ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.07.08
р.
Справа № 41/88пн

Суддя
господарського суду Донецької області
Гончаров С.А.

при
секретарі судового засідання Возневій Н.В.

розглянув
у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за
позовом: Прокурора Центрально-Міського району м. Горлівки в інтересах держави в
особі Горлівської міської ради, м. Горлівка

до
відповідача: Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Горлівка

про
зобов'язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0817 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1

При
участі представників:

від
позивача: Долженко Д.О. - довіреність від 15.01.2008 року № 1-182

від
відповідача: не з'явились.

в
засіданні брали участь: прокурор Кілійчук Т.В.

СУТЬ
СПОРУ:

Прокурор
Центрально-Міського району м. Горлівки в інтересах держави в особі Горлівської
міської ради, м. Горлівка, звернувся до господарського суду Донецької області з
позовом до Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Горлівка про зобов'язання
звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0817 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1.

В
обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що під час перевірки
встановлено, що відповідач приступив до використання земельної ділянки,
розташованої у АДРЕСА_1під будівництво комплексу автотехобслуговування на
підставі договору оренди земельної ділянки від 12.08.2004 року; відповідно до
акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 23.04.2008 року,
відповідачем самовільно зайнята та використовується до встановлення меж у
натурі, до одержання документа, що посвідчує право на земельну ділянку та до
його державної реєстрації під розширення автотехобслуговуючого комплексу „Юкод”
земельна ділянка площею 0,0817 га, що є порушенням вимог ст.ст. 125, 126
Земельного кодексу України.

Позивачем
позов прокурора підтримано.

Позивачем
письмово повідомлено суд про те, що відповідач, всупереч вимогам договору
оренди земельної ділянки від 12.08.2004 року, самовільно зайняв земельну
ділянку, яка оточує ділянку зайняту, зайняту на підставі договору, загальною
площею 0,0817 га. Позивачем також зазначено про відсутність орендних
правовідносин з відповідачем стосовно спірної земельної ділянки, а також про
те, що звернення стосовно розгляду питання про надання спірної земельної
ділянки відповідачу станом на 11.07.2008 року до Горлівської міської ради не
надходило.

Відповідач
про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, але відзиву на
позовну заяву не подав, не використав своє право на участь у судовому
засіданні, представника в судове засідання не направив. Враховуючи, що наявних
в матеріалах справи документів та пояснень достатньо для прийняття рішення, суд
вважає за можливе відповідно до ст.75 ГПК України вирішити спір по суті.

Розглянувши
матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд
ВСТАНОВИВ:

Головним
спеціалістом Горлівського міжрайонного відділу з контролю за використанням та
охороною земель в Донецькій області 23.04.2008 року проведено перевірку
відповідача відповідно до вимог статей 6, 10 Закону України „Про державний
контроль за використанням та охороною земель” з питання дотримання вимог
земельного законодавства, результати якої викладені в акті перевірки від
23.04.2008 року.

Перевіркою
встановлено та в акті перевірки зафіксовано, зокрема, що на момент перевірки
відповідачем самовільно зайнята та використовується земельна ділянка площею
0,0817 га під розширення автотехобслуговуючого комплексу „Юкод”, а саме: 0,0111
га під збудовану прибудову до автотехобслуговуючого комплексу  „Юкод”, 0,0004 га під розширення металевого
боксу, а також 0,0702 га під проїзди та площадку по пр. Леніна у
Центрально-Міському районі м. Горлівка, землі житлової та громадської забудови.
Наведена земельна ділянка використовується
до встановлення меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що
посвідчує право на неї та до його державної реєстрації, що є порушенням вимог
ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Як
вбачається з додатку до акту перевірки, відповідачем самовільно зайнята
земельна ділянка площею 0,0817 га, що оточує земельну ділянку площею 0,0567 га,
яка використовується відповідачем під будівництво  комплексу автотехобслуговування по АДРЕСА_1
на підставі договору оренди земельної ділянки від 12.08.2004 року.

Згідно
з актом обстеження земельної ділянки від 23.04.2008 року № 23/04-08-1,
правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 0,0817 га, що
знаходиться по АДРЕСА_1, відсутні.

За
результатами перевірки Горлівським міжрайонним відділом з контролю за
використанням та охороною земель в Донецькій області відповідачу 23.04.2008
року видано припис № 017652, яким відповідачу приписано усунути порушення
земельного законодавства.

Одночасно
23.04.2008 року головним спеціалістом Горлівського міжрайонного відділу з
контролю за використанням та охороною земель в Донецькій області складено
протокол № 010001 про адміністративне правопорушення, вчинене відповідачем та
передбачене ст. 531 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст.
211 Земельного кодексу України.

Постановою
в.о. начальника Управління земельних ресурсів у м. Горлівка про накладення
адміністративного стягнення від 25.04.2008 року відповідача визнано винним,
зокрема, у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке
передбачена ст. 531 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Господарський
суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню
з огляду на наступне.

Основним
законом, яким регулюються земельні відносини, є Конституція України. Крім
цього, земельні відносини регулюються іншими, прийнятими відповідно до
Конституції законами і підзаконними актами, а саме законами України "Про
землеустрій", "Про державний контроль за використанням та охороною
земель", "Про місцеве самоврядування" та іншими законами, також
Земельним кодексом України, прийнятим Верховною Радою України 25.10.2001 року,
який набув чинності з 01.01.2002 року.

Відповідно
до частини першої статті 13 Конституції України земля є об'єктом права
власності Українського народу, від імені якого це право здійснюють органи
державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією
Конституцією, іншими законодавчими актами України.

Cтаттею
2 Земельного Кодексу України передбачено, що земельні  відносини - це суспільні відносини щодо
володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є
громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної
влади.

Завданням
земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення
права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави,
раціонального використання та охорони земель.

Стаття
12 Земельного кодексу України встановлює повноваження сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних відносин. Зокрема, до їх повноважень належить:
розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;
організація землеустрою; здійснення контролю за використанням та охороною
земель комунальної власності; додержання земельного та екологічного
законодавства.

Прокурор
вимагає зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку
площею 0,0817 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що оточує земельну ділянку
площею 0,0567 га, яка використовується відповідачем на підставі договору оренди
земельної ділянки від 12.08.2004 року.

Підстави
набуття права на землю передбачені статтею 116 Земельного кодексу України. У
цій статті врегульовані відносини щодо набуття громадянами та юридичними
особами права власності та права користування земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності. Підставою набуття права на землю у таких
випадках є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах установлених цим Кодексом повноважень.

На
підставі рішень сільських, селищних, міських рад, а в окремих випадках -районних
і обласних рад, земельні ділянки передаються у власність громадян і юридичних
осіб із земель комунальної власності шляхом відведення їх в натурі (на
місцевості) та оформлення відповідних правовстановлюючих документів.

Порядок
надання у постійне користування земельних ділянок встановлений статтею 123
Земельного кодексу України за проектами відведення цих ділянок. Умови і строки
розроблення проектів визначаються договором після звернення зацікавленої особи
з відповідним клопотанням, до якого додаються документи, що обґрунтовують її
розмір, призначення та місце розташування.

Відповідна
рада розглядає клопотання і дає згоду на розроблення проекту відведення
земельної ділянки. Цей проект погоджується із землекористувачем, органом по
земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органом,
органами архітектури і після одержання висновку державної землевпорядної
експертизи, подається до відповідної ради, яка його розглядає та приймає
рішення про надання земельної ділянки.

Згідно
статті 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного
користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Лише така
реєстрація надає документам легітимності.

Право
на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його
державної реєстрації.

Приступати
до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості),
одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації
забороняється   (п. 3 ст. 125 Земельного
кодексу України).

Відповідно
до ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і
право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними
актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Право   оренди
землі   оформляється   договором,
який реєструється відповідно до закону.

Визначення
терміну „самовільне зайняття земельних ділянок” наведене в ст. 1 Закону України
„Про державний контроль за використанням та охороною земель”. За приписами цієї
статті, самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про
фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення
органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого
правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону
є правомірними.

Виходячи
з матеріалів справи, рішення позивача про передачу відповідачу у власність
спірної земельної ділянки або надання її у користування (оренду), відсутнє, в
матеріалах справи відсутні вчинені відповідачем правочини щодо спірної земельної
ділянки.

Відповідно
до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Судом
встановлено, що спірна земельна ділянка використовується відповідачем
самовільно, з порушенням земельного законодавства, що підтверджується
матеріалами справи, зокрема, актом перевірки дотримання вимог земельного
законодавства від 23.04.2008 року.

Тобто,
матеріалами справи підтверджується самовільне заволодіння відповідачем спірною
земельною ділянкою, що не спирається на закон і відбувається з порушенням
визначеного порядку надання земельних ділянок, що здійснюється без наявності
відповідного рішення та/або вчинення правочину щодо спірної земельної ділянки.

Відповідачем
не надано суду документів, що підтверджують право відповідача на користування
земельною ділянкою площею 0,0817 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що
оточує земельну ділянку площею 0,0567 га, яка використовується відповідачем на
підставі договору оренди земельної ділянки від 12.08.2004 року.

Заходів
щодо усунення порушень земельного законодавства відповідачем не вжито,
самостійно земельну ділянку відповідачем не звільнено.

Згідно
статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного користування ними. Підприємства, установи,
організації та громадяни, винні у самовільному зайнятті земель, зобов'язані
самостійно (за власний рахунок) привести ділянку до стану, придатного для
використання, відновити порушені межові знаки, знести самовільно зведені
будівлі.

Відповідно
до ч.3 ст.212 цього Кодексу повернення самовільно зайнятих земельних ділянок
провадиться за рішенням суду.

Таким  чином, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові
витрати згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суд
покладає на відповідача.

На
підставі викладеного та керуючись ст. 13 Конституції України, ст.ст. 2, 12,
116, 123, 125, 126, 212 Земельного кодексу України, ст. 16 Закону України „Про
оренду землі”, ст. 1 Закону України „Про державний контроль за використанням та
охороною земель” ст.ст. 1, 2, 22, 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України суд, -

В И Р
І Ш И В :

Позовні
вимоги Прокурора Центрально-Міського району м. Горлівки в інтересах держави в
особі Горлівської міської ради до Приватного підприємця ОСОБА_1 зобов'язання
звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0817 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1 - задовольнити.

Зобов'язати
Приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку площею 0,0817 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути
з ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) на користь Державного бюджету України  державне
мито  в  розмірі 85 грн.

Стягнути
з ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) на користь Державного бюджету України  (розрахунковий рахунок № 0004 у ГУ
ДКУ у Донецькій області, МФО 834016, отримувач: , державний
бюджет м. Донецьк, Ворошиловський район; призначення платежу: код бюджетної
класифікації 22050000) витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду
справ у судах в розмірі 118 грн.

Суддя