СУД
ПОСТАНОВА

"16" жовтня 2008 р.

Справа №  14/217

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Колодій С.Б.,
розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 14/217

за
позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1(далі по тексту -
ПП),АДРЕСА_1

до відповідача: Державної
податкової інспекції у м. Кіровограді (далі по тексту - ДПІ), м. Кіровоград

про
визнання нечинним акту

Секретар судового засідання -
Адаменко А.В.

Представники :

Від позивача - ОСОБА_2, довіреність
№КД-7566 від 07.12.2007 р.

Від відповідача - Патлатий П.М.,
довіреність №105 від 29.02.2008 р.

Подано позов про визнання нечинним
податкового  повідомлення - рішення ДПІ у
м. Кіровограді № 0 від 28.09.2007 р. про визначення податкового
зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 3 902,83 грн.
основного платежу.

Позивач подав заяву про уточнення
позовних вимог, згідно якої просить суд визнати нечинним податкове  повідомлення - рішення ДПІ у м. Кіровограді №
0 від 28.09.2007 р. про визначення податкового зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб в частині нарахування податкового зобов'язання
в розмірі 2 993,23 грн. основного платежу.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначає, що у ході перевірки поясняв представнику державної податкової
служби та надав докази на підтвердження того, що у 1 кварталі 2006 року
здійснював торгівлю комісійним товаром згідно договору комісії №101-2006-АПЛА
від 01.01.2006 р. та виступав у ролі комісіонера, отже кошти в розмірі 368
635,80 грн. без ПДВ, що надійшли на його розрахунковий рахунок  з призначенням платежу “оплата за запчастини
до сільськогосподарської техніки” не являються його доходом, а є власністю ТОВ
“АПКом”, і за згаданим договором комісії були перераховані в повному обсязі на
розрахунковий рахунок ТОВ “АПКом”.
Дохід, зазначений у декларації за 1 квартал 2006 р. в розмірі 53 719,00
грн. був нарахований самостійно, як комісійна винагорода, але на розрахунковий
рахунок від ТОВ “АПКом” вона не надходила та акти виконаних робіт по виконанню
договору комісії від 01.01.2006 р. між позивачем та ТОВ “АПКом” не підписано.

Позивач вважає безпідставним
висновок податкового органу про заниження валових витрат за 1 квартал 2006 року
на суму 313 668,22 грн., що також пов'язано з реалізацією комісійного товару за
договором договору комісії №101-2006-АПЛА від 01.01.2006 р.

Позивач наполягає,  що пояснення
по даним фактам були викладені в письмовій формі, але по незрозумілим
причинам не прийняті до уваги працівником податкового органу. Позивач звертає
увагу суду про безпідставність твердження відповідача щодо відмови позивача від
надання будь-яких пояснень з приводу встановлених порушень під час перевірки, а
також зазначає, що акт перевірки №12217-10 від 14.09.2007 р. для
погодження та підписання позивачу не надавався та був отриманий поштою.

В запереченнях на позов ДПІ у м.
Кіровограді наполягає на правомірності
висновків, викладених в акті перевірки від 14.09.2007 р. та просить суд
відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали даної справи,
заслухавши пояснення представників сторін, здійснивши оцінку наявних в
матеріалах справи доказів, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ

ДПІ у м. Кіровограді проведена
планова  виїзна документальна перевірка
фінансово-господарської діяльності ПП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з 01.01.2006 р. по 30.06.2006 р.

За результатами документальної
перевірки встановлено порушення підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону
України “Про оподаткування прибутку підприємств” та статті 13 Декрету Кабінету
Міністрів України “Про прибутковий податок з громадян” та донараховано податок
з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності в розмірі     3 902,83 грн., в тому числі за 2006 рік в
сумі 1 349,18 грн., 1 півріччя 2007 року в сумі 2 553,65 грн.

Перевіркою правильності визначення
валового доходу встановлено заниження валового доходу на суму 434 023,21
грн.,  в тому числі за 1 квартал 2006
року в сумі 314 916,48 грн., за 4 квартал 2006 року в сумі 74 219,05 грн., за 2
квартал 2007 року в сумі 44 887,68 грн. та завищення валового доходу на суму 189
757,64 грн., в тому числі за 2 квартал 2006 року в сумі 34 074,69 грн., за 3
квартал 2006 року в сумі 77 984,27 грн., за 1 квартал 2007 року в сумі 77
698,68 грн.

З висновками податкової служби
позивач погоджується, крім висновку щодо заниження валового доходу  в 1 кварталі 2006 року на 314 916,48 грн. та
не вірного підрахунку валового доходу, задекларованого в декларації про доходи
за 1 квартал 2006 року в розмірі 53 719,32 грн.

В період перевірки податковою
службою встановлено, що на розрахункові рахунки позивача  в 1 квартал 2006 року надійшли кошти в сумі
368 635,80 грн. від реалізації продукції з призначенням платежу “оплата за
запчастини до сільськогосподарської техніки”, тоді як задекларовано валовий
дохід в сумі 53 719,32 грн. Тобто отримані позивачем на розрахункові рахунки
кошти податкова служба розцінювала, як валовий дохід ПП ОСОБА_1

Перевіркою правильності визначення
валових витрат податковим органом встановлено заниження валових витрат на
загальну суму 405 698,69 грн., в тому числі 1 квартал 2006 року на суму 313
668,22 грн., 4 квартал 2006 року на суму 60 978,21 грн., 2 квартал 2007 року на
суму 31 052,26 грн. та завищення валових витрат на загальну суму 188 835,74
грн., в тому числі 2 квартал 2006 року в сумі 50 399,37 грн., 3 квартал 2006
року в сумі 57 548,81 грн., 1 квартал 2007 року в сумі 80 887,56 грн.

З висновками податкової служби
позивач погоджується, крім висновку щодо заниження валових витрат в 1 кварталі
2006 року на суму 313 668,22 грн. та стверджує, що фактичні валові витрати 1
кварталу 2006 року складали  не 53 331,78
грн., як помилково ним зазначено в декларації про доходи №9047 від 25.04.2006
року, а 6 460,21 грн.

Господарський суд частково
задовольняє позовні вимоги в силу наступного.

01.01.2006 року між ПП ОСОБА_1та
ТОВ “АПКом” укладено договір комісії №101-2006-АПЛА.

Відповідно до пункту 1.1 договору
комісії №101-2006-АПЛА позивач зобов'язався по дорученню ТОВ “АПКом” за
винагороду здійснити від його імені одну або декілька угод по продажу товару по
ціні встановленій ТОВ “АПКом”, згідно пункту 1.3 договору ціна продажу товару
не повинна бути нижча ціни, вказаної в специфікації. Відповідно пункту 1.5
строк комісії товару, який поставляється ПП ОСОБА_1- 90 календарних днів з
моменту відвантаження.

При встановленні правильності
визначення податкового зобов'язання по податку на додану вартість перевіряючим
в акті перевірки зазначено(с.11 акту перевірки, а.с. 40), що згідно первинних
банківських документів та пояснень наданих на перевірку з'ясовано,  що на розрахункові рахунки ПП ОСОБА_1надійшли
кошти від реалізації продукції, яка була отримана від ТОВ “АПКом” згідно
договору комісії   №101-2006-АПЛА від
01.01.2006 року в сумі 441 818,36 грн., в тому числі в січні 2006 року в сумі
44 129,85 грн., в лютому 2006 року в сумі 232 378,69 грн., в березні 2006 року
в сумі 165 409,82 грн.

Дані кошти перераховані ПП
ОСОБА_1згідно банківських виписок ТОВ “АПКом” з призначенням платежу “оплата за
запчастини згідно договору комісії №101-2006-АПЛА від 01.01.2006 року”.

Таким чином державним податковим
органом під час перевірки правильності визначення податкового зобов'язання по
податку на додану вартість встановлено, що в 1 кварталі 2006 року на
розрахунковий рахунок позивача надходили кошти за реалізацію комісійного
товари, які перераховані ТОВ “АПКом”, як власнику реалізованого товару.

Отже суду є незрозумілим, чому при
перевірці правильності визначення валових доходів та валових витрат за
перевіряємий період спеціаліст податкової служби  не прийняв до уваги нею ж встановлений факт,
а саме: в 1 кварталі 2006 року на розрахунковий рахунок позивача надходили
кошти за реалізацію комісійного товару.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1
Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” дохід - сума будь-яких
коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають
вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником
податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним
шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього
Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як
на території України, так і за її межами.

Враховуючи дану норму та факт
надходження на рахунок позивача коштів за реалізацію не власного, а комісійного
товару господарський суд вважає безпідставним висновок податкового органу про
заниження позивачем в 1 кварталі 2006 року валового доходу на 314 916,48 грн.
та валових витрат на 313 668,22 грн.

Крім того в судовому засіданні
позивач пояснив, що в 1 кварталі 2006 року
помилково  задекларовував
(декларація №9047 від 25.04.2006 р.) валовий дохід в розмірі 53 719,32 грн., як
винагороду, що повинен був  отримати від
ТОВ “АПКом” за договором комісії №101-2006-АПЛА від 01.01.2006 року, отже
валовий дохід позивача в 1 кварталі 2006 року був відсутній.

Згідно пункту 6.3 вищевказаного
договору при виконанні обов'язків комісіонера позивач отримує від ТОВ “АПКом”
комісійну винагороду в розмірі 9,5% від суми коштів, переданих ТОВ “АПКом”
позивачу у вигляді товару для реалізації. Комісійна винагорода перераховується ТОВ
“АПКом” на розрахунковий рахунок ПП ОСОБА_1після підписання акту виконаних
робіт.

Податковим органом досліджено
поточний рахунок ПП ОСОБА_1та встановлено надходження коштів від реалізації
товару, що передавався ТОВ “АПКом” на реалізацію згідно договору комісії, а
також перерахування позивачем даних коштів на банківський рахунок ТОВ “АПКом” з
призначенням платежу “оплата за запчастини згідно договору комісії
№101-2006-АПЛА від 01.01.2006 року”.

При цьому будь-яких доказів
підписання акту виконаних робіт по договору комісії від 01.01.2006 року або
перерахування ТОВ “АПКом” позивачу комісійної винагороди матеріали справи не
містять.

Будь-яких доказів отримання
позивачем валового доходу в 1 кварталі 2006 року в розмірі 53 719,32 грн. з
інших джерел ні позивач, ні відповідач суду не надав.

Відповідно до статті 10 Закону
України „Про державну податкову службу” до функцій державної податкової служби
відноситься контроль за правильністю обчислення податків, а також перевірка
достовірності бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій на
правильність визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків; згідно
пункту б) підпункту 4.2.2. пункту 4.2 статті 4 Закону України „Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму
податкового зобов'язання платника податків у разі якщо дані документальних
перевірок результатів діяльності платників податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Згідно вимог Порядку оформлення
результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного
законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового та
валютного законодавства податкової службі необхідно висвітлити показники, які
відображаються підприємством у податковій звітності, та фактичні показники,
виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів податкового та
бухгалтерського обліку підприємства у розрізі періодів.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду
правомірність та обґрунтованість висновків щодо заниження валового доходу
позивача в 1 кварталі 2006 року на 314 916,48 грн. та заниження валових витрат
в даному періоді на суму 313 668,22 грн., а також не спростував твердження
позивача про помилкове відображення в декларації про доходи №9047 від
25.04.2006 року валового доходу в розмірі 53 719,32 грн., а також валових
витрат в розмірі 53 331,78 грн.

За таких обставин, господарський
суд погоджується з твердженням позивача про необґрунтованість та
безпідставність висновку податкового органу щодо заниження ПП ОСОБА_1в 1
кварталі 2006 року валового доходу на 314 916,48 грн. та заниження валових
витрат в даному періоді на суму 313 668,22 грн., а також помилкове відображення
в декларації про доходи №9047 від 25.04.2006 року валового доходу в розмірі 53
719,32 грн. та валових витрат в розмірі 53 331,78 грн.

Відповідно до вимог статті 13 Декрету
Кабінету Міністрів України “Про прибутковий податок з громадян” та додатку №7
до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом ДПА
України від 14.02.2001 року №53 із змінами та доповненнями, зареєстрованої в
Мін'юсті України 09.06.1993 року за №64 до податкової декларації за звітний
податковий період включаються тільки прямі валові витрати, що відповідають
фактичній сумі отриманого в цьому періоді валового доходу в будь-якій формі від
визначеного виду діяльності та підтверджені документально та виключно факт
одержання доходу може бути підставою для включення до валових витрат звітного
періоду не всіх підряд витрат, а тільки тієї її частини, яка прямо цьому доходу
відповідає.

При встановленні правильності
підрахунку податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб за
спірним податковим повідомленням-рішенням господарський суд не вбачає підстав,
при умові відсутності в 1 кварталі 2006 року валових доходів, включення до
валових витрат ПП ОСОБА_1за даний період 6 460,21 грн., на чому наполягає
позивач.

Враховуючи викладене, господарський
суд частково задовольняє позовні вимоги та визнає нечинним податкове
повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Кіровограді
№0 від 28.09.2007 року в частині нарахування податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 2 154,83 грн., в задоволенні іншої частини позову
відмовляє.

Керуючись частинами 1 - 3 статті
160, частинами 1 - 2  статті 162, статтею
163, частинами 1- 4 статті 254, статтею 258, пунктом 6 розділу 7
"Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного
судочинства України, господарський суд

П О
С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Визнати нечинним податкове -
повідомлення рішення державної податкової інспекції у м. Кіровограді №
/0 від 28.09.2007р. в частині нарахування податку з доходів фізичних
осіб в розмірі 2154 грн. 83 коп.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний
НОМЕР_1, р/р НОМЕР_2 в КФ "Укрексімбанк") судові витрати по справі в
розмірі 1,88 грн. судового збору.

За заявою стягувача після набрання
постановою законної сили господарський суд видає виконавчий лист.

В задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження , але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений
Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної
сили.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного
суду через господарський суд Кіровоградської області.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складання в
повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Суддя