ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2008 р.

№ 11/101

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді                    М.В.Кузьменка,

судді                                        Б.М.Грека,

судді                                        В.М.Палій,

розглянувши касаційну скаргу Виробничо-енергетичного об'єднання

"Вітроенергопром"

на           рішення господарського суду Донецької області від 13.05.2008р.

у справі №11/101

за позовом Виробничо-енергетичного об'єднання "Вітроенергопром"

до            1) Товариства з обмеженою відповідальністю

"Виробниче об'єднання "Новатор";

2) Товариства з обмеженою відповідальністю НТЦ "Електро"

про                    стягнення 68 452,66 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача 1: Ляшкевич М.П. (довіреність у справі),

від відповідача 2: Скляр О.М. (довіреність у справі),

ВСТАНОВИВ:

Виробничо-енергетичне об'єднання "Вітроенергопром" звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Новатор" та Товариства з обмеженою відповідальністю НТЦ "Електро" і просило суд стягнути з першого відповідача 60 658,84 пені, 7 883,82 грн. штрафу, а з другого відповідача державне мито у сумі 684,53 грн. та 118,0 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням першим відповідачем зобов'язань за договором №15/-06/03 від 06.06.2003р. підряду на капітальне будівництво, яке полягає у простроченні ним строків виконання робіт та придбання обладнання, що є підставою для стягнення пені та 7% штрафу, передбачених ч.2 ст.231 ГК України.

При цьому позивач зазначає, що на підставі листа-заявки №538 від 14.12.2005р. першого відповідача щодо перерахування авансу у сумі 452 020,07 грн. для виконання будівельно-монтажних робіт, позивач перерахував вказану суму платіжним доручення за №80 від 15.12.2005р.

Відповідно до доданого до заявки виробничо-фінансового розрахунку необхідності авансового фінансування, перший відповідач зобов'язався виконати роботи, визначені у локальних (ресурсних) кошторисах, протягом 6 місяців з моменту здійснення передплати (а.с.16-18 т.1). Обсяг цих робіт (кошториси) було визначено першим відповідачем безпосередньо у зазначеному розрахунку.

Проте, вказані роботи першим відповідачем виконані частково на суму 363 184,56 грн.

Позовні вимоги щодо другого відповідача обґрунтовані тим, що саме дії останнього призвели до порушення першим відповідачем строків виконання зобов'язань, оскільки для виконання першим відповідачем робіт був залучений субпідрядник –другий відповідач, який, у свою чергу, отримавши грошові кошти від першого відповідача, несвоєчасно виконав та передав йому роботи.

Ухвалені у справі рішення господарського суду Донецької області від 13.06.2007р. про відмову у задоволенні позову та постанова Донецького апеляційного господарського суду від 21.08.2007р. про залишення рішення без змін, скасовані постановою Вищого господарського суду України від 11.12.2007р., а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, у зв'язку з не повним з'ясуванням обставин, що склалися між сторонами під час виконання ними договору підряду капітального будівництва, зокрема, щодо строків виконання усіх робіт за договором.

За результатом нового розгляду справи господарським судом Донецької області (суддя Дучал Н.М.) ухвалено рішення від 13.05.2008р. про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що договором підряду сторони передбачили строки виконання робіт, які визначені пунктом 2.1. договору з внесеними до нього змінами, без визначення строків виконання робіт за етапами. Відтак, відповідач зобов'язаний виконати свої обов'язки за встановленими загальними строками, тобто до 31.12.2007р. За висновком суду, наявні у справі докази не доводять того, що відповідач належним чином не виконав зобов'язання за договором підряду на капітальне будівництво. Строк виконання першим відповідачем підрядних робіт на час звернення позивача з позовом, ще не настав. Тобто, підстави для нарахування штрафних санкцій, якими обґрунтовуються позовні вимоги, у позивача відсутні.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить його скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та направити справу на новий розгляд.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового акта, знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Між позивачем та першим відповідачем укладено договір №15-06/03 від 06.06.2003р. підряду на капітальне будівництво за умовами якого підрядчик (перший відповідач) прийняв на себе зобов'язання по будівництву 15-тої черги з 3-х вітрових електростанцій типу USW 56-100 Новоазовської вітроелектростанції потужністю 50 МВт Новоазовського району Донецької області згідно проекту, затвердженому замовником (п.1.1 договору).

Відповідно до п.2.1. договору підрядник зобов'язався виконати роботи, зазначені у п.1.1 договору, у відповідності до затвердженої робочої документації та титульного списку, затвердженого замовником, графіку виконання будівельно-монтажних робіт у період з червня 2003р. по червень 2004р.

Додатковою угодою №6 від 31.12.2004р. сторони змінили редакцію п.2.1 договору, та виключили з п.2.1. фразу "за графіком виконання будівельно-монтажних робіт".

Додатковою угодою №8 від 30.12.2006р. до договору сторони змінили остаточний термін виконання робіт до 31.12.2007р. (а.с.25 т.1).

Суд першої інстанції правильно встановив, що граничний термін виконання усіх будівельно-підрядних робіт, визначених п.2.1. договору №15/-06/03 від 06.06.2003р. підряду на капітальне будівництво, встановлений сторонами до 31.12.2007р. (в останній редакції).

Проте, дійшовши висновку про не узгодження сторонами строків виконання робіт за етапами, суд першої інстанції не дав всебічної правової оцінки правовідносинам, що склалися між сторонами під час виконання договору капітального будівництва, та безпосередньо умовам Особливих умов договору, зокрема пунктам 6.3, 6.5. у сукупності.

Так, пунктом 6.3. Особливих умов до договору капітального будівництва, які є невід'ємною частиною договору, у редакції додаткової угоди №3 від 02.04.2004р., передбачено, що з урахуванням особливостей та специфіки виконання окремих етапів будівництва на підставі постанови КМУ від 29.03.2004р. №399 замовник перераховує підряднику аванс у розмірі, який не має перевищувати 80% вартості річного обсягу робіт, на термін не більше 8-ми місяців на підставі листа-замовлення підрядника з додатком обґрунтованого виробничо-фінансового розрахунку необхідності авансового фінансування. Після закінчення восьмимісячного строку невикористані підрядником суми авансу повертаються замовнику (а.с.21-24, 145 т.1).

Пунктом 6.5. Особливих умов встановлено, що зі спливом трьох календарних місяців замовник здійснює комплексу перевірку актів виконаних робіт (із залученням сторонніх спеціалізованих організацій), за результатами якої (після ознайомлення та визнання цих результатів підрядником) за необхідності здійснює відповідний перерахунок.

Як встановлено судом, на підставі п.6.3. Особливих умов договору підряду капітального будівництва перший відповідач направив позивачу лист-замовлення №538 від 14.12.2005р., в якому просив перерахувати аванс у розмірі 452 020,07 грн. для виконання будівельно-монтажних робіт згідно доданому виробничо-фінансовому розрахунку необхідності авансового фінансування, в якому визначив як обсяг робіт, їх вартість, так і строк виконання робіт - шість місяців з моменту здійснення передплати (а.с.17). До рахунку відповідачем також було додані розроблені ним відповідні локальні кошториси на суму авансу (а.с.36-42).

За визначенням, наведеним у "Правилах визначення вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000", затверджених наказом Держбуду України від 27.08.2000р. №174 і введених в дію з 01.10.2000р., локальні кошториси є первинними кошторисними документами і складаються на окремі види робіт та витрат по будівлях і спорудах або по загальномайданчикових роботах на підставі обсягів, що визначилися при розроблені робочої документації (п.2.2.1).

Відповідно до ст.844 ЦК України, якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

В силу ч.1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Дійшовши висновку про те, що сторони не визначали у договорі підряду строків виконання робіт за етапами, а встановили лише загальний строк (граничний термін) виконання першим відповідачем свого зобов'язання –31.12.2007р., суд першої інстанції не врахував приписи ч.3 ст.206 ЦК України, де зазначено, що правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону. Зміст цієї норми свідчить про те, що поняття правочину поширюється і на дії на виконання правочинів. Так, частина 2 ст.205 ЦК України визнає правочин вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частиною 5 ст.321 ГК України встановлено, що якщо договором не передбачено попередньої оплати виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підряднику зумовлену договором ціну після остаточної здачі об'єкта будівництва, за умови, що робота виконана належним чином і в погоджений строк, або за згодою замовника, - достроково.

Як свідчать матеріали справи, яким суд безпідставно не надав правової оцінки, позивач протягом дії договору перераховував першому відповідачу аванси, що передбачено умовами Особливих умов до договору, тобто здійснював попередню оплату окремих етапів підрядних робіт, обсяг, вартість та строк виконання яких визначав безпосередньо перший відповідач у своїх локальних кошторисах.

Не враховано судами й приписів ч.2 ст.846 ЦК України, відповідно до якої, якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, а з огляду на ч.1 названої статті мова йде також і про строки виконання окремих етапів робіт, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Однак, як зазначалося вище, перший відповідач сам взяв на себе зобов'язання, яке прийняте замовником, виконати роботи протягом шести місяців з моменту здійснення передплати. Підтвердженням прийняття замовником (позивачем) визначених першим відповідачем обсягу робіт, їх вартості та строків виконання, є перерахування позивачем авансу на суму 452 020,07 грн. Тобто позивачем на пропозицію (оферту) відповідача були вчинені так звані конклюдентні дії (акцепт). Тим самим локальний кошторис мав набрати чинності і стати частиною договору підряду, на який позивач безпосередньо і послався у своєму платіжному порученні №80 від 15.12.05 (а.с.18 т.1).

Отже, лише відсутність у в договорі підряду, Особливих умовах до договору, додаткових угодах до договору, посилання на графік із зазначенням строків виконання будь-яких етапів робіт, не можна вважати достатньою підставою для відмови у задоволенні позову з огляду на приписи наведених вище норм права та наявність доказів того, що протягом дії договору підряду строк виконання окремих етапів робіт сторонами визначався саме на підставі передбачених п.6.3 Особливих умов виробничо-фінансових розрахунків, в яких перший відповідач встановлював, у тому числі й строки виконання робіт, визначених ним у локальних кошторисах, які замовник приймав шляхом перерахування авансу, що відповідає загальним правилам виконання договорів підряду на капітальне будівництво.

Колегія суддів вважає, що суд не дав належного правового системного аналізу наведеним нормам права з урахуванням особливостей та специфіки виконання сторони умов договором підряду, та в порушення ст.11112 ГПК України, не врахував вказівок, що містяться в постанові Вищого господарського суду України від 11.12.2007р., які є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Порушення норм процесуального права призвели до неповного з’ясування обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення даного спору по суті заявлених вимог, у зв’язку з чим відсутні підстави вважати, що судом дана правильна юридична оцінка спірним правовідносинам та зроблений відповідаючий чинним нормам матеріального права висновок щодо прав і обов’язків сторін.

Допущені порушення норм процесуального права не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції з огляду на вимоги ст.1117 ГПК України.

Враховуючи викладене, ухвалене у даній справі рішення підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу Виробничо-енергетичного об'єднання "Вітроенергопром" задовольнити.

2. Рішення господарського суду Донецької області від 13.05.2008р. у справі №11/101 скасувати.

3. Справу направити до господарського суду Донецької області на новий розгляд.

Головуючий, суддя                                                            М.В.Кузьменко

Суддя                                                                                Б.М.Грек

Суддя                                                                                В.М.Палій