КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

23.09.08 р.                                                                                          № 13/1767

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді          Корсакової Г.В.

суддів:                              Мельника С.М.,

Рудченка С.Г.

при секретарі судового засідання –Гонтарі О.В.

за участю представників сторін:

від прокуратури: не з’явились;

від позивача: Мороз О.В. –за довіреністю

від відповідача: Тарасюк В.В. –за довіреністю;

розглянувши апеляційне подання Прокурора Уманського району Черкаської області на рішення господарського суду Черкаської області від 29.05.2008 року

по справі          № 13/1767 (суддя Скиба Г.М.)

за позовом          Прокурора Уманського району Черкаської області в інтересах держави в особі Уманської районної державної адміністрації

до Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча», м. Умань

про          звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення 13166 грн. 22 коп. шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Уманського району Черкаської області звернувся до господарського суду Черкаської області з позовом в інтересах держави в особі Уманської районної державної адміністрації до Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Умань»ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча»про звільнення відповідачем самовільно зайнятої земельної ділянки площею 5,1 га, яка знаходиться в адмінмежах Гереженівської сільської ради, повернення її за належністю державі в особі Уманської районної державної адміністрації та стягнення 13166 грн. 22 коп. заподіяної шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 29.05.2008 року провадження у справі № 13/1767 в частині звільнення земельної ділянки припинено за відсутністю предмету спору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Прокурор Уманського району Черкаської області звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційним поданням, в якому просить рішення господарського суду Черкаської області від 29.05.2008 року змінити в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки задовольнивши зазначені позовні вимоги.

На підставі апеляційного подання Прокурора Уманського району Черкаської області на рішення господарського суду Черкаської області від 29.05.2008 року, згідно ст.98 ГПК України, Київським міжобласним апеляційним господарським судом ухвалою від 02.07.2008р. порушено апеляційне провадження.

Уманською районною державною адміністрацією подано відзив на апеляційне подання, в якому позивач підтримує його вимоги.

Відповідач у відзиві на апеляційне подання із вимогами прокурора не погоджується, вважає їх необґрунтованими та просить апеляційне подання Прокурора Уманського району Черкаської області залишити без задоволення, а рішення господарського суду Черкаської області від 29.05.2008 року - без змін.

Прокурор вдруге в судове засідання не з’явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Судова колегія вважає, що неявка прокурора не перешкоджає апеляційному перегляду рішення господарського суду Черкаської області від 29.05.2008 року. З огляду на зазначене та враховуючи обмеження апеляційного розгляду справи процесуальними строками, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути справу за відсутності прокурора.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційного подання підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти доводів апеляційного подання з підстав, викладених у відзиві на апеляційне подання.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційного подання, судова колегія дійшла висновку, що апеляційне подання Прокурора Уманського району Черкаської області підлягає залишенню без задоволення, а рішення господарського суду Черкаської області має бути змінено, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи 17 вересня 2007 року старшим державним інспектором, начальником Уманського міжрайонного відділу з контролю за використанням та охороною земель в Черкаській області у присутності директора ДП «Ілліч-Агро Умань»ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча»була проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства ДП «Ілліч-Агро Умань»ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча», за результатами якої складений акт перевірки (а.с. 10-11), в якому встановлено порушення відповідачем вимог ст. 125 Земельного кодексу України, а саме, відповідач без набуття права власності чи права користування земельною ділянкою та встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) самовільно зайняв земельну ділянку площею 5,1 га із земель сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в адміністративних межах Гереженівської сільської ради, за межами с. Гереженівка Уманського району Черкаської області.

Згідно з протоколом про адміністративне порушення № 006971 від 17.09.2007р. та постановою № 79 від 17.12.2007р. зазначені у вказаному акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства порушення призвели до притягнення директора ДП «Ілліч - Агро Умань»ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» Ковальчука М.П. до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та запропоновано Ковальчуку М.П. відшкодувати в добровільному порядку заподіяну самовільним зайняттям земельної ділянки шкоду в розмірі 13 166, 22 грн. ( а.с. 13,15).

Відповідно до ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Самовільне зайняття земельних ділянок визначено у статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" як будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Відповідно до статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідач під час розгляду справи обставини використання ним спірної земельної ділянки за відсутності правовстановлюючих документів на неї не заперечував, вказуючи при цьому на те, що зайняття вказаної земельної ділянки зі сторони відповідача було випадкове в зв’язку з неможливістю на місцевості розрізнити та відокремити вказану незначну за розмірами земельну ділянку від ділянки раніше взятої в оренду у позивача по договору № 115881 від 24.05.2007 року площею 31,7390 га.

Як вбачається з матеріалів справи, Розпорядженням Уманської районної державної адміністрації № 406 від 29.12.2007р. за результатами розгляду клопотання ДП «Ілліч - Агро Умань»ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»відповідачу надана в оренду земельна ділянка площею 6,4629 га ріллі із земель резервного фонду Гереженівської сільської ради, за межами с. Гереженівка Уманського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 5 років. (а.с. 27).

19 травня 2008 року на підставі розпорядження Уманської районної державної адміністрації № 406 від 29.12.2007р., між райдержадміністрацією (орендодавець) та ДП «Ілліч - Агро Умань»ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»(орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 6,4629 га із земель резервного фонду, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Гереженівка Уманського району Черкаської області. Вказаний договір зареєстровано в Уманському райвідділі ДП ЦДЗК від 27.05.2008р. за № 10 (а.с. 54-55).

Відповідно до листа Відділу земельних ресурсів в Уманському районі Черкаської області № 1163/01-8 від 16.09.2008р., який залучений апеляційним господарським судом до матеріалів справи, до складу земельної ділянки наданої в строкове платне користування відповідачу на підставі договору оренди від 19.05.2008р. входить і земельна ділянка площею 5,1 га, яка використовувалась без правовстановлюючих документів.

З огляду на такі обставини, зокрема, прийняття Уманською районною державною адміністрацією Розпорядження від 29.12.2007 року, укладення договору оренди спірної земельної ділянки та його реєстрації, судова колегія дійшла висновку, що позовні вимоги прокурора про звільнення відповідачем самовільно зайнятої земельної ділянки площею 5,1 га, яка знаходиться в адмінмежах Гереженівської сільської ради та повернення її за належністю державі в особі Уманської районної державної адміністрації є необґрунтованими, що є підставою для відмови в їх задоволенні.

Таким чином, припинення судом першої інстанції провадження у справі в цій частині позовних вимог на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України в зв’язку з відсутністю предмету спору, судова колегія вважає помилковим, а відтак, рішення господарського суду Черкаської області від 29.05.2008 року в цій частині підлягає зміні в зв’язку з неправильним застосуванням судом норм процесуального права.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 13166,22 грн. шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки площею 5,1 га, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду виходячи з наступного.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1192 ЦК України визначає два способи відшкодування шкоди: з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Притягнення до цивільно-правової відповідальності шляхом відшкодування заподіяної шкоди можливе за наявності обов’язкових умов, якими є: протиправна поведінка особи, наявність шкоди (її розмір), причинно-наслідковий зв’язок між діянням та заподіянням шкоди та вина.

Частиною 1 ст. 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурором та позивачем не надано суду, з огляду на приписи ст. 1192 ЦК України, відповідних обґрунтувань та доказів завдання позивачу шкоди внаслідок самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки площею 5,1 га.

Оскільки факт самовільного використання відповідачем спірної земельної ділянки підтверджується матеріалами справи та останнім не заперечувався, позивач має право ставити питання про понесені ним збитки у вигляді неотриманих доходів, що, однак, не є предметом даного позову.

Отже, судова колегія вважає необґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача 13166,22 грн. шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки площею 5,1 га з зазначених в позові підстав, а відтак, не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційне подання прокурора Уманського району Черкаської області задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101 - 105 ГПК України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційне подання Прокурора Уманського району Черкаської області на рішення господарського суду Черкаської області від 29.05.2008 року у справі № 13/1767 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 29.05.2008 року у справі № 13/1767 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

«В задоволенні позову відмовити повністю.»

3. Матеріали справи № 13/1767 повернути господарському суду Черкаської області.

Головуючий суддя                                                              Г.В. Корсакова

Судді:                       С.Г. Рудченко

С.М. Мельник

Дата відправки 21.10.08