22.10.08 У К Р А Ї Н А
Г О С П О Д А Р С Ь К И Й С У Д
Чернігівської області
проспект Миру , 20                                                                                           тел. 7-99-18
Р І Ш Е Н Н Я

22 жовтня 2008 р.                                                                      справа № 2/132

За позовом:          регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській

області, м. Чернігів, пр-т Миру, 43

до                    відкритого акціонерного товариства „Котельний завод „Колвіенергомаш”,

м. Чернігів, вул. інструментальна, 17 (відповідач 1)

товариства з обмеженою відповідальністю „Катаріна ЛТД”

м. Київ, вул. Дегьярівська, 43/5 (відповідач 2)

товариства з обмеженою відповідальністю „Євротерм”

м. Київ, вул. Дегтярівська, 43/5 (відповідач 3)

3-і особи без самостійних вимог на стороні відповідачів

комунальне підприємство Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації

виконавчий комітет Чернігівської міської ради

про                    визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання права власності

Представники сторін:

Від позивача: головн. спеціаліст відділу юридичної роботи Кузьменко Н.В., головн.

спеціаліст           відділу управління державним майном та інформаційних

технологій Тройко В.О.

Від ТОВ „Євротерм”: уповноважений представник Барбаров О.Ю.

Від ТОВ „Колвітерм”: уповноважений представник Чепурна Н.В.

Від КП Чернігівське МБТІ: уповноважений представник Копиловська В.В.

Від виконкому Чернігівської міської ради: представник Тимошенко О.А.

Заявлений позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 30.06.2006р., який зареєстрований в реєстрі № 1041, укладений між ВАТ „Котельний завод „Колвіенергомаш” та ТОВ „Колвітерм”, в частині включення до об’єкту продажу гаража К-1 площею 1582,3 кв.м. та складу-гаража К1 площею 281,7 кв.м., визнання недійсним договору купівлі-продажу від 27.07.2006р., який зареєстрований в реєстрі № 1339, укладений між ТОВ „Колвітерм” та ТОВ „Євротерм”, в частині включення до об’єкту продажу гаража К-1 площею 1582,3 кв.м. та складу-гаража К1 площею 281,7 кв.м., визнання права власності на це майно за державою в особі позивача.

У позовній заяві, ухвалі суду про порушення провадження у справі відповідачем 2 зазначено ТОВ „Колвітерм”.

У судовому засіданні 18.09.2008р. з’ясовано, що назву ТОВ „Колвітерм” змінено на ТОВ „Катаріна ЛТД”.

За клопотанням позивача ухвалою голови господарського суду Чернігівської області від 30.09.2008р. призначений колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів: Михайлюк С.І. (головуючий), Кочергіна Л.Р., Мурашко І.Г.

Позов мотивний тим, що при приватизації до акту прийому-передачі нерухомого державного майна цілісного майнового комплексу ВАТ „Агрореммаш” помилково було включено майно (склад запчастин), яке не увійшло до статутного фонду ВАТ; 12.03.2008р. позивачем видано наказ № 44, яким визнано частково недійсним виданий 04.09.1998р. акт прийому-передачі в частині помилкового включення до нього об’єкту державного власності (склад запчастин); позивач в листі до БТІ від 20.03.2008р. просило повідомити, чи було зареєстровано право власності на об’єкт нерухомості склад за ВАТ „Агрореммаш”; 04.04.2008р. регіональним відділенням отримано лист від Чернігівського МБТІ, в якому повідомлялося, що в інвентаризаційній справі на об’єкти нерухомого майна по вул. Інструментальній, 17 об’єктів з параметрами, наведеними регіональним відділенням, немає, є схожі за розмірами –склад-гараж (літ. К-1) та склад-гараж (К1 ); також повідомлялося, що на вказані об’єкти оформлене право власності та відбувся перехід права власності –ВАТ „Котельний завод „Колвіенергомаш” продав ці об’єкти ТОВ „Колвітерм”, яке у свою чергу продало їх ТОВ „Євротерм” . Позивач робить висновок, що наведене свідчить про розпорядження ВАТ „Котельний завод „Колвіенергомаш” без законних на те підстав державним майном. У поясненнях від 29.08.2008р. (а.с. 58,59) позивач зазначив, що укладаючи договір купівлі-продажу з ТОВ „Колвітерм”, відповідач порушив вимоги ст. 321 ЦК України, вбачаються умисні в підписанні угоди за відомо суперечної інтересам держави. У поясненнях від 10.09.2008р. (а.с. 68) позивач зазначає, що доказами наявності права власності на гараж К-1 площею 1582,3 кв.м. та склад-гараж К1 площею 281,7 кв.м. є те, що зазначене майно під час приватизації Чернігівського державного заводу „Агрореммаш” не увійшло до статутного фонду та не вибувало із державної власності, а помилково внесено в акт прийому-передачі. В листуванні відповідач визнавав, що спірний об’єкт є державним майном.

Від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву (а.с.123), відповідно до якого позовні вимоги визнаються в повному обсязі. Відповідач 1 вважає, що виконком Чернігівської міської ради та КП „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації” помилково зареєстровано право власності на об’єкти.

Від відповідача 1 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, задоволення позову в повному обсязі.

ТОВ „Катаріна ЛТД” подало заперечення на позов, вважає, що нерухоме майно не може бути витребуване в силу положень ст.ст. 330, 388 ЦК України.

Відповідач 3 подав відзив на позовну заяви, у задоволенні позовних вимог просить відмовити, мотивуючи тим, що позивач не подав доказів у підтвердження, що склад для зберігання майна мобілізаційного резерву (назва з акту оцінки вартості ЦМК), склад (назва з плану приватизації) та гараж К-1 площею 1582,3 кв.м. та склад-гараж К1 площею 281,7 кв.м. є одним і тим же об’єктом; позивач не послався на підстави, передбачені ст. 215 ЦК України, з яких вказані договори можуть бути визнані недійсними; витребувати у відповідача 2 вказане майно можливо лише з підстав, вказаних в п. 1 ст. 388 ЦК України, однак позивач не посилається на вказану статтю; законодавство не дає можливості позивачу витребувати майно у відповідача 3.

Дослідивши матеріали, суд

в с т а н о в и в:

У позовних вимогах слід відмовити повністю, доводи позивача відхиляються з наступних підстав.

Наказом регіонального відділення Фонду державного майна України від 28.03.1995р. № 144 дозволено приватизацію майна Чернігівського державного заводу „Агрореммаш”.

Згідно з статутом ВАТ „Котельний завод „Колвіенергомаш” створено шляхом перейменування ВАТ „Агрореммаш”, зареєстрованого розпорядженням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 197-р від 11.07.1995р. та згідно з наказом РВ ФДМУ по Чернігівській області № 144 від 28.03.1995р. шляхом перетворення в процесі приватизації державного підприємства Чернігівського заводу „Агрореммаш” у відкрите акціонерне товариство.

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 18.05.1998р. № 148 доручено Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації оформити право власності, зокрема відкритому акціонерному товариству „Агрореммаш” на об’єкт нерухомості по вул. Інструментальній, 17. У судовому засіданні 22.10.2008р. представник виконавчого комітету Чернігівської міської ради пояснила, що зазначене рішення є чинним на даний час.

Згідно із свідоцтвом від 20.05.1998р. відкритому акціонерному товариству „Агрореммаш” на праві власності належать об’єкти нерухомомсті в м. Чернігові по вул. Інструментальній, 17, серед яких – гараж К-1 площею 1582,3 кв.м. та склад-гараж К1 площею 281,7 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 17.03.2003р. № 60 доручено Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації оформити свідоцтва про право власності на підставі проведеної технічної інвентаризації, зокрема відкритому акціонерному товариству „Колвіенергомаш” на об’єкт нерухомості по вул. Інструментальній, 17.

27.03.2003р. виконавчим комітетом Чернігівської міської ради ВАТ „Котельний завод „Колвіенергомаш” видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серед якого значаться гараж К-1 площею 1582,3 кв.м. та склад-гараж К1 площею 281,7 кв.м.

Згідно з п. 1.4. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. № 7/5 (надалі Тимчасове положення) державна реєстрація прав власності на нерухоме майно –це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв’язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об’єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів. Додатком № 1 до пункту 2.1. Тимчасового положення свідоцтва про право власності на об’єкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування та місцевими державними адміністраціями, віднесені до правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об’єкти нерухомого майна.

Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації здійснена державна реєстрація прав власності за відповідачем 1 на гараж К-1 площею 1582,3 кв.м. та склад-гаража К1 площею 281,7 кв.м., що розташовані в м. Чернігові по вул. Інструментальній, 17, на що вказує витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.06.2006р.

Відповідно до ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Не може бути належним доказом наявності за державою права власності на гараж К-1 площею 1582,3 кв.м. та склад-гараж К1 площею 281,7 кв.м. не входження зазначеного майна до статутного фонду під час приватизації Чернігівського державного заводу „Агрореммаш”

Статтею 33 ГПК України визначений обов’язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не подав належних доказів набуття за державою власності на спірні об’єкти (ст. 128 ЦК УРСР, глава 24 ЦК України).

Суд не приймає визнання позову відповідачем 1, оскільки таке визнання ґрунтується на неналежних доказах. Відповідач 1 у відзиві, зокрема зазначає, що для нього основною підставою в частині визнання вимог є план приватизації від 30.06.1995р. та акт оцінки цілісного майнового комплексу, де визначене майно, що не входить до приватизації.

Рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 18.05.1998р. № 148, від 17.03.2003р. № 60 є чинними. Свідоцтва про право власності на об’єкти нерухомості відповідача 1 від 20.05.1998р., 27.03.2003р. не оскаржені.

За таких обставин суд дійшов висновку, що гараж К-1 площею 1582,3 кв.м. та склад-гараж К1 площею 281,7 кв.м. були власністю відповідача 1.

30.06.2006р. між ВАТ „Котельний завод „Колвіенергомаш” (продавець) та ТОВ „Колвітерм” (покупець) укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, який цього ж числа посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Алаєвою Т.А., зареєстрований в реєстрі за № 1041. За цим договором продавець зобов’язався передати у власність покупця, у т.ч. гараж К-1 площею 1582,3 кв.м. та склад-гараж К1 площею 281,7 кв.м.

Назву ТОВ „Колвітерм” змінено на ТОВ „Катаріна ЛТД”.

Відповідно до ст. 4 Закону України „Про власність”, в діючій на час угоди редакції, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Наведене вказує про безпідставність тверджень позивача, що ВАТ „Котельний завод „Колвіенергомаш” без законних на те підстав розпорядився державним майном, про порушення ст. 321 ЦК України. Суд не знаходить, що за наведених обставин угода є за відомо суперечною інтересам держави.

27.07.2006р. ТОВ „Колвітерм” за договором купівлі-продажу, який посвідчений цього ж числа приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Алаєвою Т.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1339, зобов’язався передати у власність ТОВ „Євротерм”, у т.ч. гараж К-1 площею 1582,3 кв.м. та склад-гараж К1 площею 281,7 кв.м.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ГК України суд може визнати недійсним повністю або частково на вимогу однієї із сторін або відповідного органу державної влади господарське зобов’язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хочаб одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб’єктності).

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності право чину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Позивач не зазначив, які ж саме порушення законодавства допущені відповідачами 2 та 3.

Враховуючи викладене, а також керуючись ст.ст. 4-3, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в

У позовних вимогах відмовити повністю.

Повний текст рішення підписаний 24.10.2008р.

Судді                                                              С.І. Михайлюк

Л.Р. Кочергіна

І.Г. Мурашко