ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
25.09.08                                                                                           Справа № 16/7
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого –судді                                                  Кордюк Г.Т.

Суддів                                                                      Давид Л.Л.

Мурської Х.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім», за вих. № 62/1-133 від 16.07.2008р.

на рішення: Господарського суду Івано-Франківської області від 01.07.2008 р.

у справі № 15/55 (суддя –Калашник В.О.)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбудхімсервіс», м. Донецьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім», с. Мостище, Калуський район, Івано-Франківська область

про стягнення заборгованості за отриманий товар в сумі 108 523,67 грн. з врахуванням нарахування за прострочення грошового зобов’язання

за участю представників сторін:

від позивача: Бобров Г.М. –директора

від відповідача: Кобець С.Ф. –начальник юридичного відділу (довіреність №53-юр-279 від 29.12.2007р.)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 01.07.2008р. (суддя Калашник В.О.) позов ТзОВ «Донбудхімсервіс», м. Донецьк задоволено. Стягнено з ТзОВ «Карпатнафтохім», с. Мостище 108 523,67 грн. заборгованості, 2332 грн. пені, 191,67 грн. –3% річних, відшкодовано судові витрати.

Суд мотивував рішення тим, що, відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем договору поставки товару, відповідач зобов’язаний здійснити оплату поставленого товару позивачу протягом 20 календарних днів з моменту одержання товару. ТзОВ «Карпатнафтохім»такої оплати у встановлені договаром строки не провело, внаслідок чого, відповідно до укладеного договору, виникла заборгованість перед ТзОВ «Донбухімсервіс»в розмірі 108 523,67грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку.

На підставі п. 9.1 договору за порушення грошового зобов’язання з відповідача підлягає стягненню в розмірі 0,1% вартості поставленого товару та на підставі ст. 625 ЦК України –3% річних.

Не погоджуючись з рішенням місцевого гсподарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити, прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача пеню в сумі 151,58 грн., а не 2 332 грн.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що розрахунок пені позивача в сумі 2 332грн. не відповдає чинному законодавству і є завищеним, оскільки, відповідно до умов укладеного договору, покупець за невиконання зобов’язань сплачує продавцю пеню в розмірі 0.1% вартості поставлених товарів за кожний день прострочення, але не більше 5% від загальної суми договору. Однак, Законом України «Про відповідальність занесвоєчасне виконання грошових зобов’язань»№ 543/96-ВР від 22.11.1996р. встановлено, що розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Отже, враховуючи положення Закону України № 543/96-ВР від 22.11.1996р. розмір пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання повинен становити 151,58 грн.

Позивач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги відхилив, просив дану апеляційну скарги скаргу залишити без задоволення.

Львівським апеляційним господарським встановлено:

04.04.2008р. між ТзОВ «Донбудхімсервіс»(продавець) та ТзОВ «Карпатнафтохім»(покупець) укладено договори поставки товару № 47/7-28 та № 47/7-30.

Відповідно до умов вищезазначених договорів, продавець зобов’язувався поставити покупцю фільтри-поглиначі та регеративні патрони на загальну суму 97 000 грн., а також монтажні деталі до фільтрів –поглиначів і комплектуючі деталі до електроручного вентилятора ЕРВ –49 на загальну суму 9000 грн., а покупець зобов’язувався провести оплату вартості отриманого товару у розмірі 100% від суми договору протягом 20 календарних днів з моменту одержавння товару шляхом перерахування коштів на банківський рахунок.

Позивачем передано товари згідно договорів поставки від 04.04.2008р., що підтверджується накладними № 13 від 07.04.2008р. та № 14 від 07.04.2008р. (а.с. 19, 20) та довіреність серії ЯОК № 900064 від 07.04.2008р., виданої на прізвище Гаврилів М.М. (а.с. 21).

Згідно п. 3.2 договорів, покупець оплачує 100% від ціни договору на підставі рахунку продавця протягом 20 банківських днів з моменту отримання продукції. Пунктом 3.3 передбачено, усі розрахунки за цими договорами здійснюються покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника.

Відповідач у встановлений договором строк (08.05.2008р.) оплати не провів. Позивачем 16.05.2008р. надіслано відповідачу претензію з вимогою виконання умов договору поставки, яку останній залишив без належного виконання (а.с. 22).

Згідно п. 9.1 договорів, покупець за невиконання зобов’язань сплачує продавцю пеню в розмірі 0,1% вартості поставлених товарів за кожний день прострочення, але не більше ніж 5% від загальної суми договору.

На підставі наведеної договірної норми, позивачем нараховано пеню в сумі 2 332,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач, зазначив, що згідно ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»№ 543/96-ВР від від 22.11.1996р., розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

А тому пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання згідно чинного законодавства по договорах № 47/7-28 від 04.04.2008р. та № 47/7-30 від 04.04.2008р. повинна становити становити 151,58 грн.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, Львівський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст 546 ЦК України, виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений в законі може бути збільшений у договорі.

Абзацом 11 Постанови Верховного Суду України «Про наслідки встановлення в договорі розміру пені, що є більшим, ніж передбачений в законодавстві»(№ 48/299 від 28.03.2006р.) та п. 49 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України»№ 01-8/211 від 07.04.2008р. передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, а тому встановлена сторонами відповідальність за прострочення виконання зобов’язання не суперечить матеріальному праву України та, відповідно, не тягне за собою правових налідків у вигляді визнання угоди недійсною.

Згідно абз. 12 вищевказаної Постанови Верховного Суду України № 48/299 від 28.03.2006р., посилання Вищого господарського суду України на ту обставину, що спірний договір суперечить Закону України «Про відпвідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, не може бути взяте до уваги, оскільки положення цього Закону не встановлюють обмежень щодо визначення розміру пені, а передбачають обмеження розміру пені, що підлягає стягненню.

Таким чином, враховуючи положення ст. 3 Закону України № 543/96-ВР від від 22.11.1996р., денна облікова ствака НБУ з 30.04.2008р. по 01.06.2008р. становить 0,65%.

Отже, пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання згідно чинного законодавства по договору № 47/7-28 від 04.04.2008р. становить (9000 грн. * 0,65% * 22 дні прострочення) = 128,7 грн.; по договору № 47/7-30 від 04.04.2008р. –(97000 грн. * 0,65% * 22 дні прострочення) = 1387,1 грн.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що стягненню підлягає пеня в сумі 1515,8 грн., а не 2332 грн. А тому рішення місцевого господарського суду належить скасувати в частині стягнення надлишкової суми пені в розмірі 816,2 грн. та в цій частині судових витрат, оскільки дана сума стягнена без врахування положень чинного законодавства України.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку що рішення Господарського суду Львівської області від 01.07.2008р. належить скасувати частково.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім», за вих. № 62/1-133 від 16.07.2008р. задоволити частково.

2.          Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 01.07.2008р. в частині стягнення з ТзОВ «Карпатнафтохім», с. Мостище 816,2 грн. пені, 8,16 грн. держмита скасувати. В позові ТзОВ «Донбудхімсервіс», м. Донецьк про стягнення з ТзОВ «Карпатнафтохім», с. Мостище 816,2 грн. пені, 8,16 грн. держмита –відмовити.

3 В іншій частині рішення суду залишити без змін.

4.          Стягнути з ТзОВ «Карпатнафтохім», с. Мостище на користь ТзОВ «Донбудхімсервіс», м. Донецьк 4,08 грн. держмита за розгляд апеляційної скарги

5.          Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

6.          Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

7.          Справу № 16/7 повернути Господарському суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя                                                                                Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                                    Давид Л.Л.

Суддя                                                                                           Мурська Х.В.