ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.11.2008

Справа №2-29/457-2008А

За позовом – Приватного підприємства «Агроконсалтинг» (м.Сімферополь,вул. Севастопольська,59).

До відповідача – Державної податкової інспекції в м. Сімферополі (м.Сімферополь, вул..М.Залкі,1/9).

Про визнання недійсною податкової вимоги.

Суддя О.І. Башилашвілі

Секретар судового засідання В.В. Романів

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Марченко Т.Я. – представник, довіреність від 03.01.2008р. № 1-08/2.

Від відповідача - Щербін Д. С., довіреність № 45/100 від 25.05.07р., гол. державник податковий інспектор;

Суть спору: ПП «Агроконсалтинг» звернулось до господарського суду АР Крим із позовом до відповідача – ДПІ в м.Сімферополі про визнання недійсною першої податкової вимоги №1/3053 від 05.10.2005р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно положенням підпункту 5.2.3 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкова вимога до закінчення розгляду справи судом не може висилатися платнику податків. Позивач посилається на те, що ні під розписку, ні поштою спірну податкову вимогу він не отримував, та про їх існування він дізнався лише в ході бесіди з податковим керуючим.

Відповідач проти позову заперечує, посилається на те, що на підставі документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства ПП "Агроконсалтінг" за період з 08.08.2003р. по 31.03.2005р., винесено податкове повідомлення-рішення № /0 від 17.06.2005р.

За наслідками апеляційного узгодження скарга ПП «Агроконсалтінг» залишено без задоволення, податкове повідомлення-рішення - без змін.

Не погодившись з висновками податкового органу ПП «Агроконсалтінг» звернулось до суду з позовною заявою про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від 17.06.2005р., однак суд вказану позовну заяву залишено без розгляду. При цьому відповідач посилається на те, що вказана ухвала набрала чинності, у зв’язку з чим на думку відповідача податкові зобов'язання ПП «Агроконсалтінг» є узгодженими і є податковим боргом, що передбачає застосування заходів стягнення згідно з Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами», у зв’язку з чим на думку відповідача відсутні підстави для визнання спірної податкової вимоги недійсною.

Провадження у справі зупинялось до набрання законної сили постановою господарського суду АР Крим у справі № 2-4/3995-2006А.

Після вияснення усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів, та після закінчення яких, суд віддалявся для ухвалення рішення по даній справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

На підставі проведеної Державною податковою інспекції в м. Сімферополі перевірки (акт № 526/23-1/32624932 від 15.06.2005р. про результати планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства ПП "Агроконсалтінг" за період з 08.08.2003р. по 31.03.2005р.), яким встановлене порушення п.п. 7.6.1. п. 7.6. ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», винесено податкове повідомлення-рішення № /0 від 17.06.2005р.

За наслідками апеляційного узгодження скарга ПП «Агроконсалтінг» залишена без задоволення, податкове повідомлення-рішення - без змін.

Відповідач посилається на те, що позивач не погодившись з висновками податкового органу ПП «Агроконсалтінг» звернувся до суду з позовною заявою про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від 17.06.2005р. Ухвалою Господарського суду АР Крим від 16.08.2007р. по справі № 2-4/3995-2006А вказану позовну заяву залишено без розгляду. Вказана ухвала набрала чинності.

Таким чином, податкові зобов'язання ПП «Агроконсалтінг» набули статус узгоджених, відображені в особистій картці платника податків з податку на прибуток і є податковим боргом, що передбачає застосування заходів стягнення згідно з Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами».

Відповідно до п.п. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону України Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами» у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання у встановлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Згідно з п. 4.1 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 03.07.2001р. № 266, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.07.2001р. за № 595/5786, податкові вимоги формуються на підставі облікових даних з карток особових рахунків платників податків, які ведуться в органах державної податкової служби згідно з Інструкцією про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів та до державних цільових фондів, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 02.04.1999р. № 174 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13.05.1999р. за № 304/3597.

Відповідно до п.п. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами», у разі коли інші, передбачені цим Законом, заходи з погашення податкового боргу не дали позитивного результату, податковий орган здійснює за платника податків та на користь держави заходи щодо залучення додаткових джерел погашення суми податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а за їх недостатності - шляхом продажу інших активів такого платника податків.

На підставі наведеної норми відповідачем прийнято рішення від 29.12.2005р. № 299/24-0 про стягнення коштів і продажу інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу, яке приймається не раніше тридцятого календарного дня з моменту вручення боржнику другої податкової вимоги на підставі боргу, який відображений в картці особистого рахунку платника.

Відповідач також посилається на те, що постановою господарського суду АР Крим від 18.09.2007р. по справі № 2-30/6056-2007А з відповідача стягнуто 70449,31 грн. заборгованості з податку на прибуток підприємств та 371,60 грн. пені.

28.11.2007р. виконавчий лист господарського суду АР Крим від 15.11.2007р. по справі № 2-30 6056-2007А про примусове стягнення з ПП "Агроконсалтінг" заборгованості з податку на прибуток у розмірі 70820,91 грн. спрямовано до Центрального відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим.

Однак, суд вважає, що доводи відповідача неспроможні, а позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

-          на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

-          з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

-          обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

-          безсторонньо (неупереджено);

-          добросовісно;

-          розсудливо;

-          з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

-          пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

-          з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

-          своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому суд виходить з того, що акт перевірки є основним джерелом фіксації та закріплення доказів правопорушень, тому повинен містити вичерпні елементи його складу і підтверджуватись первинними документами. Інші докази, окрім акту перевірки, що підтверджували б факти вчинення позивачем зазначених порушень, відповідачем суду не надані через їх відсутність.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначена норма передбачена також частини 2 статті 19 Конституції України.

Статтею 13 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” передбачено, що посадові особи органів державної податкової служби зобов'язані дотримувати Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права.

Суд встановив, що постановою від 23.06.2008р. у справі 2-4/3995-2006А, господарський суд АР Крим визнав нечинним податкове повідомлення – рішення ДПІ у м. Сімферополь №/0 від 17.06.05 р. про визначення податкового зобов’язання ПП „Агроконсалтінг” з податку на прибуток у сумі 75048 грн., у т.ч. 68225грн. за основним платежем, 6823 грн. штрафних санкцій.

Ця постанова залишена без змін ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду АР Крим від 24.09.2008р. у справі № 2-4/3995-2006А.

Так, підставою для визнання нечинним податкового повідомлення – рішення ДПІ у м. Сімферополь №/0 від 17.06.05р., послужило те, що суд дійшов висновку про те, що фінансовим результатом операцій ПП „Агроконсалтінг” з цінними паперами за I квартал 2005 р. з врахуванням від’ємного фінансового результату цих операцій у 2004 р. є збиток в сумі 394660 грн. (1660).

Оскільки згідно з п.3.1 ст. 3 Закону України „Про оподаткування підприємств” об’єктом оподаткування є прибуток, підстав для донарахування суми податку на прибуток у ДПІ не було.

Крім того, в постанові від 23.06.2008р. у справі 2-4/3995-2006А, суд зазначив, що не встановив порушень податкового законодавства з боку позивача при визначенні суми податку на прибуток за I квартал 2005р., та дійшов висновку, що у ДПІ не було підстав для нарахування штрафних санкцій відповідно до п. п.17.1.3 ст.1 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Відповідно до п.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в

адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів відповідача, щодо узгодження податкового зобов'язання ПП «Агроконсалтінг» за податковим повідомленням рішення № /0 від 17.06.2005р.

Таким чином, суд вважає, що передбачені законом підстави для існування спірної податкової вимоги відсутні, та позов підлягає задоволенню.

При цьому суд, не приймає посилання відповідача на постанову господарського суду АР Крим від 18.09.2007р. по справі № 2-30/6056-2007А, оскільки вона на має преюдиціального значення у цій справі, враховуючи скасування в судовому порядку податкового повідомленням рішення № /0 від 17.06.2005р. Державної податкової інспекції в м. Сімферополі.

Крім того, суд вважає необґрунтованим посилання відповідач на ч. 2 ст. 99 КАС України, у зв’язку з наступним.

Цією нормою передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Однак при цьому, відповідач у письмових запереченнях від 11.02.2008р. № 1524/9/10-0 зазначив: «Оскільки, першу податкову вимогу № 1/3053 від 05.10.2005р. прийнято з пропуском вказаного строку, то це є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін (ч. 1 ст. 100 КАС України».

Таким чином, відповідач не посилається на пропущення позивачем строку позовної давності для звернення за захистом свого порушеного права до суду. При цьому суд враховує, що відповідач не наполягає на застосування судом цього строку.

А посилання відповідача на те, що спірна податкова вимога прийнята з порушенням річного строку, суд вважає взагалі необґрунтованим, тому не може бути підставою для застосування судом строку позовної давності та підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач не довів суду обґрунтованість спірної податкової вимоги, у зв’язку з чим позов підлягає задоволенню.

Вступна та резолютивна чистини постанови оголошені – 24.11.2008р.

Повний текст постанови оформлений та підписаний – 01.12.2008р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 152, п. 1 ст. 153, 160, 162, 163, п. 4 ст. 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати недійсною першу податкову вимогу Державної податкової інспекції в м. Сімферополі №1/3053 від 05.10.2005р.

3.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного адміністративного суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня її проголошення, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви (ст. 254 КАС України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.