ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2008 р.

№ 21/377

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:

Кравчука Г.А.,

Мачульського Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ТОВ “Маркс Україна”

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2008 року

у справі

№21/377 господарського суду міста Києва

за позовом

ТОВ “Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс “Ріксос-Прикарпаття”

до

ТОВ “Маркс Україна”

про

стягнення суми,

та за зустрічним позовом

ТОВ “Маркс Україна”

до

ТОВ “Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс “Ріксос-Прикарпаття”

про

зобов’язання вчинити дії,

за участю представників сторін (за первісним позовом) від:

позивача:

Саєнко О.О. –за довіреністю від 01.08.2008

відповідача:

Берковський Р.О. –за довіреністю від 02.04.2008р.

Згідно розпорядження Заступника голови Вищого господарського суду України від 05.08.2008р. Осетинського А.Й. розгляд касаційної скарги здійснюється у складі колегії суддів: Кривда Д.С. (головуючий), Кравчук Г.А., Мачульський Г.М.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.01.2008р. (суддя Копитова О.С.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2008р. (судді Сотніков С.В. –головуючий, Дикунська С.Я., Дзюбко О.Д.), первісний позов задоволено; стягнуто з ТОВ “Маркс Україна” на користь ТОВ “Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс “Ріксос-Прикарпаття” 5050грн. основного боргу, 765,38грн. інфляційних втрат, 156,60грн. 3% річних, 102грн. державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

ТОВ “Маркс Україна” в касаційній скарзі просить скасувати прийняті у справі рішення від 22.01.2008р. та постанову від 27.05.2008р. і направити справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ “Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс “Ріксос-Прикарпаття” просить рішення залишити без змін, а скаргу –без задоволення.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 01.07.2006р. між сторонами у справі укладено договір №01/07.1 на проведення рекламної компанії, за умовами якого позивач доручає, а відповідач зобов’язується проводити рекламну кампанію, яка вважається розпочатою з дати підписання договору та виконується відповідно до умов договору, додаткових умов до нього та окремих договорів на виконання робіт, визначений у даному договорі.

22.09.2006р. між сторонами укладено додаткову угоду №6 до договору, за умовами п.1.1 якої позивач доручає, а відповідач зобов’язується виконати роботи по виготовленню продукції в асортименті, кількості та за ціною, які вказуються в специфікаціях, що є невід’ємними частинами цієї угоди. Згідно п.1.2 угоди терміни виготовлення та поставки продукції вказуються у специфікаціях.

Згідно специфікації №2 від 22.09.2006р. до додаткової угоди №6 відповідач зобов’язався виготовити гостьову книгу вартістю 5050грн. за умови сплати позивачем 80% вартості робіт за виготовлення книги. Термін виготовлення та поставки продукції складає 20 робочих днів з моменту надходження вказаної передплати.

При цьому судами встановлено, що ТОВ “Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс “Ріксос-Прикарпаття” сплатило 100% вартості робіт з виготовлення книги, що підтверджується платіжними дорученнями №660 від 11.10.2006р. та №686 від 12.10.2006р.

ТОВ “Маркс Україна” свої зобов’язання по виготовленню продукції, передбаченої специфікацією №2 від 22.09.2006р. до додаткової угоди №6, не виконало. Позивач за первісним позовом листом №150 від 03.11.2006р. повідомив відповідача за первісним позовом, що строк виконання зобов’язання спливає 09.11.2006р., а також попередив, що у разі прострочення вказаного строку, ТОВ “Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс “Ріксос-Прикарпаття” відмовляється від прийняття виконання зобов’язання та вимагає повернення сплачених у порядку передплати коштів не пізніше 12.11.2006р.

Однак, ТОВ “Маркс Україна” свої зобов’язання не виконало та кошти в сумі 5050грн. не повернуло.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст.175 ГК України.

Відповідно до п.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За приписами статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов’язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов’язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, дослідивши обставини неналежного виконання ТОВ “Маркс Україна” зобов'язань за специфікацією №2 від 22.09.2006р. до додатковою угодою №6 та специфікацією №2 від 22.09.2006р. до додаткової угоди №6, та з урахуванням вказаних норм законодавства, дійшли законного і обґрунтованого висновку, що сума боргу в розмірі 5050грн. доведена позивачем за первісним позовом на підставі вказаних вище доказів.

Згідно приписів частини 2 статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України до юрисдикції касаційної інстанції не відноситься повторна оцінка доказів та встановлення обставин відхилених господарським судом при розгляді спору.

Оскільки факт заборгованості ТОВ “Маркс Україна” перед позивачем підтверджений, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.ст.526, 625 ЦК України, дійшов правильного висновку про обов’язок відповідача сплатити основний борг в зазначеній сумі, збільшений на річні та інфляційні втрати.

Що стосується зустрічної позовної вимоги ТОВ “Маркс Україна”, суди попередніх інстанцій на підставі матеріалів справи встановили, що позивач за зустрічним позовом не надав жодних доказів на підтвердження передачі відповідачу за зустрічним позовом кольорових проб внутрішніх листів гостьової книги, виготовлення якої передбачено додатковою угодою №6 та специфікацією №2 від 22.09.2006р. При цьому суди відхили як доказ наданий ТОВ “Маркс Україна” перелік документів або матеріальних цінностей №15, оскільки його зміст не дає змоги ідентифікувати ні посадове становище особи, якій відповідні матеріали було передано, ні підстави такої передачі, ні конкретні види робіт (послуг), з наданням яких пов’язано передачу відповідних матеріалів. Не надані докази ТОВ “Маркс Україна” на підтвердження своїх доводів і на вимогу суду апеляційної інстанції.

З огляду на недоведеність ТОВ “Маркс Україна”, як того вимагає ст.33 ГПК України, своїх вимог за зустрічним позовом, слід погодитись з висновком судів що відсутності підстав для задоволення зустрічного позову.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів та переоцінки обставин справи, що суперечить вимогам статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-8, п.1 ч.1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2008 року у справі №21/377 залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий суддя                                                             Д.Кривда

Судді                                                                                 Г.Кравчук

Г.Мачульський