донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

21.10.2008 р.                                                              справа №6/103

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Бичков А.Ю.- за довіреністю,

від відповідача:

Кінько В.М.- за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Єнакієвський металургійний завод"м. Єнакієве Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

26.08.2008 року

по справі

№6/103

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Єнакієвський металургійний завод"м. Єнакієве Донецької області

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбастехнологія" м. Маріуполь Донецької області

про

стягнення 22 000 грн. 00 коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.08.2008 року по справі № 6/103 у задоволені позовних вимог відкритого акціонерного товариства "Єнакієвський металургійний завод" м. Єнакієве Донецької області (далі по тексту - ВАТ "ЄМЗ") до товариства з обмеженою відповідальністю "Донбастехнологія" м. Маріуполь Донецької області (далі по тексту - ТОВ "Донбастехнологія") про стягнення 22 000 грн. 20 коп. - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач приймав товар у порушення умов специфікації № 11 від 15.02.2007 року до договору поставки продукції № 2601479 від 17.11.2006 року, а також не довів, що йому завдані збитки.

ВАТ "ЄМЗ" з прийнятим рішенням суду першої інстанції не погодилось та подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати як таке, що прийнято з порушенням норм діючого законодавства та прийняти нове рішенням, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з ТОВ "Донбастехнологія" штраф за порушення строку поставки у сумі 22 000 грн. 20 коп. та судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Скаржник посилається на те, що відповідач підтверджує свої заперечення факсимільним зв’язком, яким на адресу ВАТ "ЄМЗ" 19.07.2007 року було направлене повідомлення про готовність продукції до відвантаження (лист № 114/07 від 19.07.2007 року). З цього повідомлення не вбачається, що позивачу направлявся саме вищевказаний лист про готовність товару згідно специфікацій до договору № 2601478 від 17.11.2006 року до відвантаження товару 30.07.2007 року та не містить відомостей про те, що це повідомлення направлялось вдруге, як вказує суд у рішенні. Тобто суд першої інстанції необґрунтовано вказує у рішенні, що позивач своєчасно та належним чином був повідомлений про готовність продукції до відвантаження, так як цей факт не підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача відзив на апеляційну скаргу не надав, але у судовому засіданні просив рішення від 26.08.2008 року залишити без змін, як законне та обґрунтоване належними доказами, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Донецький апеляційний господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Між сторонами по справі був укладений договір поставки продукції № 2601479 від 17.11.2006 року (далі по тексту –договір), відповідно до якого ТОВ "Донбастехнологія" (постачальник) зобов’язується поставити, а ВАТ "ЄМЗ" (покупець) прийняти та оплатити продукцію (п. 1.1 договору). Згідно п. 2.1 асортимент, кількість та ціна товару, в тому числі сплати/знижки до ціни за зміну якісних показників, узгоджуються сторонами у специфікаціях до даного договору, які є невід’ємною частиною договору (далі по тексту –специфікації (а. с. 8).

Договір був укладений без протоколу розбіжностей.

Також між сторонами по справі була укладена додаткова угода № 3 від 26.03.2008 року (надалі по тексту –угода), якою змінено умови специфікації до договору та встановлено, що сума по специфікації складає 200 002 грн. 00 коп. (а. с. 45). Інші умови договору залишені незмінними та сторони підтвердили по ним свої зобов’язання.

У п. 4 специфікації № 11 сторони встановили, що оплата товару здійснюється позивачем шляхом перерахування 50% передоплати та 50% в термін п’ятнадцяти банківських днів з моменту отримання повідомлення від відповідача про виготовлення товару (а. с. 11).

Позивач стверджує, що виконав свої договірні зобов’язання у повному обсязі, оскільки на виконання умов договору, згідно виставленого рахунку № 258 від 16.02.2007 року (а. с. 12) в якості 50% передоплати для поставки ролику опорного, 23.02.2007 року платіжним дорученням № 2702192 перерахував на поточний рахунок відповідача грошові кошти у сумі 110 001 грн. 00 коп. (а. с. 15).

У п. 3 специфікації № 11 сторони встановили, що відповідач повинен здійснити поставку товару в термін п’яти місяців з моменту отримання 50% передоплати. Отже, кінцевим строком поставки товару була визначена дата 23.07.2007 року (а. с. 11).

Відповідно п. 2 специфікації № 11 поставка товару здійснюється на умовах EXW - склад постачальника м. Слов’янськ, автомобільним транспортом, тобто самовивозом.

За умовами п. 9. 2 укладеного договору, у випадку порушення відповідачем встановлених договором строків поставки товару, він повинен сплатити позивачу штраф в розмірі десяти відсотків вартості непоставленого в строк товару.

Звертаючись з позовом до суду першої інстанції про стягнення штрафу за порушення строку поставки товару у розмірі 22 000 грн. 20 коп., позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що поставка була здійснена 07.08.2008 року, тобто з порушенням строків передбачених специфікацією та посилається на акт прийому товарно-матеріальних цінностей по кількості, якості та комплектності № 6000 від 07.08.2007 року (надалі по тексту –акт (а. с. 14).

Додатковою угодою № 3 від 26.03.2008 року сторони змінили суму поставки продукції, яка складає 200 002 грн. 00 коп., але позивач нарахував штраф у сумі 22 000 грн. 00 коп., що перевищує 10% від суми поставки.

Також позивач на адресу відповідача була направив претензію № 4 за вихідним номером 73/5-51 від 10.01.2008 року з вимогою перерахувати штраф у розмірі 22 000 грн. 20 коп. на поточний рахунок .

Позивач не згоден зі строком поставки товару та вважає, що товар відповідачем був поставлений з пропущенням строку поставки, тому і звернувся з позовом до господарського суду Донецької області.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє оскаржене рішення у повному обсязі.

Дослідивши наявні докази у матеріалах справи в їх сукупності з урахуванням пояснень представників сторін, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Перевіряючи оскаржене рішення, апеляційною інстанцією встановлено, що місцевим судом вірно визначена правова природа договору, досліджені всі наявні у справі докази, з'ясовані всі обставини справи та надана їм належна юридична оцінка.

Згідно до абз. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 14 ЦК України встановлює, що цивільні обов’язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що обставини по справі, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статті 525, 526 ЦК України передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач договір виконав повністю: ТОВ „Донбатехнологія” 19.07.2007 року на адресу ВАТ „ЄМЗ” був надісланий лист за вихідним .№ 114/07, в якому відповідач повідомив, що відповідно специфікації № 11 від 15.02.2007 року до договору поставки продукції № 2601479 від 17.11.2006 року ролики опорні в кількості двох штук готові до відвантаження. Також, було запропоновано направити компетентних представників для приймання вищевказаної продукції на заводі виготовлювача.

Відповідно до „Інкотермс”, офіційних правил тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати № 560 від 01.01.2000 року умова поставки EXWпередбачає, що продавець зобов’язаний надати товар у розпорядження покупця на будь-який приймаючий засіб в названому місці поставки (у даному випадку м. Слов’янськ), без завантаження на приймаючий транспортний засіб, у згоджений день або в межах згодженого періоду, якщо цей час не встановлений, то у строк звичайний для поставки товару.

Згідно звичаїв ділового обороту сторони мають право обмінюватися листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, тобто - це правило поведінки, яке є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

Тому зазначений лист і був направлений на адресу позивача факсимільним зв’язком 19.07.2007 року, що підтверджується роздруківкою з пам’яті факсимільного апарату, з якою вбачається, що лист вихідний .№ 114/07 був відправлений о 14 годині 53 хвилині. Також до матеріалів справи додана розшифровка Маріупольського дочірнього підприємства “Фарлеп” абонентського відділу № 1 по особовому рахунку 4987 згідно якої відповідач 19.07.2007 року о 14 годині 44 хвилині направив зазначений лист факсимільним зв’язком.

В зв’язку з тим, що позивач ні яким чином не відреагував на лист за вихідним № 147/07 від 19.07.2007 року та не направив компетентних представників для приймання вищевказаної продукції на заводі виготовлювача, відповідач вдруге 27.07.2007 року направив лист за вихідним № 147/07 факсимільним зв’язком на адресу позивача, яким просить здійснити кінцеву оплату товару та пояснив, що ролики опорні у кількості двох штук будуть вдруге готові до відвантаження 30.07.2007 року.

У розумінні ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У п. 2 специфікації № 11 від 15.02.2007 року до договору № 2601479 від 17.11.2006 року поставка товару здійснюється на умовах EXW - склад постачальника м. Слов’янськ, автомобільним транспортом, тобто самовивозом.

Позивач не скористався своїм правом відповідно до умов, які викладені у специфікації № 11 від 15.02.2007 року до договору поставки продукції № 2601479 від 17.11.2006 року та за власною ініціативою отримав товар пізніше. З наданих накладних № № 87, 88 не вбачається дата відвантаження та отримання позивачем товару; не вказані серія, номер довіреності на отримання товару; немає ніяких посилань на будь –який договір. Тобто данні накладні не містять у собі інформації, що товар був поставлений саме за договором № 2601479 від 17.11.2007 року.

Суд першої інстанції правильно відхиляє посилання позивача на акт прийому товарно-матеріальних цінностей по кількості, якості та комплектності № 6000 від 07.08.2007 року (а. с. 14), оскільки він є внутрішнім актом ВАТ “ЄМЗ”, тому цей документ не є доказом отримання продукції саме 07.08.2007 року. Позивач у позовній заяві посилається на те, що товар поставлений 07.08.2007 року, але це спростовуються актом прийому –передачі товарно –матеріальних цінностей підписаний 30.07.2007 року (а. с. 40). Цей факт сторони не оспорюють.

Додатковою угодою № 3 від 26.03.2008 року сторони змінили суму поставки продукції, яка встановлює 200 002 грн. 00 коп.

Згідно претензії № 4 за вихідним номером 73/5-51 від 10.01.2008 року, штраф нарахований позивачем у розмірі 22 000 грн. 20 коп., перевищує 10 % від суми поставки, як передбачено договором поставки продукції № 2601479 від 17.11.2006 року.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач, відповідно до вищевказаної норми Закону, не надав доказів прострочення поставки товару, тому місцевим судом зроблений вірний висновок, що, умови специфікації № 11 до договору поставки від 17.11.2006 року не порушена.

Позивач не довів просрочку виконання умов договору за специфікацією № 11 від 15.02.2007 року.

На підставі вищенаведеного апеляційний суд погоджується з висноском суду першої інстанції, що рішення господарського суду Донецької області відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а тому скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті держмита за подання апеляційної скарги відносяться на скаржника.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 26.08.2008 року по справі № 6/103 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3. у справу

4. ДАГС

5. ГСДО