ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2008 р.

№
44/62пн

Вищий господарський суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого,
судді

Плюшко
І.А.,

суддів

Разводової
С.С. (доповідач по справі), Самусенко С.С.,

розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2.

на

рішення
господарського суду Донецької області від 13.02.08р. та постанову Донецького
апеляційного господарського суду від 26.03.08р.

у справі

№
44/62пн

за
позовом

Фізичної
особи -ОСОБА_1.

до

Виконавчого
комітету Донецької міської ради

третя
особа,

яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача -громадянка
ОСОБА_2.

про

визнання
права власності

За участю представників
сторін

від позивача         не з'явилися,

від відповідача     пред-к прокуратури; Даніленко Л.А. дов.
від 12.12.05р. № 01/15-6722,

від третьої особи  ОСОБА_3 дов. від 20.09.07р. № 3255

В С Т А Н О В И В:

Рішенням
господарського суду Донецької області від 01.03.2007р. позовні вимоги фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Донецької міської ради про
визнання права власності суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи
ОСОБА_1 на вбудовано-прибудоване нежитлове нерухоме приміщення загальною площею
135,30 м2, у тому числі прибудову літ.Б1-1 площею 38,20 м2, розташоване за
АДРЕСА_1 задоволені у повному обсязі.

Постановою Вищого господарського суду України
від 06.12.2007р. касаційна скарга третьої особи - громадянки ОСОБА_2
задоволена. Рішення господарського суду від 01.03.2007р. у справі № 44/62пн
скасовано. Справу передано на новий розгляд до господарського суду Донецької
області.

Рішенням господарського суду Донецької
області від 13.02.2008р. у справі № 44/62пн (суддя Підченко Ю.О.).  позовні вимоги  фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Донецької міської ради за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача громадянки
ОСОБА_2 м. Донецьк про визнання права власності
задоволені.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції
виходив з того, що доказами у справі підтверджено, що збудований позивачем
об'єкт, відповідає цільовому призначенню земельної ділянки і приміщення
приведені у відповідність із встановленими вимогами.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 26.03.2008 року у справі № 44/62пн (судді: Запорощенко
М.Д., Волков Р.В., Старовойтова Г.Я.) рішення місцевого господарського суду
залишено без змін з тих же підстав.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх
інстанцій ОСОБА_2. звернулася до Вищого
господарського  суду України з
касаційною  скаргою, в якій просить
частково скасувати рішення господарського суду Донецької області від
13.02.2008р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від
26.03.2008 року у справі № 44/62пн стосовно визнання права власності суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особиОСОБА_1 на прибудову літ. Б1-1 площею
38,2 кв.м., розташовану за АДРЕСА_1, посилаючись на порушення та невірне
застосування судами норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши  правильність
застосування  судами  норм матеріального  та процесуального  права,
колегія  суддів  Вищого господарського  суду
України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних
підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, за фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1. визнано право власності на
вбудовано-прибудоване нежитлове нерухоме приміщення загальною площею 135,30 м2,
у тому числі прибудову літ.Б1-1 площею 38,20 м2, розташоване за АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 320 Цивільного кодексу
України власнику надане право використовувати своє майно для здійснення
підприємницької діяльності.

Зі змісту ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу
України видно, що законом не обмежено право особи використовувати жилі
приміщення для здійснення підприємницької діяльності її власником, крім
випадків їх використання для промислового виробництва

Виходячи зі змісту зазначених норм, суд
апеляційної інстанції вірно дійшов висновку, що здійснення власником квартири
своїх прав також полягає у володінні, користуванні та розпорядженні нею на свій
розсуд, тобто за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно Житлового кодексу УРСР (ст.7)
непридатні для проживання жилі будинки і жилі приміщення переобладнуються для
використання в інших цілях, або такі будинки зносяться за рішенням виконавчого
комітету відповідної ради.

На підставі викладеного суд попередньої
істанції дійшов  правомірного висновку,
що необхідність прийняття рішення виконавчого комітету відповідної ради
передбачено лише у разі вирішення питання про знос будинку, а для вирішення
іншого питання потрібні лише докази того, що приміщення є непридатним для
проживання, та воля власника, яка не може бути обмежена, крім випадків,
передбачених законом.

Відповідно
до технічного висновку  АТЗТ
“Проектно-виробниче підприємство „Донбасреконструкція” № 273-У/2007 від лютого
2007р. нежитлове приміщення, як непридатне для проживання громадян, виключено з
житлового фонду і є придатним для експлуатації.

Суди попередніх інстанцій вказали, що не
виконуючи свої обов'язки щодо розгляду скарг та призначення комісії для
розгляду  питання щодо самовільно
збудованого об'єкту нерухомості у відповідності до вимог Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 22.09.04р. за № 1243, виконком Донецької міської
ради фактично своїми діями та висловлюваннями порушує право власності позивача
стосовно спірного об'єкту нерухомості.

Крім
того, право власності будь-якої форми захищено ст. 13 Конституції України, а
відповідно до положень ст. 8 Конституції України та за приписами ст. 4
Господарського процесуального кодексу України суд не повинен
використовувати  будь-які нормативні
акти, що не відповідають законодавству України.

Відповідно
до вимог ст.ст. 22, 24 Закону України „Про забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення” підприємства, установи, організації
зобов'язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності
виробничі, побутові та інші приміщення відповідно до вимог санітарних норм;

Вищевказаний Закон надає поняття
небезпечного фактору і вказує, що це - будь-який хімічний, фізичний,
біологічний чинник, речовина, матеріал або продукт, що впливає або за певних
умов може негативно впливати на здоров'я людини.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано не
прийняли до уваги твердження третьої особи про висновок  будівельно-технічної експертизи від
14.01.08р. за № 4947/23, відповідно до якої було проведено натурний огляд її
квартири та прибудови і встановлено, що рівень покрівлі прибудови значно
перевищує позначку підлоги квартири ОСОБА_2., що є порушенням будівельних норм
чинного законодавства, оскільки суперечить вимогам ст. ст. 34, 35, 42, 43 ГПК
України.

Щодо
пояснень третьої особи, що начебто в результаті зведення прибудови до приміщень,
розташованих на першому поверсі, вартість квартири, що належить їй суттєво
знизилася, погіршився краєвид із вікон квартири тощо, то суди вказали, що
жодних доказів, які б підтверджували факт порушення прав третьої особи суду не
було наведено.

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від
29.12.1996 р. №11 “Про судове рішення” (з подальшими змінами і доповненнями)
рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши всі обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а при їх відсутності на підставі закону, що регулює
подібні відносини, або відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Беручи до уваги межі перегляду справи в
суді касаційної інстанції та повноваження останнього, колегія суддів вважає, що
оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції, якою рішення місцевого
господарського суду залишено без змін, відповідає нормам матеріального і
процесуального права та підстав для її зміни або скасування не має.

На підставі викладеного та керуючись  ст. ст.1115, 1117 ,  1119 - 11111,
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,
-

П О С Т А Н О В
И В:

1.           Касаційну скаргу ОСОБА_2. залишити
без задоволення.

2.
Рішення господарського суду Донецької області від 13.02.08р. та
постанову Донецького апеляційного господарського суду від 26.03.08р.  по справі № 44/62пн залишити без змін.

Головуючий,
суддя
І.А. Плюшко

Судді
С.С.
Разводова

С.С. Самусенко