ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА                                                                                                                                ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02.07.08
Справа  № 16/8

Львівський апеляційний
господарський суд у складі колегії:

Головуючого
-судді
Давид Л.Л.

Суддів
Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного
територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», за вих. №ДНЮ-87 від
16.08.2008 р.

на рішення Господарського суду
Львівської області від 21.04.2008 р.

у
справі № 16/8 (суддя
-Іванчук С.В.)

за
позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особиОСОБА_1 м. Львів

до
Державного
територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», м. Львів

за
участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на
стороні Відповідача Регіональне
відділення Фонду державного майна Україна по Львівській області, м. Львів

про
визнання недійсним
договору оренди №21 індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до
державної власності, укладеного 01.12.2003 р.

за
участю представників сторін:

від
позивача: ОСОБА_2
-представник (довіреність зареєстрована в реєстрі за НОМЕР_1 від 01.07.2008
р.);

від
відповідача: Білоус
К.В. -начальник юридичного сектора відокремленого підрозділу ДТГО «Львівська
залізниця»(довіреність за вих. №НЮ-461 від 20.03.2008 р.);

від
третьої особи: не
з'явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Господарського суду Львівської області від 21.04.2008 р. по справі №16/8
задоволено позовні вимоги Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1, м. Львів (надалі -Позивач) до Державного територіально галузевого
об'єднання «Львівська залізниця»в особі відокремленого підрозділу «Львівська
дирекція залізничних перевезень», м. Львів (надалі -Відповідач) за участю
третьої особи Регіонального відділення Фонду державного майна України по
Львівській області, м. Львів та визнано недійсним на майбутнє договір оренди
№21 індивідуально визначеного нерухомого майна від 01.12.03 р.

Рішення
місцевого господарського суду мотивоване тим, що договір оренди №21
індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності
укладений з порушенням положень Закону України «Про оренду державного та
комунального майна», а відтак є недійсним з припиненням його дії на майбутнє.

Відповідач
-ДТГО «Львівська залізниця», не погодившись з винесеним рішенням, подала
апеляційну скаргу за вих. №ДНЮ-87 від 16.08.2008 р., в якій покликається на те,
що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм чинного законодавства та з
неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме: судом безпідставно
не враховано пропуску Позивачем строку позовної давності.

Дана
обставина, на думку Скаржника, є безумовною підставою для скасування рішення
місцевого господарського суду та прийняття нового, яким останній просить в
позові відмовити.

Представник
Позивача -СПД -ФО ОСОБА_1 - у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому
засіданні заперечує доводи апеляційної скарги, вважає рішення місцевого
господарського суду вірним, прийнятим у відповідності до норм чинного матеріального
та процесуального права, з повним дослідженням матеріалів та обставин справи, а
відтак просить останнє залишити без змін, апеляційну скаргу ДТГО «Львівська
залізниця»- без задоволення, як безпідставну та необґрунтовану.

Третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача
-Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області, -
участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, причин
неявки не повідомила, відзиву на апеляційну скаргу не подала, хоча належним
чином повідомлена про час та місце розгляду справи ухвалою суду від 13.06.2008
р., про що свідчить поштове повідомлення про вручення за № 320557.

Судова
колегія Львівського апеляційного господарського суду, порадившись на місці,
ухвалила розглядати справу без участі третьої особи, за наявними в ній
матеріалами справи.

Вивчивши
матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази, заслухавши представників
Позивача та Відповідача, судова колегія Львівського апеляційного господарського
суду встановила наступне:

01.12.2003
р. Львівською державною залізницею (правонаступником якої є ДТГО
"Львівська залізниця" («Орендодавець»)) та СПД - ФО ОСОБА_1
(«Орендар») укладено договір оренди №21 індивідуально визначеного нерухомого
майна, що належить до державної власності (а.с.10-11), згідно п. 1.1. якого
Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування окреме
індивідуально визначене нерухоме майно, а саме -частину критої залізобетонної
платформи -(надалі -«Майно»), площею 300,00 м. кв., розміщене за адресою: м.
Львів, вул. Чернівецька, 15, що знаходиться на балансі станції Львів Львівської
залізниці, вартість якого визначена згідно з актом оцінки і становить за
експертною оцінкою станом на 31.10.2003 р. -235759 грн. Майно передано в оренду
з метою обладнання автостоянки (п.1.2. Договору).

У
відповідності до п. 3.1. вищезазначеного Договору, орендна плата визначається
на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом
Міністрів України і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній
місяць, по якому є інформація про індекс інфляції (листопад 2003 р.) -2001,99
грн.

Згідно
Методики розрахунку і порядку використання орендної плати за оренду державного
майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р.
№786, розмір орендної плати встановлюється договором оренди між орендодавцем та
орендарем. У разі коли орендодавцем цілісного майнового комплексу
структурного підрозділу (філії, цеху, дільниці) державного підприємства, а
також нерухомого майна (будинку, споруди, приміщення) є державне
підприємство, організація, розмір орендної плати погоджується з органом,
визначеним в абзаці другому ст. 5 Закону України «Про оренду державного та
комунального майна».

Статтею
5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»(в редакції на
час підписання договору) визначено, що орендодавцями, зокрема, є Фонд
державного майна України, його регіональні відділення та представництва -щодо
цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та
нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутних фондів
господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що
є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу
Національної академії наук України.

У
відповідності до ст. 11 Закону України «Про оренду державного та комунального
майна»оцінка об'єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом
Міністрів України. Оцінка об'єкта оренди передує укладенню договору оренди.

В
матеріалах справи відсутні докази погодження Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по Львівській області оцінки об'єкту оренди, в порядку
встановленому чинним законодавством.

Крім
цього, в Закон України «Про оренду державного та комунального майна»29.06.2004
р. внесено зміни, згідно яких -підприємства вправі укладати договір оренди
окремого індивідуально визначеного та нерухомого майна, загальна площа яких не
перевищує 200 кв. м. на одне підприємство, а з дозволу органів, зазначених в
абзацах другому та третьому статті 5 (Фонду державного майна України, його
регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів
підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що
не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі
приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що
належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих
академій наук; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим
та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових
комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке
відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній
власності), - також щодо структурних підрозділів підприємств (філій, цехів,
дільниць) та нерухомого майна, що перевищує площу 200 кв. м.

Як
вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським
судом ДТГО «Львівська залізниця»протягом 2003-2006 р. р. не зверталась за
погодженням до РВ ФДМ України по Львівській області про передачу в оренду
окремого індивідуально визначеного нерухомого майна площею 300 кв. м.,
розташованого за адресою,АДРЕСА_1щодо укладення договору оренди, його пролонгації
та щодо погодження розміру орендної плати, і такі погодження відсутні.

У
відповідності до вимог ст. 48 Цивільного кодексу УРСР, який був чинний на час
виникнення спірних правовідносин, недійсною є та угода, що не відповідає
вимогам закону. За недійсною угодою кожна зі сторін зобов'язана повернути іншій
стороні все, одержане за угодою, а у разі неможливості повернути одержане в
натурі -відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності
угоди не передбачені законом.

Враховуючи
вищенаведені обставини, місцевий господарський суд прийшов до вірного висновку
про визнання договору оренди таким, який укладений з порушенням законодавства,
а відтак є недійсним.

Разом
з визнанням договору недійсним, місцевий господарський суд припинив його дію на
майбутнє.

З
тексту спірного договору та постанови Львівського апеляційного господарського
суду від 14.11.2007 р. у справі №5/199 (а.с.19) вбачається, що його дія
закінчилась 30.11.2004 р., тобто правовідносини сторін щодо оренди спірного
майна припинили існування в природі, а відтак судова колегія Львівського
апеляційного господарського суду вважає помилковим висновок місцевого
господарського суду, щодо припинення дії такого договору на майбутнє, і вважає
за необхідне виключити з тексту резолютивної частини рішення фразу: «з
припинення його дії на майбутнє».

Крім
цього, Відповідач стверджує, що Позивачем пропущено строк позовної давності, в
зв'язку з чим Відповідачем 11.04.2008 р. подано місцевому господарському суду
заяву про застосування строку позовної давності.

Позовна
давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або інтересу.

У
відповідності до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу
України, правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються
до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло
раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Частиною
1 ст. 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності
починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення
свого права або про особу, яка його порушила.

Представник
Позивача в судовому засіданні зазначає, що про обставини не надання дозволу на
укладення оспорюваного договору РВ ФДМ України по Львівській області йому стало
відомо лише в лютому 2005 р. при розгляді справи №1/25-13/18 за позовом ДТГО
«Львівська залізниця»до СПД-ФО ОСОБА_1, оскільки наведені обставини стали
предметом дослідження в даній справі.

Представник
Відповідача як в апеляційній скарзі, так і в судовому засіданні стверджує, що
Позивач дізнався про невідповідність договору оренди законодавству з моменту
його укладення не знайшли свого підтвердженнями матеріалами справи, оскільки не
представлено в підтвердження повідомлення СПД-ФО ОСОБА_1 про відсутність такого
погодження, чи про необхідність вчинення таких дій з боку Відповідача перед
укладенням спірного договору для отримання такого погодження.

Крім
цього, у відповідності до вимог Закону України «Про оренду державного та
комунального майна»РВ ФДМ України по Львівській області приймає та розглядає
відповідні пропозиції виключно за зверненням орендодавців, а
відтак не заслуговує на увагу той факт, що Позивач самостійно зобов'язаний
погодити орендну плату та отримати дозвіл на укладення і пролонгацію договору.
Дані обставини є об'єктивними і не залежали від волі Позивача, а відтак строк
позовної давності не минув.

У
відповідності до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, чого
Скаржником не зроблено.

Враховуючи
наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.               В задоволенні апеляційної скарги
ДТГО «Львівська залізниця»відмовити.

2.      Змінити резолютивну частину рішення
Господарського суду Львівської області від 21.04.2008 р. у справі №16/8 шляхом
виключення з неї фрази «з припинення його дії на майбутнє».

3.               В решті рішення місцевого
господарського суду залишити без змін.

4.            Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

5.          Справу №16/8 повернути Господарському
суду Львівської області.

Головуючий
суддя
Л.Л.Давид

Суддя
Г.Т.Кордюк

Суддя
Х.В.Мурська