ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2008 р.

№
15/206-АП-06

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Божок
В.С. -головуючого,

Костенко
Т.Ф., Коробенко Г.П.

розглянувши
матеріали  касаційної скарги

Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Херсон

на
постанову

Запорізького
апеляційного господарського суду від 21.12.2007 р.

у
справі

господарського
суду Херсонської області

за
позовом

Заступника
прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Херсонської міської
ради, м. Херсон

до

Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Херсон

третя
особа -1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Херсонське міське управління земельних
ресурсів, м. Херсон

третя
особа -2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

відкрите акціонерне товариство
"Херсонські комбайни", м. Херсон

про

стягнення
збитків за незаконне користування земельною ділянкою в сумі 5092, 16 грн. та
повернення земельної ділянки

за
участю представників сторін:

позивача:
не з'явився,

відповідача:
не з'явився,

третьої
особи 1: не
з'явився,

третьої
особи 2: не
з'явився,

прокурора
ГПУ: Громадський С.О.
за посв. від 10.02.05р. №76

ВСТАНОВИВ:

Заступник
прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Херсонської міської
ради, м. Херсон звернувся до господарського суду Херсонської області з позовною
заявою про стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_1 збитків за незаконне
користування земельною ділянкою в сумі 5092, 16 грн. та зобов'язання останнього
повернути земельну ділянку.

Рішенням господарського суду Херсонської
області від 31.10.2007р. у справі №15/206-АП-06, залишеним без змін постановою
Запорізького апеляційного господарського суду від 21.12.2007р. позовні вимоги
задоволені частково. Зобов'язано ПП ОСОБА_1. привести у придатний для
використання стан самовільно зайняту земельну ділянку із земель загального
користування Херсонської міської Ради площею 25 кв. м., що розташована за
АДРЕСА_1, та повернути її за належністю Херсонській міській раді. Присуджено до
стягнення з ПП ОСОБА_1. на користь місцевого бюджету Херсонської міської ради
60 грн. 59 коп.. В решті позовних вимог відмовлено.

Вказані судові акти мотивовані частковою
обгрунтованістю позовних вимог з посиланням на положення Закону України
"Про оренду землі", Закону України "Про плату за землю" та
Закону України "Про систему оподаткування", Закону України "Про
державний контроль за використанням та охороною земель".

Не погоджуючись із вказаним рішенням
та постановою у даній справі, ПП ОСОБА_1. звернувся з касаційною скаргою до
Вищого господарського суду України, в якій просить рішення та постанову скасувати,
а справу направити на новий розгляд, посилаючись на порушення судами норм
процесуального права, а саме ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства
України, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Сторони та треті особи з даної
справи не реалізували своє процесуальне право на участь у  судовому засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального
права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить необхідним в
задоволенні касаційної скарги відмовити, враховуючи наступне.

Як
встановлено господарським судом першої та апеляційної інстанції, проведеною
прокуратурою Херсонської області перевіркою дотримання вимог чинного земельного
законодавства виявлено самовільне використання ПП ОСОБА_1. земельної ділянки
площею 25 кв.м., що підтверджується також актом перевірки дотримання вимог
земельного законодавства від 01.08.2005 року, протоколом про адміністративне
правопорушення від 01.08.2005 року №003264, постановою про накладення
адміністративного стягнення №95, актом перевірки дотримання вимог земельного
законодавства від 09.09.2005 року, протоколом про адміністративне
правопорушення від 09.09.2005 року №03319, постановою по справі про
адміністративне правопорушення від 14.09.2005 року.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу
України до повноважень органів самоврядування винесено виконання повноважень
щодо здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної
власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

На підставі ст. 26 Закону України
"Про місцеве самоврядування в України" до повноважень органів
місцевого самоврядування покладено обов'язок щодо розпорядження землями, які
віднесені до комунальної або державної форми власності.

Відповідно до вимог ст. 116, 123, 124
Земельного кодексу України громадяни, юридичні особи та інші суб'єкти
підприємницької діяльності мають право на землю тільки з підстав, зазначених в
цьому кодексі. Такими підставами є право власності, право постійного
користування земельною ділянкою, яке виникає після одержання її власником або
користувачем документу, що посвідчує це право та його держаної реєстрації.
Передбачено також право на оренду земельної ділянки, яке виникає після
укладення договору оренди та його державної реєстрації.

Як було зазначено, Херсонським головним
управлінням земельних ресурсів було встановлено факт самовільного використання
приватним підприємцем ОСОБА_1., земельної ділянки, що знаходиться за АДРЕСА_1.
Приміщення пакувальної ділянки, яке було придбане відповідачем за договором
купівлі-продажу займає площу 599, 6 кв. м., а будівельні роботи, останнім
ведуться на ділянки площею 624,6 кв. м, тобто, земельна ділянка площею 25 кв.м
із земель запасу Херсонської міської ради використовується відповідачем
самовільно, що підтверджено актом перевірки від 01.08.2005 року. Відповідач не
надав доказів оскарження та скасування зазначеної постанови. В матеріалах
справи є докази добровільної сплати ПП ОСОБА_1. штрафу за самовільне
використання земельної ділянки застосованого постановою про накладення
адміністративного стягнення № 95 від 05.08.2005 року.

Аналіз Закону України "Про державний
контроль за використанням та охороною земель" свідчить, що самовільним
зайняттям земельної ділянки вважаються будь-які дії особи, які свідчать про
фактичне використання земельної ділянки без правоустановчих документів та встановлення
меж земельної ділянки.

Відповідачем не доведено факту
правомірного зайняття спірної земельної ділянки, в тому числі, прийняття
Херсонською міською Радою рішення про відведення  останньому на будь-яких умовах земельної
ділянки площею 25 кв.м, яка розташована за адресою м. Херсон вул.
Тираспольська, 1.

Приписами від 01.08.2005 року № 004331 та
від 09.09.2005 року №004303 відповідача зобов'язано добровільно звільнити
ділянку. Ці приписи відповідачем не виконані, будівництво на спірній земельній
ділянці триває.

Рішенням Херсонської міської Ради № 940
від 26.10.2005 року відповідачу відмовлено в надані дозволу на розробку проекту
землеустрою для складання договору на зазначену ділянку, оскільки земельна
ділянка знаходиться на землях загального користування. Доказів скасування
зазначеного рішення відповідачем не надано.

Тобто, як вірно було встановлено місцевим
та апеляційним господарським судом, на момент розгляду справи у суді, підстави
займати спірну землянку у відповідача були відсутні.

За таких обставин, висновок місцевого та
апеляційного господарського суду про задоволення позовних вимог колегія суддів
визнає правомірним та обгрунтованим.

Колегія суддів також погоджується з висновком
судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позовних вимог в частині
стягнення збитків, враховуючи наступне.

Як встановлено місцевим та апеляційним
господарським судом, ВАТ "Херсонські комбайни" в зв'язку із не
переоформленням ПП ОСОБА_1. на себе і користування земельною ділянкою,
розташованою під придбаною будівлею, сплачували земельний податок за цю
ділянку, про що свідчить лист наявний в матеріалах справи від 15.06.2005р. №
11-93/154, в якому ВАТ "Херсонські комбайни" вимагає компенсацію у ПП
ОСОБА_1. сплачених сум податку період до 24.06.2005р.. Листом державної
податкової інспекції у м. Херсоні також підтверджено оплату земельного податку
за користування спірною земельною ділянкою за період з 28.04.2005 року по
01.03.2006 року саме ВАТ "Херсонські комбайни".

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
плату за землю" плата за землю справляється у вигляді земельного податку
або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Орендні
правовідносини на момент розгляду у суді першої інстанції між сторонами не
існували. З аналізу положень ст. 2 та ч. 2 ст. 15 Закону України "Про
плату за землю" вбачається, що за відсутністю у користувача земельної
ділянки документів, визначених у ст.ст. 125-126 Земельного кодексу України,
тобто без укладення договору оренди земельної ділянки у встановленому законом
порядку, такий користувач здійснює фактичне користування з зобов'язанням
сплатити за період користування у поточному році податок на землю.

Підпунктом 8 п. 1 ст. 14 Закону України
"Про систему оподаткування" (в редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) плату за землю (земельний податок, а також орендну плату за
земельні ділянки державної і комунальної власності) віднесено до
загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів). Згідно ч. 1 ст. 2
цього Закону під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до
державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету
відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у
порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Самовільне зайняття відповідачем земельної
ділянки площею 25 кв.м. та використання земельної ділянки площею 599,6 кв.м без
оформлення договору оренди на користування земельною ділянкою завдало збитків
бюджету Херсонської міської ради у вигляді недоотримання коштів за користування
земельною ділянкою загальною площею 625 кв.м.

Згідно листа Управління земельних ресурсів №
01-2185 від 30.10.2007 року, грошова оцінка земельної ділянки 25 кв.м по вул.
Тираспольська, 1 у м. Херсоні у 2005 році складала 6290 грн. 47 коп., у 2006
році - 6512 грн. 62 коп.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про
плату за землю" ставка земельного податку з земель, грошову оцінку яких
встановлено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від грошової оцінки, що на
2005 рік складає 62 грн. 91 коп., на 2006 рік - 65 грн. 13 коп.

Як встановлено місцевим та апеляційним
господарським судом за період з 28.04.2005 року по 16.03.2006 року відповідач
повинен сплатити в рахунок відшкодування збитків 60 грн. 59 коп., із них, за 8
місяців 2 дня 2005 рік сума 46 грн. 83 коп. та за 2 місяці 16 днів 2006 року 13
грн. 76 коп.

Також, як правомірно зазначено господарським
судом апеляційної інстанції, враховуючи положення пп.1 п. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного
судочинства України, ст. 12 Господарського процесуального кодексу України
розгляд даного спору належить до компетенції господарських судів, оскільки спір
про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення збитків не є
публічно-правовим, прокурором подано позов в інтересах міської ради, як
орендодавця землі -господарюючого суб'єкта.

Наведене
спростовує доводи касаційної скарги щодо порушення господарським судом першої
та апеляційної інстанції норм процесуального права, та не заперечує
правильність і законність оскаржуваних судових актів, які відповідають чинному
законодавству України і обставинам справи.

Таким
чином, місцевим господарським судом та апеляційним  господарським судом встановлені обставини
справи, що підтверджуються  певними
доказами, яким попередні суди дали належну оцінку, правом  переоцінки яких касаційна інстанція не
наділена.

Як
наслідок, прийняті судами рішення та постанова відповідають  положенням ст.ст. 84, 105 Господарського
процесуального кодексу України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму
Верховного Суду України від 29.12.1976 р. "Про судове рішення", а
отже і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117,
1118, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги
відмовити.

Постанову Запорізького апеляційного
господарського суду від 21.12.2007р. у справі № 15/206-АП-06 залишити без змін.

Головуючий
суддя          :
В.С. Божок

Судді:
Т.Ф. Костенко

Г.П.
Коробенко