ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 50/178

20.08.08

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Юніком Авто"

до дочірнього підприємства "Укрнафтогазкомплект" Національної Акціонерної Компанії "Нафтогаз України"

про стягнення 6 743,83 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники:

від позивача Бившев С.В.- представник по довіреності № 154 від 06.05.2008

Веремєєва Ю.В.- представник по довіреності № 154 від 06.05.2008

від відповідача не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Юніком Авто»до дочірнього підприємства «Укрнафтогазкомплект»національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»про стягнення 6 743,83грн. за невиконання зобов’язання за договором від 06.06.2006 № 528/147-06 на виконання робіт по технічному обслуговуванню та ремонту автомобілів

Ухвалою суду від 30.07.2008 було порушено провадження у справі № 50/178 та призначено її до розгляду на 20.08.2008.

20.08.2008 в судовому засіданні позивач надав додаткові докази та дав пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не направив своїх повноважних представників, письмових доказів, відзиву на позовну заяву не надав, позовні вимоги по суті у будь-який інший процесуальний спосіб не заперечив.

Особи, які беруть участь у розгляді справи, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (див. Роз'яснення Президії ВАСУ від 18.09.1997 № 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України").

Відповідач клопотань про відкладення розгляду справи та наявності у нього поважних причин щодо неявки у судове засідання не повідомив, що дає підстави визначити причини його неявки до суду неповажними.

Представник позивача заявив клопотання, відповідно до ст.75 ГПК України, про розгляд справи у відсутності відповідача, посилаючись на неявку його до суду з метою ухилення від проведення розрахунків.

Керуючись ст. 75 ГПК України суд визнав клопотання позивача обґрунтованим, задовольнив його та вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідача за наявними у справі доказами та матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

06.06.2006 між товариством з обмеженою відповідальністю «Юніком Авто»(далі-виконавець) та дочірнім підприємством «Укрнафтогазкомплект»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»(далі-замовник) було укладено договір № 528/147-06 на виконання робіт по технічному обслуговуванню та ремонту автомобілів (далі-договір).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав своїх зобов’язань за укладеним договором щодо оплати виконаних позивачем робіт, чим порушив норми чинного законодавства України та укладеного договору.

Відповідно до п.п.1.1 та 1.2 договору виконавець бере на себе зобов’язання щодо надання комплексу послуг по сервісному, технічному обслуговуванню та ремонту вузлів і агрегатів автомобілів замовника. Сервісним обслуговуванням вважаються роботи з обслуговування і ремонту транспортних засобів з використанням (або без використання) для цього запасних частин. Відповідно до умов договору виконавець може продавати, а замовник купляти і сплачувати запасні частини для транспортних засобів замовника.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що замовник повинен перерахувати грошові кошти за технічне обслуговування та ремонт автомобілів на поточний рахунок позивача згідно з рахунком-фактурою та актом виконаних робіт не пізніше 10-ти банківських днів з моменту виписки рахунку-фактури.

Відповідно до п.4.3 договору рахунок, оформлений виконавцем на умовах послідуючої оплати (за фактом виконання сервісного обслуговування або видачі запчастин), неоплачений замовником у встановлений термін, розглядається виконавцем, як порушення умов даного договору і дає право виконавцю стягнути з замовника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочки. У разі часткової оплати штрафні санкції застосовуються до несплаченої частки рахунка.

На виконання умов договору товариство з обмеженою відповідальністю «Юніком Авто»виконав свої зобов’язання повністю та у строк, надавши зазначені у договорі послуги дочірньому підприємству «Укрнафтогазкомплект», що підтверджується двостороннім актом виконаних робіт від 09.11.2007 № ЮА-3745 та, відповідно до вимог п. 4.2 договору, надав для перерахування грошових коштів рахунок-фактуру на загальну суму 6 204,00грн.

Претензій щодо вартості та якості встановлених запчастин і матеріалів та виконаних робіт відповідач не пред’являв.

У зв’язку з неоплатою виконаних робіт позивачем була направлена відповідачу претензія № 155 від 06.05.2008 з вимогою погасити існуючу заборгованість, проте відповіді на претензію одержано не було, а борг не сплачено.

Таким чином судом встановлено факт наявності порушень відповідачем взятих на себе господарських зобов’язань.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення ГК України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 202, 205 ЦК України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин для якого не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до набуття відповідних правових наслідків.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У статтях 638 та 639 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися в будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Загальний порядок укладання господарських договорів визначає стаття 181 ГК України. У частині 1 цієї статті йдеться про те, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладання господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами, тощо, а також підтвердження до виконання замовлення. Враховуючи викладене, між сторонами було укладено усний договір, оскільки позивач відвантажив товар, а відповідач його прийняв.

Згідно ст. 173 ГК України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку

Згідно ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.546 ЦК України до способів забезпечення належного виконання зобов’язання віднесено неустойку. В ч.1 ст.549 ЦК України зазначено, що неустойка (штраф, пеня) це грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Відповідно ч.3 ст. 549 ЦК України пенею визнається неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач відзиву, пояснень та доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, суду не надав.

Як встановлено судом, товариство з обмеженою відповідальністю «Юніком Авто»на замовлення відповідача виконало роботи на загальну суму 6 204,00грн., а відповідач не розрахувався за надані послуги. Таким чином, у дочірнього підприємства «Укрнафтогазкомплект»національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»перед товариством з обмеженою відповідальністю «Юніком Авто»існує заборгованість в сумі 6 743,83грн., з урахуванням розміру пені за прострочення виконання зобов’язання.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача стягуються понесені позивачем витрати по сплаті держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Керуючись Цивільним кодексом України, Господарським кодексом Україна та ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з дочірнього підприємства «Укрнафтогазкомплект»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»(04107, м. Київ, вул. Нагірна, 27; МФО 300012, ) з будь-якого рахунку (виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніком Авто»(01103, м. Київ, Військовий проїзд, 8, МФО 322948, ) основний борг в сумі 6 204 (шість тисяч двісті чотири)грн. 00 коп., пеню в сумі 539(п’ятсот тридцять дев’ять)грн. 83коп.; витрати по сплаті державного мита в сумі 102 (сто дві) грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Видати наказ.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання рішення 02.09.2008