Черкаської області від 02.10.2008 року строк вирішення спору було продовжено до 18.11.2008 року у зв’язку з перебуванням судді Боровика С.С. на лікарняному.

Дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд, з урахуванням поданої позивачем заяви про зменшення розміру позовних вимог № 3445 від 18.09.2008 року, задовольняє позовні вимоги повністю з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору купівлі-продажу від 10 квітня 2006 року № 7033, за умовами пункту 1.1 якого позивач (Продавець) зобов’язався передати у власність відповідача (Покупця) товар, а відповідач зобов’язався оплатити і прийняти цей товар.

Загальні умови виконання господарських зобов’язань визначені статтею 193 Господарського кодексу України, згідно з якою суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначена стаття узгоджується з приписами статті 526 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 599 та 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Крім того, в силу статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Умовами пункту 2.1 вищевказаного Договору відповідачу надавалась 100 % відстрочка платежу суми Договору до 20 листопада 2006 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов’язання по договору від 10.04.2006 року № 7033 виконав, передавши у власність відповідача товар –засоби захисту рослин на загальну суму 210 821,04 грн., що підтверджується видатковими накладними № 7096 від 18.04.2006 року на суму 48 900 грн., № 7131 від 26.04.2006 року на суму 12 051 грн., № 7240 від 17.05.2006 року на суму 2 109,60 грн., № 7332 від 05.06.2006 року на суму 121 624,20 грн., № 7359 від 09.06.2006 року на суму 6 969 грн., № 7411 від 27.06.2006 року на суму 18 652,68 грн., № 7486 від 10.08.2006 року на суму 260,04 грн. та № 7621 від 23.11.2006 року на суму 254,52 грн.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов’язання по договору виконав частково, сплативши позивачу лише 50 260,04 грн., що підтверджується виписками з банку про рух коштів від 14.08.2006 року на суму 260,04 грн. та від 12.12.2007 року на суму 50 000 грн.

Таким чином, станом на 06.08.2008 року основна заборгованість по договору від 10.04.2006 року № 7033 склала 160 561 грн.

В силу вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобов’язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.

Оскільки сторонами було визначено строки оплати за товар –до 20.11.2006 року, який поставлявся по різним накладним, і відповідачем частково було сплачено за отриманий товар, то суду необхідно встановити, з якого моменту необхідно нараховувати 3% річних і інфляційні за невиконання грошового зобов’язання за весь час прострочення.

За цих обставин, суд вважає, що нараховувати 3% річних і інфляційні необхідно виходячи з наступних періодів та на відповідні суми заборгованості:

-          з 20.11.2006 року по 12.12.2007 року на суму 210 561 грн. (день сплати боргу в сумі 50 000 грн.)

-          з 13.12.2007 року по 06.08.2008 року на суму 160 561 грн. (день подання позову).

Суд перевіривши порядок нарахування позивачем 3% річних –6 697,57 грн. і інфляційних – 32 005,28 грн. за період з 20.11.2006 року по 12.12.2007 року, 3% річних –3 140,84 грн. і інфляційних –28 740,42 грн. за період з 13.12.2007 року по 06.08.2008 року (а.с.9-10), встановив правильність їх нарахування.

В подальшому позивач на підставі усної домовленості з відповідачем поставив йому товар – засоби захисту рослин на загальну суму 34 000 грн., що підтверджується видатковою накладною № 7377 від 30.07.2007 року.

За загальним порядком укладання господарських договорів, вони викладаються у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (стаття 181 Господарського кодексу України).

Правочин згідно зі статтею 205 Цивільного кодексу України може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки мале приватне підприємство Фірма “Ерідон” поставляло, а товариство з обмеженою відповідальністю “Злагода” приймало товар –засоби захисту рослин, суд приходить до висновку про існування між сторонами договірних відносин, а отже виникнення у сторін цивільних прав і обов’язків (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Оскільки правовідносини, які виникли між сторонами, по своїй суті є договорами купівлі- продажу і відповідають вимогам статті 655 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що за

договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, і вимоги позивача у зв’язку з невиконанням цих договорів відповідачем зв’язані між собою підставою виникнення (передача товару позивачем і його оплата відповідачем) і є однорідними, тому ці вимоги за правилами статті 58 Господарського процесуального кодексу України можуть бути об’єднані в одній позовній заяві.

23.07.2008 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога за № 2627 про оплату боргу в сумі 194 561 грн. (160 561 грн. + 34 000 грн.), яка залишена без задоволення.

В даному випадку суд вважає, що за правилами статті 530 Цивільного кодексу України строк виконання зобов’язання відповідача щодо оплати позивачу за поставлений товар на суму 34 000 грн. настав з моменту направлення цієї вимоги.

Після порушення провадження у даній справі № 17/4099 відповідач сплатив позивачу суму основної заборгованості - 194 561 грн., що підтверджується наданими позивачем документами, у зв’язку з чим ним була подана заява № 3445 від 18.09.2008 року про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 76 785,95 грн., з них: 60 745,70 грн. інфляційні та 9 838,41 грн. - 3% річні.

Суд, враховуючи заяву № 3445 від 18.09.2008 року про зменшення розміру позовних вимог, вважає за необхідне задовольнити позов повністю і стягнути з відповідача 9 838,41 грн. річних та 60 745,70 грн. інфляційних.

Оскільки позивачем сума основної заборгованості - 194 561 грн. сплачена після порушення провадження у справі, тобто спір виник з вини відповідача, то на підставі статті 49 ГПК України з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу понесені ним судові витрати - державне мито в сумі 2 651,45 грн. та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Повернути позивачу сплачене в більшому розмірі державне мито в сумі 0,01 грн. згідно платіжного доручення № 6530 від 11.08.2008 року, оскільки при поданні позову державне мито підлягало сплаті в сумі 2 651,45 грн.

Керуючись статтями 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Злагода” (Черкаська область, Смілянський район, с. Ротмістрівка, вул. Шевченка, буд. 34, , р/р 1632 в ЧГРУ «Приватбанк», МФО 354347 (інші рахунки - р/р 1001 в АТ «Індекс Банк», МФО 344023; р/р 655 в ЧФ ВАТ «Кредобанк», МФО 354466) на користь малого приватного підприємства Фірми “Ерідон” (Київська область, Києво-Святошинський район, с. Музичі, вул. Леніна, буд. 16, кв. 82, р/р 4230 в філії ВАТ «Укрексімбанк»м. Київ, МФО 380333, ) –9 838,41 грн. річних, 60 745,70 грн. інфляційних та в рахунок відшкодування витрат зі сплати державного мита - 2 651,45 грн. і 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Повернути позивачу сплачене в більшому розмірі державне мито в сумі 0,01 грн. згідно платіжного доручення № 6530 від 11.08.2008 року.

Видати довідку.

Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня прийняття.

Суддя С.С.Боровик

Повний текст рішення оформлений та підписаний 30.10.2008 року.