ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 листопада 2008 р.

№ 40/10-08

Вищий  господарський
суд  України  в
складі  колегії  суддів:

Бернацької Ж.О. -головуючої
(доповідач),

Владимиренко С.В.,

Малетича М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю
"МКС" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від
11.08.2008 в справі № 40/10-08 господарського суду Харківської області за
позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю "МКС", третя особа на стороні відповідача без
самостійних вимог на предмет спору: товариство з обмеженою відповідальністю
“Обрій плюс” про стягнення суми

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явилися,

від відповідача: Кириченка В.Є,

від третьої особи: не з'явилися,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач -фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою
до відповідача -товариства з обмеженою відповідальністю "МКС"  про стягнення суми.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 15.04.2008 (суддя Хотенець П.В.) позов задоволено:
стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "МКС" на користь
позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
168647, 64 грн. помилково перерахованої грошової суми, 9088, 82 грн.
нарахованих процентів за користування помилково перерахованими грошима з
підстав правомірності та обґрунтованості заявлених вимог.

Постановою Харківського
апеляційного господарського суду від 11.08.2008 (судді: Бондаренко В.П.
-головуючий, Лакіза В.В., Шепітько І.І.) рішення господарського суду
Харківської області від 15.04.2008 в справі № 40/10-08 скасовано та прийнято
нове, яким задоволено позовні вимоги в повному обсязі, стягнуто з товариства з
обмеженою відповідальністю "МКС" на користь позивача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 168647, 64 грн. помилково перерахованої грошової суми,
9088, 82 грн. нарахованих процентів за користування помилково перерахованими
грошима з тих самих підстав.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою про її скасування та прийняття нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

В обґрунтування касаційних вимог
скаржник посилається на невідповідність матеріалам справи висновків суду
апеляційної інстанції, що призвело до помилкового застосування матеріального
права.

Заслухавши представника
відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність
застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає,
що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Суд касаційної інстанції
погоджується з висновками апеляційного суду щодо скасування рішення місцевого
господарського суду від 15.04.2008.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, ухвалою господарського суду Харківської області від 27.03.2008
порушено провадження в справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою відповідальністю "МКС" про стягнення 177736,
46 грн. та призначено її розгляд на 04.04.2008. Згідно відмітки на зворотній
стороні ухвали її надіслано відповідачу 28.03.2008 за адресою, зазначеною в
позовній заяві, м. Харків, вул. Пушкінська, 32.

В судове засідання 04.04.2008
представник відповідача не з'явився, у зв'язку з чим ухвалою суду від
04.04.2008 розгляд справи відкладено на 15.04.2008.

15.04.2008 представник відповідача
в судове засідання не з'явився, витребуваних судом документів не надав у
зв'язку з чим суд першої інстанції розглядав справу за відсутності представника
відповідача за наявними у ній матеріалами в порядку статті 75 Господарського
процесуального кодексу України та
прийняв рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно наданих відповідачем до суду
апеляційної інстанції копій довідки Головного управління статистики № 145  від 11.01.2007 та листа № 001/2 від
03.01.2007 (т. 1, а.с. 78-79), фактичною адресою відповідача є м. Харків, пр.
Московський, 197-Б, що свідчить про те, що товариство з обмеженою
відповідальністю "МКС" не було повідомлено належним чином про час та
місце розгляду справи 15.04.2008.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов правильного висновку про скасування рішення місцевого суду з
підстав порушення норм процесуального права судом першої інстанції.

Згідно частини 2 статті 1115
Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція використовує
процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної
оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові
господарського суду.

Однак, апеляційний суд  не надав неналежної оцінки обставинам справи.

Так, відповідно до частини 1 статті
1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Як встановлено судами обох
інстанцій, 21.11.2006 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на розрахунковий
рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "МКС" помилково
перерахована грошова сума в розмірі 168647, 64 грн. в якості оплати
рахунків-фактур № 60005107 від 16.11.2006 в сумі 6503, 94 грн. в т.ч. ПДВ -
1083, 99 грн., № 60004961 від 16.11.2006 в сумі 100184, 28 грн. в т.ч. ПДВ -
16697, 38 грн., № 60004979 від 16.11.2006 в сумі 62359, 50 грн., в т.ч., ПДВ -
10393, 25 грн. Дана обставина підтверджується довідкою, а також випискою про
рух грошових коштів на поточному рахунку ОСОБА_1, наданою ХФ АКІБ
"УкрСиббанк" 19.12.2007.

Рахунки, відповідно до яких
перераховані дані грошові кошти, були виставлені товариству з обмеженою
відповідальністю "Обрій плюс", а не фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1. Накладні на отримання товару та податкові накладні виписані на
товариство з обмеженою відповідальністю "Обрій плюс". Позивач зазначив,
що дані докази підтверджують відсутність грошових зобов'язань у позивача перед
відповідачем, а також те, що грошові кошти були помилково перераховані на
рахунки відповідача,  оскільки позивач не
отримував товару від нього.

Суд апеляційної інстанції
встановив, що відповідач надав рахунки, накладні та податкові накладні,
виписані на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 за тими самими  номерами і за тими ж датами, що видавалися на
товариство з обмеженою відповідальністю "Обрій плюс". Під час
винесення постанови апеляційний господарський суд встановив, що надані
відповідачем в обґрунтування апеляційної скарги копії рахунків та накладних,
податкових накладних, виданих на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1, не є
належними доказами, тому не можуть бути прийняті судом в підтвердження факту
отримання позивачем товару від відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до листа Міністерства
Фінансів України від 31.10.2000 № 053 29151 відпуск цінностей фізичній особі не
потребує представлення довіреності у випадку, якщо вона особисто отримує
цінності від підприємства, організації, установи за наявності у неї паспорта
або іншого документа, підтверджуючого особистість, і свідоцтва про державну
реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності, дані яких (номер, орган і дата
видачі) вказуються в документах, якими підприємство оформляє відпуск цінностей.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що оскільки відповідач стверджував, що позивач отримав товар без
довіреності, накладні, видані відповідачем позивачу, обов'язково повинні були
містити в собі номер свідоцтва про державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 та її паспортні дані. Однак, в наданих  накладних, що були  видані відповідачем  позивачу відсутні номер свідоцтва про
державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, а паспортні
дані, вказані в накладних не відповідають фактичним даним паспорту ОСОБА_1
(даті його видачі).

Надані відповідачем копії рахунків
та накладних, виданих на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 суперечать один
одному, зокрема, в рахунках від 16.11.2006 ВАТ ВТБ Банк зазначений банком
відповідача. Однак, у накладних від тієї ж дати банком відповідача зазначена
Харківська філія АКБ "Мрія".

Суд апеляційної інстанції
встановив, що найменування ВТБ Банк офіційно з'явилось 12.04.2007 після
проведення державної реєстрації юридичної особи ВАТ ВТБ Банк, що
підтверджується листом ВТБ Банку "Про перейменування АКБ "Мрія"
на ВАТ "ВТБ Банк" до клієнтів і контрагентів АКБ "Мрія".
Тобто з рахунків, наданих відповідачем, що виписувались на позивача,
вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 повинна була сплатити грошові
кошти на рахунки відповідача в банку, найменування якого в 2006 року не
існувало.

Крім того, позивачем надана
нотаріально засвідчена заява гр. ОСОБА_2, яка з 01.06.2006 по 18.01.2008
займала посаду головного бухгалтера ТОВ "Обрій плюс", про те, що
17.11.2006 до магазину електроніки ТОВ "Обрій плюс", по вул.
Роганській, 132А, були завезені товарно-матеріальні цінності на загальну суму
169047, 72 грн. за рахунками-фактурами № 60004961 від 16.11.2006 (видаткова
накладна № 153/60004961 від 17.11.2006, податкова накладна № 118544 від
17.11.2006 на суму 100184, 28 грн.), № 60004979 від 16.11.2006 (видаткова
накладна № 153/60004979 від 17.11.2006, податкова накладна 118546 від 17.11.2006
на суму 62359, 50 грн.), № 6005107 від 16.11.2006 (видаткова накладна №
153/60005107 від 17.11.2006, податкова накладна № 118542 від 17.11.2006 на суму
6503, 94 грн.). Вказані товарно-матеріальні цінності були отримані директором
ТОВ "Обрій плюс" Без"язиковою О.В. за дорученням серії ЯКС №
657841 від 17.11.2006. На момент поставки оплата за отриману побутову техніку
та електроніку за вказаними рахунками та накладними не здійснювалась.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не має зобов'язань перед
товариством з обмеженою відповідальністю "МКС" зі сплати грошових
коштів, а докази того, що нею був отриманий товар, зазначений в накладних,
наданих відповідачем в матеріалах справи, відсутні, тому, відповідачем були
безпідставно одержані грошові кошти в розмірі 168647, 64 грн. Однак, колегія
суддів касаційної інстанції вважає такі висновки передчасними.

Як зазначається скаржником в
касаційній скарзі з метою належного обґрунтування своїх доводів,  до апеляційного суду скаржником подані
накладні № 153/60004979 від 16.11.2006, № 153/60004961 від 16.11.2006, №
154/60005107 від 16.11.2006. Згідно накладних фізична особа-підприємець ОСОБА_1
отримала товарно-матеріальні цінності від товариства з обмеженою
відповідальністю "МКС", оскільки в графі "отримав"
міститься підпис ОСОБА_1 Суду слід звернути увагу на те, що для з'ясування
дійсних обставин справи, в разі необхідності, суд не позбавлений можливості
призначити  від повідну експертизу.

Крім того, судом апеляційної інстанції
не досліджувалась та не надавалась оцінка посиланням скаржника на те, що пакет
документів товариства з обмеженою відповідальністю "Обрій Плюс", який
складається з частини ксерокопій і оригіналів, налічує товари на суму 169047,
72 грн., в т.ч. ПДВ 28174, 62 грн., а позивач вказує суму 168647, 64 грн., в
т.ч. ПДВ -28107, 94 грн. Проте, юридична оцінка поданим доказам не була надана.

Аналіз наведених доводів в їх
сукупності свідчить про неповне з'ясування судами фактичних обставин справи, що
мають значення для правильного вирішення спору, і про порушення вимог статті 43
Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного та
об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 1117
Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному
порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставинами обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відтак, рішення першої інстанції та
постанова суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню з передачею справи
на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час нового розгляду справи суду
першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всіх передбачених законом
заходів для всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин справи, і
відповідно до вимог чинного законодавства
вирішити спір.

Керуючись статтями 1115,
1117, 1119-11112 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "МКС" задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Харківської області від 15.04.2008 та постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 11.08.2008 в справі господарського суду Харківської
області № 40/10-08 скасувати.

Справу передати на новий розгляд в
іншому складі суду до господарського суду Харківської області.

Головуючий, суддя:

Ж. Бернацька

Судді: С. Владимиренко

М. Малетич