ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

05.11.2008

Справа №2-26/8194-2008

за позовом ТОВ «Агрофірма «Пригородне», Сімферопополльський район, с.Мирне, вул.. Стадіонна, 16, кв. 2

до відповідача Сімферопольської районної державної адміністрації АРК, м. Сімферополь, вул.. Павленко, 1

За участю третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору

1. Байбуза Ганна Йосипівна, Сімферопольський район, с. Мирне, пров. Абрикосовий, 9,

2. Пененджи Олександр Якович, Сімферопольський район, с. Мирне, вул.. Стадіонна, 16, кв. 2.

3. Чумак Тетяна Іванівна, м. Сімферополь, вул.. Залізнична, 12, кв. 13.

про визнання незаконним та скасування розпорядження

Суддя Медведчук О.Л.

представники:

Від позивача: Паніна П.Є., предст., дов. від 17.07.08р.

Від відповідача: не з’явився

Від третіх осіб 1. Байбуза Г.Й.; 2. не з’явився; Гладкій О.В., предст., дов. від 09.09.08р.

Сутність спору:

Позивач - ТОВ «Агрофірма «Пригородне» звернувся до господарського суду АР Крим із позовом до Сімферопольської районної державної адміністрації АРК, у якому просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Сімферопольської районної державної адміністрації від 25.04.2006р. за № 818-р.

Вимоги мотивовано посиланням на те, що оскаржуване розпорядження порушує права позивача, адже на виділених даним розпорядженням земельних ділянках розташоване майно яке належить позивачу на праві власності.

Розгляд справи відкладався.

Відповідачем позовні вимоги не визнавались з тих підстав, що посилання позивача у позовній заяві на положення ст. 377 ЦК України є неспроможними, адже позивач набув право власності на майно яке знаходиться на земельних ділянках переданих на підставі оскаржуваного розпорядження третім особам, лише 02.10.2003р. тобто до вступу у законну силу ЦК України від 16.01.2003р.

В процесі розгляду справи позивачем було підстави позовних вимог, про що надано заяву від 22.10.2008р.

У судовому засіданні яке відбулося 05.11.2008р. позивачем було подано заяву в якій просить суд у зв’язку із тим, що при зверненні до суду із даним позовом в просительній частині його було помилково вказано визнати незаконним та скасувати спірне розпорядження, у зв’язку із чим просить присительну частину позовної заяви вважати у наступній редакції: визнати недійсним розпорядження Сімферопольської районної державної адміністрації від 25.04.2006р. за № 818-р.

Представником третьої особи - Чумак Тетяна Іванівна позовні вимоги не визнавались з підстав наведених у відзиву на позов.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та третіх осіб, суд

встановив:

Розпорядженням Сімферопольської районної державної адміністрації АРК від 25.04.2006р. за № 818-р «Про затвердження технічної документації по передачі земельних ділянок громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства з земель колективної власності колишнього КСП «Пригородне» на території Мирновської сільської ради.

Вказаним розпорядженням зокрема було: затверджено технічну документацію по землеустрою в частині складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки з земель колективної власності колишнього КПС «Пригородне» та території Мирновської сільської ради сімферопольського району АРК; виділено 3 громадянам, власникам 3 земельних часток (паїв), земельній ділянки в натурі в лотах № 11, 12 з земель колективної власності колишнього КСП «Пригородне» на території Мирновської сільської ради; видано державні акти на право власності на землю громадянам, згідно додатку, які виявили бажання отримати свою земельну частку (пай) в натурі загальною площею 7,9317 га пашні, для ведення особистого селянського господарства.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, вказане розпорядження визнанню недійсними по наступних обставинах.

Як вбачається з інвентарних карток наданих до матеріалів справи, в період 1976-1982 р.р. радгоспом «Пригородне» було здійснено будівництво тепличного комплексу, що складається з ряду об'єктів: будівлі складу тари, огорожі, прохідної, зимовника для бджіл, огорожі території блоку, рострорно-насосного вузла, побутових і допоміжних приміщень тепличного комбінату, блоку зимових теплиць, будівлі управління, блоку зимових теплиць, блок зимових теплиць 3 га тепличного комбінату блок 2.

Згідно Положенню про розподіл власності між членами КСП «Пригородне», затвердженого протоколом №1 від 28 серпня 1996р., статутний фонд підприємства формується на основі майна радгоспу «Пригородне», яке передається державою.

28 червня 1996 року між Фондом майна АРК та товариством покупців членів трудового колективу радгоспу «Пригородне» уклали договір безкоштовній передачі державного майна № 37/8 5-АПК, що знаходиться за адресою Сімферопольський район, с. Мирне на земельній ділянці площею 2177 га, зокрема 1846 га сільгоспугідь, майно підприємства включає в себе всі його активи і пасиви згідно протоколу за наслідками інвентаризації і акту оцінки. До переліку майна, що передано у власність товариства покупців під №№81-92 включені об'єкти тепличного комбінату. (том 2 а.с. 37-50).

У серпні 1996 року на основі майна радгоспу «Пригородне» сформований Статутний фонд колективного сільськогосподарського підприємства «Пригородне», яке рішенням зборів від 26.04.2000 року реорганізоване шляхом приєднання до ТОВ «Агрофірма «Пригородне».

Згідно протоколу зборів уповноважених від 26.04.2000 р. і Статуту Позивача ТОВ «Агрофірма «Пригородне» є правонаступником КСП «Пригородне», у тому числі і в частині права власності на тепличний комбінат №2 у с. Грушове, що є об'єктом нерухомості і пов'язаний із землею та переданого на підставі акту прийому-передачі до ТОВ Агрофірми «Пригородне».

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02 жовтня 2003 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Приміське» є власником нерухомого майна теплично-овочевого комбінату №2, розташованого за адресою Сімферопольський район, з.Грушеве, без вулиці, 10. (том 1 а.с. 10).

Даний об'єкт нерухомості, загальною площею 69837,8 кв.м, складається з: літер «А» навіс, літер «а» навіс, літер «Б» основне, літер «В» основне, літер «Г» основне, літер «Е» основне, літер «Ж» основне, літер «З» основне, літер «И» основне, літер «К» основне, літер «к» навіс, ганки 2 шт., літер «Л» основне, літер «Л1» прибудова, літер «Л2» прибудова, літер «М» основне, літер «М1» прибудова, літер «X» основне, літер «Ц» основне, літер «ц» навіс, літер «Ч» основне, літер «ч» навіс, трансформаторна літер «Н», каналізаційна насосна літер «О», насосна для автомийки літер «Р», вбиральня літер «С», зимовник для бджіл літер «П», трансформаторна літер «Т», насосна літер «У», склад літер «Ф», трансформаторна літер «Ш», теплопункт літер «Щ», споруди 1-14, 1-11.

Згідно ст. 30 Земельного кодексу України, в редакції, яка діяла на момент передачі позивачу у власність і на баланс нерухомості, при передачі підприємствами будівель і споруд, разом з вказаними об'єктами переходить і право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться вказані будівлі і споруди.

Таким чином, з моменту передачі позивачеві нерухомого майна позивач використовував земельну ділянку на підставі права користування, яке виникло на підставі закону.

Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України і Земельним кодексом України.

Оскаржуваним розпорядженням фактично припинено право користування Позивачем земельною ділянкою на який розташовано нерухоме майно, що належить позивачу на праві власності.

Ст. 141 Земельного кодексу України передбачений вичерпний перелік підстав для припинення права користування. У встановленому законом порядку вказана земельна ділянка у Позивача не вилучалася, внаслідок чого підстави для припинення права користування Позивачем земельною ділянкою відсутні.

Згідно частини 5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Ст. 396 Цивільного кодексу України Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», акти органів і посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно ст.377 Цивільного кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Таким чином передача оскаржуваним розпорядженням у власність третіх осіб земельних ділянок під об’єктом нерухомості якій належить позивачу є порушенням прав останнього на користування власним майном.

Відносно доводів відповідача та третьої особи, що посилання позивача у позовній заяві на положення ст. 377 ЦК України є неспроможними, адже позивач набув право власності на майно яке знаходиться на земельних ділянках лише 02.10.2003р. тобто до вступу у законну силу ЦК України від 16.01.2003р. внаслідок чого до нього не перейшло право на земельну ділянку, слід зазначити, що правовідносини стосовно земельних ділянок на яких розташоване майно позивача продовжували існувати між позивачем та третіми особами й після вступу Цивільного кодексу України від 16.01.2003р. в законну силу, зокрема з договорів оренди земельних ділянок, а тому дані доводи залишаються судом поза увагою.

Посилання третьої особи – Чумак Т.І., на те що рішенням загальних зборів було виділено ділянку в лоті № 11 у відповідності із сертифікатом на земельну частку (пай), внаслідок чого оскаржуване розпорядження прийняте у відповідності із законодавством України, також не приймаються судом до уваги, адже даний спір не стосується визначення правомірності набуття третіми особами прав на земельні ділянки, також даний факт не оскаржується позивачем, а стосується того, що відповідачем при винесені оскаржуваного розпорядження не враховано той факт, що переданих земельних ділянках знаходяться об’єкти нерухомості, що належить позивачу на праві власності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним розпорядження Сімферопольської районної державної адміністрації від 25.04.2006р. за № 818-р.

Рішення оформлене та підписане 10.11.2008р.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Медведчук О.Л.