ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2008 р.

№ 31-3/161-07-5013

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:

Першиков Є.В.

судді

Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

державного підприємства "Одеська залізниця"

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду від 15.07.2008р.

у справі

господарського суду

№ 31-3/161-07-5013

Одеської області

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електронікс"

до

третя особа

державного підприємства "Одеська залізниця"

товариство з обмеженою відповідальністю "Гіацинт"

про

та за зустрічним позовом

до

про

за участю представників сторін:

позивача -

відповідача -

третьої особи -

стягнення 140 206,33грн.

державного підприємства "Одеська залізниця"

товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електронікс"

розірвання договору та стягнення 23 699,36грн.

Завойська Т.В. дов. б/н від 10.02.2006

Гордієнко М.В. дов. № 464 від 05.05.2008

Тимченко А.А. дов. б/н від 05.09.2008

Розпорядженням № 02-12.2/495 від 29.10.2008р. у зв'язку із виходом судді Ходаківської І.П. з відпустки змінено склад колегії суддів у справі №31-3/161-07-5013 призначеної до розгляду у складі - головуючий суддя –Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Муравйов О.В., утворено колегію суддів у постійному складі: головуючий суддя –Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

В С Т А Н О В И В:

У червні 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕА Електронікс" звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до державного підприємства "Одеська залізниця" про стягнення заборгованості та пені в сумі 192555,03 грн. за поставлені 7 вересня 2006 року 22 штуки мікропроцесорних шукачів підземних комунікацій.

Позовні вимоги були вмотивовані невиконанням Одеською залізницею своїх договірних зобов’язань у встановлений договором строк по оплаті отриманих приладів, а відтак на підставі ст.625 Цивільного кодексу України просив стягнути 177625,97 грн. боргу, 1577,56 грн. три відсотки річних, а також 13324,50 грн. пені згідно з умовами договору.

У червні 2007 року державне підприємство "Одеська залізниця" подало зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електронікс" з вимогою замінити дефектний товар на якісний та стягнути з постачальника штрафні санкції в сумі 23706,30 грн. Зустрічна позовна заява Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.07.2007 була прийнята до провадження та об’єднана із первісним позовом.

Позовні вимоги були вмотивовані поставкою частково неякісного обладнання, яке вийшло з ладу протягом терміну гарантії, тому залізниця частково сплатила суму 50000 грн. за 7 придатних приладів, а 15 непридатних просила господарський суд зобов’язати ТОВ "СЕА Електронікс" замінити на якісні, а також стягнути з постачальника 20% штрафу за поставку неякісної продукції згідно з умовами договору.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.08.2007 було задоволено клопотання ТОВ "СЕА Електронікс" та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за первісним позовом –Товариство з обмеженою відповідальністю "Гіацинт" –безпосереднього виробника спірних приладів.

У вересні 2007 року Одеська залізниця направила до господарського суду Одеської області доповнення до зустрічної позовної заяви з додатковою вимогою розірвати договір, що передбачено умовами укладеного договору у разі невідповідності якості поставленого товару встановленим вимогам.

Рішенням господарського суду Одеської області від 13.05.2008, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 15.07.2008, первісний позов задоволено частково : стягнуто з Одеської залізниці на користь ТОВ "СЕА Електронікс" 130682,83 грн. основного боргу, 3% річних, інфляційних, пені та пропорційно судові витрати.

В задоволенні зустрічного позову Одеської залізниці до ТОВ "СЕА Електронікс" про розірвання договору та стягнення 23699,36 грн. штрафу відмовлено.

Судові рішення ґрунтуються на недоведеності Одеською залізницею того, що товар є неякісним, якість товару підтверджена сертифікатом відповідності, таким чином, позивач передав відповідачу якісний товар, оплата за який проведена лише частково в сумі 50000 грн., решта заборгованості не сплачена та стягнута судом з пенею в межах строків позовної давності. Призначені судом експертизи для встановлення якості переданого обладнання не були проведені Одеським НДІСЕ та Київським НДІСЕ через відсутність відповідних експертів.

Не погоджуючись із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, Одеська залізниця звернулась до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій посилається на порушення норм процесуального права, невірне застосування норм матеріального права та не з'ясування всіх обставин справи, а саме ст.33, 34 ГПК України, ст.193 ГК України, ст.526 ЦК України, а також ст.220 ГК України, згідно з якою боржник не вважається прострочившим виконання зобов’язання, поки воно не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора.

Одеська залізниця вважає, що суди залишили поза увагою те, що умовами договору постачальник гарантував якість та надійність товару протягом 12 місяців, прилади вийшли з ладу протягом терміну гарантії, залізниця повернула 22 шт. мікропроцесорних шукачів підземних комунікацій постачальнику ТОВ"СЕА Електронікс" у серпні 2007 року, які постачальник повинен замінити.

Одеська залізниця просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та прийняти нове, яким у задоволенні первісного позову відмовити повністю, за зустрічний позов задовольнити.

Заслухавши присутніх представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові і доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, що 07.09.2006 сторони уклали договір № ОД/Ш -06-1203НЮ( далі –Договір), за умовами якого позивач зобов`язався поставити відповідачу ІПК –01 (мікропроцесорні шукачі підземних комунікацій). Датою поставки товару є дата підписання накладної і акту прийому –передачі. Загальна ціна товару складає 173 799,91 грн. На 8000,00 грн. оплата здійснюється векселями. У грошовій частині оплата здійснюється не пізніше 30 банківських днів після підписання акту прийому –передачі.

Умовами Договору передбачена відповідальність сторін: за прострочення оплати залізниця сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ; за постачання товару неналежної якості постачальник сплачує штраф у розмірі 20% від ціни неякісного товару. Усунення недоліків товару або його заміна провадиться постачальником на протязі 20 днів з моменту виявлення дефектів.

Фактично сторонами акт прийому –передачі товару не складався, однак судами попередніх інстанцій правильно визначено, що накладна і акт прийому –передачі є аналогічними первинними документами, які фіксують та підтверджують господарські операції. Отже складання лише накладної без складання акту прийому –передачі є достатнім для оформлення та підтвердження господарської операції з передачі товару і замінює собою акт прийому –передачі.

Судами встановлено, що оплата у сумі 8000 грн. здійснюється векселями, хоча у договорі визначена сума 9000 грн., оскільки заперечень з цього приводу у сторін не було.

Судами також встановлено, що між сторонами договір № 103 від 08.08.2006 року не укладався, на підставі специфікації № 1 від 08.08.2006 року був укладений договір від 07.09.2006 року. З договору від 07.09.2006 року убачається необхідність складання специфікації, тому з 07.09.2006 року вказана специфікація стала частиною договору від 07.09.2006 року.

09.11.2006 року за накладною від № 26624 постачальник передав залізниці ІПК –01 в кількості 22 шт. разом з керівництвом по експлуатації 2005 року. 22 комплекти приладів ІПК-01 мікропроцесорних шукачів підземних комунікацій (надалі-Прилад), були поставлені в комплекті з Керівництвом по експлуатації АПКГ.529720.008 РЗ (2005 року), і на момент поставки їх якість відповідала ГОСТ і ТУ згідно з п. 2.1. Договору.

Залізниця прийняла прилади, про що свідчить підписання товаророзпорядчих документів - видаткової накладної № 26624 від 09.11.2006 року, податкової накладної № 11716 від 09.11.2006. У грудні 2006 року співробітники постачальника разом із представниками виробника провели тестування приладів та навчання персоналу. Прилади були прийняті залізницею, розподілені по дільницям, що свідчить про відсутність претензій щодо якості на момент поставки. Копія сертифікату відповідності від 06.06.2006 року на ІПК –01 підтверджує, що прилад відповідає вимогам нормативних документів. ГОСТ, норм ТУ, які зазначені у сертифікаті відповідності, повністю відповідають вимогам до якості товару, які зазначені у Договорі.

22.05.2007 року (до подачі позову) залізниця сплатила постачальнику за прилади 50 000 грн., що підтверджено копією платіжного доручення.

В ході експлуатації приладів залізницею були виявлені суттєві недоліки, які не давали змогу використати їх для роботи.

Комісією у складі представників залізниці, постачальника СЕА "Електронікс" та виробника ТОВ "ГІАЦИНТ" складено 12.06.2007 Акт № 1047/4 випробування приладів, який судами попередніх інстанцій не прийнятий як належний доказ, оскільки в цьому акті не вказано, яким чином та в яких умовах провадилася перевірка приладів , не вказано, що саме є неякісним та з яких причин. В акті не враховано, що перевірка провадилася більш ніж через 7 місяців після поставки товару і не вказано в якому технічному стані знаходився товар на початок перевірки.

Натомість суди зазначили, що з копій актів убачається, що перевірені прилади ІПК –01 в кількості 11 шт. працюють належним чином.

13.08.2007 залізниця передала постачальнику прилади ІПК –01 в кількості 22 шт. для їх перевірки та заміни неякісного товару. В акті прийому-передачі відсутні які-небудь відомості про недоліки товару.

Задовольняючи первісні позовні вимоги про стягнення з залізниці на користь постачальника заборгованість по оплаті за поставлені прилади та пеню та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову залізниці до постачальника про розірвання договору та стягнення пені за неякісний товар, суди попередніх інстанцій виходили з того, що залізниця не довела неякісність приладів в момент їх одержання від постачальника, суди дійшли висновку про те, що в момент передачі приладів залізниця отримала їх у стані, який відповідав умовам Договору.

Однак, такий висновок судів не відповідає матеріалам справи, оскільки доводи залізниці ґрунтуються на виході з ладу приладів протягом терміну гарантійного строку.

Ст.712 Цивільного кодексу України встановлює, що за договором поставки продавець(постачальник) зобов’язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом.

Ст.675 Цивільного кодексу України передбачає, що товар, який продавець передає або зобов’язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент передавання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару ( гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.

Ст.676 Цивільного кодексу України визначає порядок обчислення гарантійного строку, згідно з якою гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу.

Гарантійний строк, встановлений договором купівлі-продажу, продовжується на час, протягом якого покупець не міг використовувати товар у зв’язку з обставинами, що залежать від продавця, до усунення їх продавцем.

Ст. 269 Господарського кодексу України встановлює, що строки і порядок встановлення покупцем недоліків поставлених йому товарів, які не могли бути виявлені при звичайному їх прийманні і пред’явлення постачальникові претензій у зв’язку з недоліками поставлених товарів визначаються законодавством відповідно до цього Кодексу.

Стандартами, технічними умовами або договором щодо товарів, призначених для тривалого користування чи зберігання, можуть передбачатися біль тривалі строки для встановлення покупцем у належному порядку зазначених недоліків ( гарантійні строки). Сторони можуть погодити в договорі гарантійні строки більш тривалі порівняно з передбаченими стандартами або технічними умовами.

Гарантійний строк експлуатації обчислюється від дня введення виробу в експлуатацію, але не пізніше одного року з дня одержання виробу покупцем (споживачем).

Постачальник (виробник) зобов’язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем ( споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу. У разі усунення дефектів у виробі, на який встановлено гарантійний строк експлуатації, цей строк продовжується на час, протягом якого він не використовувався через дефект, а при заміні виробу гарантійний строк обчислюється заново від дня заміни.

У разі поставки товарів неналежної якості покупець (одержувач) має право стягнути з виготовлювача (постачальника) штраф у розмірі, передбаченому статтею 231 цього Кодексу, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Відхиляючи складений комісією у складі представників залізниці, постачальника СЕА "Електронікс" та виробника ТОВ "ГІАЦИНТ" 12.06.2007 Акт № 1047/4 випробування приладів, та інші складені акти як неналежні докази, оскільки в цьому та інших актах не вказано, яким чином та в яких умовах провадилася перевірка приладів, не вказано, що саме є неякісним та з яких причин, суди попередніх інстанцій не визначили, яким нормативно-правовим актом встановлена форма та обсяг інформації, яка мусить бути зазначена в акті про вихід приладу з ладу в період гарантійного терміну.

Ст.41 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що для роз’яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд має право призначити експертизу.

Призначені судом першої інстанції експертизи для встановлення якості переданого обладнання не були проведені Одеським НДІСЕ та Київським НДІСЕ через відсутність відповідних експертів, однак, суд не спробував призначити експертизу в органі, який видав сертифікат відповідності на прилади.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову про розірвання договору від 07.09.2006 року № ОД/Ш -06-1203НЮ та стягнення штрафу в сумі 23 699,36 грн. за поставку неякісних приладів, суди послались на те, що постачальник передав залізниці якісний товар, доказів іншого залізниця не надала.

Однак, судами не визначено, чи можливе розірвання договору після закінчення терміну його дії. Щодо стягнення 20% штрафу за поставку неякісного товару, то застосування цієї санкції залежить від встановлення обставин доведеності неякісності приладів протягом терміну гарантії.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні господарського суду першої інстанції, судові рішення у справі підлягають скасуванню, а справи передачі на новий розгляд до господарського суду.

Під час нового розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги викладене, вжити передбачені законом заходи для всебічного, повного і об’єктивного встановлення обставин справи, прав і обов’язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного підприємства "Одеська залізниця" задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 15.07.2008р. у справі № 31-3/161-07-5013 та Рішення господарського суду Одеської області від 13.05.2008 скасувати.

Справу № 31-3/161-07-5013 направити на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Головуючий                                                   Є. Першиков

Судді                                                             Т. Данилова

І. Ходаківська