ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

09 жовтня 2008 р.

№ Б-39/03-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Хандуріна М.І.,

Короткевича О.Є.,

Удовиченка О.С.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова на постанову господарського суду Харківської області від 06 лютого 2006 року у справі № Б-39/03-06 за заявою Підприємства "Зміна" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про визнання його банкрутом,

В С Т А Н О В И В:

Подана ДПІ у Київському районі м. Харкова касаційна скарга не може бути прийняте Вищим господарським судом України до розгляду, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою господарського суду Харківської області від 06.02.2006 Підприємство "Зміна" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю визнано банкрутом на підставі ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ст. 110 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга (подання) може бути подана (внесено) протягом одного місяця з дня набрання рішенням місцевого господарського суду чи постановою апеляційного господарського суду законної сили.

10.09.2008, тобто із значним пропуском строку на касаційне оскарження, до Вищого господарського суд України із касаційною скаргою на постанову господарського суду Харківської області від 06.02.2006 звернулася ДПІ у Київському районі м. Харкова. Одночасно скаржником заявлено клопотання про відновлення пропущеного строку для подання касаційної скарги.

Обґрунтовуючи звернення з касаційною скаргою лише через 2,5 роки після винесення оскаржуваної постанови, ДПІ посилається на те, що про визнання Підприємства "Зміна" банкрутом стало відомо шляхом отримання довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 06.09.2008.

Відповідно до частини 1 статті 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз’яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Як бачається з матеріалів справи, на виконання постанови від 06.02.2006 в газеті "Голос України" від 16.02.2006 № 3093780) було опубліковано оголошення про визнання Підприємства "Зміна" банкрутом, в якому зазначено про прийняття заяв кредиторів протягом 30 днів від публікації.

Крім того, ухвалою господарського суду Харківської області від 19.04.2006 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута. Підприємство "Зміна" ліквідовано як юридичну особу. Зобов'язано реєструючий орган і інші державні органи, в яких знаходився на обліку банкрут, виключити його з державних реєстрів.

Зважаючи на вищенаведене, мотиви викладені в клопотанні про відновлення пропущеного строку, не можуть вважатися поважною причиною пропуску строку, оскільки дії скаржника носять суб’єктивний характер, переконливих доказів щодо наявності поважних причин пропуску строку встановленого для подання касаційної скарги скаржником не надано, а тому колегія суддів вважає, що підстав для відновлення пропущеного процесуального строку не має.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 53, 86, п. 5 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

Відмовити Державній податковій інспекції у Київському районі м.Харкова Приватному підприємству "Ферокс ТМ" у задоволенні клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку для подачі касаційної скарги.

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м.Харкова на постанову господарського суду Харківської області від 06 лютого 2006 року у справі № Б-39/03-06 повернути скаржнику.

Судді:           М.І. Хандурін

О.Є. Короткевич

О.С. Удовиченко