ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2008 р.

№ 2/43

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Губенко Н.М.

суддів :

Барицької Т.Л.

Подоляк О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги

Приватного підприємця Вагіної Наталії Іванівни

на рішення

від

та на постанову

від

господарського суду міста Києва

08.04.2008

Київського апеляційного господарського суду

24.06.2008

у справі

№ 2/43

господарського суду

міста Києва

за позовом

Приватного підприємця Вагіної Наталії Іванівни

до

Житлово-будівельного кооперативу "Арсеналець-28"

про

відшкодування вартості невід'ємних поліпшень у розмірі 189962 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники :

від позивача:

Вагіна Н.І.; Левіна Г.М.; Кураченко І.А.;

від відповідача:

Пінчук М.М.

Відповідно до розпорядження заступника Голови Вищого господарського суду України від 14.10.2008 № 449, розгляд справи № 2/43 господарського суду міста Києва здійснюється у складі колегії суддів: Губенко Н.М. –головуючий суддя, судді Барицька Т.Л., Подоляк О.А.

В С Т А Н О В И В:

25.01.2008 Приватний підприємець Вагіна Наталія Іванівна звернулася з позовом до господарського суду міста Києва про відшкодування з Житлово-будівельного кооперативу "Арсеналець-28" вартості невід'ємних поліпшень у розмірі 189962 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в порушення вимог ст. 778 Цивільного кодексу України відповідачем не зараховані як оплата за оренду приміщень та не відшкодовані здійснені орендарем поліпшення орендованих приміщень загальною площею 36 кв. м. у розмірі 189962 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.04.2008 у справі № 2/43 (суддя Домнічева І.О.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що як прямо вбачається з умов договору № 2А, позивачу відповідачем було надано дозвіл на здійснення переобладнання приміщення; позивачем не надано суду письмових або інших доказів, що ним, як визначено договором № 2А, було отримано згоду на капітальний ремонт по переобладнанню приміщення; за договором № 2А між сторонами погоджено переобладнання приміщення та перебудова необхідна для обладнання перукарні, однак, як вбачається з наданих позивачем документів, зокрема, договорів №№ 4, 4-А та документів на виконання робіт за цими договорами, ним зроблено у приміщенні капітальний ремонт по переобладнанню приміщення; в договорі № 2А та актах до нього не вказано, що приміщення передавалося у стані, що потребує капітального ремонту для його використання за призначенням, також позивачем не надано суду доказів щодо погодження з відповідачем проведення саме капітального ремонту в приміщенні, як це вказано у договорах №№ 4, 4-А на виконання робіт та документації за результатами проведених робіт; відповідно до умов договору № 2А між сторонами було погоджено умови щодо зарахування вартості робіт в рахунок плати за користування річчю, а саме: в п. 6.1 договору № 2А встановлено низьку орендну плату в розмірі 7 грн. за 1 кв.м., а в п. 1.2 договору № 2А вказано, що враховуючи значні витрати по переобладнанню приміщення під перукарню, термін дії договору становить 10 років з подальшим продовженням за згодою сторін; умовою відшкодування витрат позивача по переобладнанню приміщення, закупівлі обладнання та оформлення перукарні в державних органах, передбаченою сторонами та погодженою в договорі, є дострокове розірвання договору № 2А за рішенням правління відповідача, проте позивачем не надано суду доказів такого розірвання; інших умов відшкодування вартості переобладнання орендованого приміщення сторонами в договорі № 2А або іншим чином не погоджено.

За апеляційною скаргою Приватного підприємця Вагіної Наталії Іванівни Київський апеляційний господарський суд ( колегія суддів у складі: Буравльов С.І. –головуючий суддя, судді Калатай Н.Ф, Капацин Н.В.), переглянувши рішення господарського суду міста Києва від 08.04.2008 в апеляційному порядку, постановою від 24.06.2008 залишив його без змін з тих же підстав.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх судових інстанцій, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та поясненнями до касаційної скарги, в яких просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 08.04.2008 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2008 у справі № 2/43 і прийняти нове рішення про повне задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права, в зв'язку з чим суди прийшли до неправильного висновку про те, що надання відповідачем дозволу на переобладнання не є наданням дозволу на реконструкцію або капітальний ремонт.

Відзив на касаційну скаргу від відповідача не надходив, що відповідно до ч. 2 ст. 1112 ГПК України не перешкоджає перегляду судових рішень, що оскаржуються.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм господарськими судами першої та апеляційної інстанцій належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин справи, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція виходить з обставин встановлених судом першої та апеляційної інстанції.

Як вбачаться з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції між Приватним підприємцем Вагіною Наталією Іванівною (далі –орендар) та Житлово-будівельним кооперативом "Арсеналець-28" (далі - орендодавець) було укладено договір оренди від 25.04.1997 № 2-А нежилого приміщення (колясочної) у під'їзді № 5 будинку № 54/9 по пр. Маяковського у місті Києві загальною площею 36 кв.м. для обладнання перукарні.

Пунктами 1.2, 1.3 договору оренди передбачено, що: орендар за свій рахунок переобладнує приміщення для зручності мешканців будинку, робить новий вхід в приміщення, проводить обігрів, та встановлює необхідне обладнання для дії перукарні; враховуючи значні витрати по переобладнанню приміщення під перукарню, термін дії договору становить 10 років з подальшим подовженням за згодою сторін.

Відповідно до пункту 1.4 договору оренди орендодавець за рішенням правління ЖБК може достроково розірвати договір оренди, попередивши письмово орендаря за шість місяців. При цьому орендодавець повинен відшкодувати витрати орендарю по переобладнанню приміщення, закупівлі обладнання та оформлення "Перукарні" в державних органах.

Згідно із пунктом 3.2 договору оренди орендарю заборонено зводити прибудови та надбудови без згоди орендодавця, за винятком, перебудови, погодженої для обладнання перукарні.

За змістом статті 264 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час виникнення між сторонами відносин оренди, (аналогічна норма міститься у статті 776 Цивільного кодексу України) обов’язок за свій рахунок провадити капітальний ремонт зданого в найом майна покладався на наймодавця, якщо інше не передбачено договором..

Згідно із статтею 272 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час виникнення між сторонами відносин оренди, в разі проведення з дозволу наймодавця поліпшення найнятого майна наймач має право на відшкодування зроблених для цієї мети необхідних витрат, якщо інше не передбачено законом або договором.

За змістом листа Державного комітету України з будівництва та архітектури від 30 квітня 2003 року № 7/7-401 “Щодо віднесення ремонтно-будівельних робіт до капітального та поточного ремонтів ” капітальний ремонт передбачає як переобладнання (заново, по-іншому) так і покращення планування (перепланування) будівлі без зміни будівельних габаритів об’єкта.

Відповідно до ст. 162 Цивільного кодексу Української РСР, ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст. 161 Цивільного кодексу Української РСР, ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Частиною 3 статті 6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Як встановлено судами попередніх інстанцій умовами договору оренди (пункти 1.2, 1.3 договору) та виписками із протоколів засідання правління ЖСК "Арсеналець-28" від 25.03.1997 та від 23.06.1998 (на підставі яких укладався договір оренди та додаток від 25.06.2008 до договору оренди) позивачу надано дозвіл на переобладнання (перепланування) орендованого приміщення, а саме: для зручності мешканців будинку зробити окремий (новий) вхід в приміщення, провести обігрів та встановити необхідне обладнання для дії перукарні. При цьому як в тексті договору оренди, так і у виписках із протоколів засідання правління ЖСК "Арсеналець-28" зазначено, що вказані переобладнання (перепланування) приміщення орендар здійснює за свій рахунок.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що оскільки умовами договору покладено здійснення переобладнання (перепланування) орендованого приміщення за рахунок самого орендаря, то суди попередніх судових інстанцій цілком обґрунтовано дійшли висновку про відсутність у Приватного підприємця Вагіної Наталії Іванівни права вимагати відшкодування вартості переобладнання орендованого майна за рахунок відповідача.

Приписами ст. 778 Цивільного кодексу України врегульовано порядок та умови відшкодування вартості здійсненого наймачем поліпшення речі, переданої у найм, зокрема: наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця; якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення; якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю; якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником; частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом; якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Отже, нормами ст. 778 Цивільного кодексу України закріплюється право наймача на проведення поліпшення майна, яке є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Поліпшення майна означає проведення в ньому таких змін, завдяки яким суттєво збільшується вартість майна, його корисність, порівняно зі станом, в якому во но було до передачі його наймачу, без зміни функціонального призначення речі. Саме проведенням суттєвих змін поліпшення відрізняються від ремонту, при проведенні якого відбувається не зміна майна, а відновлення його стану, корисних властивостей.

Згода наймодавця може бути виражена в самому договорі або в окремому документі. Згода орендодавця на реконст рукцію, переоснащення чи поліпшення орендованого майна має бути втілена у певну документальну форму, якщо такі дії не передбачені у самому договорі оренди.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено апеляційним господарським судом відповідач не надавав згоди позивачу на здійснення поліпшення орендованого майна.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, встановивши відсутність надання орендодавцем згоди орендарю на здійснення поліпшення орендованого майна, правомірно відмовили в задоволенні позовних вимог Приватного підприємця Вагіної Наталії Іванівни щодо стягнення вартості невід'ємних поліпшень у розмірі 189962 грн. При цьому враховується, що відповідно до ст. 107 ГПК України касаційна інстанція не наділена правом встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішеннях господарських судів чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. Проте, доводи скаржника в касаційній скарзі зводяться до переоцінки касаційною інстанцією доказів.

З огляду на встановлені обставини, суди вірно застосували приписи матеріального і процесуального законодавства і підстав для скасування чи зміни судових актів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 08.04.2008 у справі № 2/43 залишити без змін.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2008 у справі № 2/43 залишити без змін, а касаційну скаргу Приватного підприємця Вагіної Наталії Іванівни –залишити без задоволення.

Головуючий суддя           Н.М. ГУБЕНКО

Судді           Т.Л. БАРИЦЬКА

О.А. ПОДОЛЯК