ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2008 р.

№ 20/356

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді

Стратієнко Л.В.,

суддів

Грека Б.М., Козир Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на

рішення господарського суду Донецької області від 27 лютого 2008 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 28 травня 2008 року

у справі

№ 20/356

за позовом

дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до

комунального комерційного підприємства Донецької міської ради "Донецькміськтепломережа"

про

стягнення 90 691 019,04 грн.

участю представників сторін:

від позивача –Мацегорін А.О.

відповідача –Бугаєнко С.О.

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2007 року дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулась до господарського суду Донецької області із позовом про стягнення з комунального комерційного підприємства Донецької міської ради "Донецькміськтепломережа" заборгованості за договором на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій № 06/05-2454 ТЕ-7 від 30.12.2005 року у розмірі 90 691 019,04 грн. з яких 71 009 963,65 грн. основного боргу, 5 476 694,10 грн. пені, 11 614 019,42 грн. інфляційних втрат та 2 590 341,87 грн. трьох відсотків річних.

Рішенням господарського суду Донецької області від 27 лютого 2008 року (суддя –О.Донець) позов задоволено частково. Стягнено з відповідача 71 009 963,65 грн. основного боргу, 11 614 019,42 грн. інфляційних витрат, 2 590 341,87 грн. трьох відсотків річних та судові витрати. Розмір пені зменшено до 10 000,00 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 28 травня 2008 року (головуючий –Т.Колядко, судді –С.Мирошниченко, О.Скакун) рішення господарського суду Донецької області від 27 лютого 2008 року частково змінено. Розмір стягуваної пені зменшено до 300 000,00 грн., а інфляційних витрат стягнено 11 105 252,33 грн. В іншій частині, по суті позовних вимог, рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

В касаційній скарзі ставиться питання про скасування постановлених у справі судових рішень, в частині зменшення розміру стягненої пені, у зв’язку з їх невідповідністю нормам матеріального і процесуального права та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а постановлені у справі судові рішення –без змін.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом Донецької області та Донецьким апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судами, 30 грудня 2005 року між дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (постачальник) та комунальним комерційним підприємством Донецької міської ради "Донецькміськтепломережа" (покупець) було укладено договір на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій № 06/05-2454 ТЕ-7, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцю в 2006 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору (п. 1.1. договору).

Додатковими угодами № 1 від 15.03.2006року, № 2 від 17.05.2006року, № 3 від 16.06.2006року, № 4 від 29.06.2006року, № 5 від 13.10.2006року, № 6 від 23.10.2006року, № 7 від 24.11.2006 року до договору сторони за взаємною згодою змінювали та доповнювали умови договору.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 6.1 Договору оплата за газ та послуги з його транспортування проводиться грошовими коштами у такому порядку: перша оплата в розмірі 34 відсотків від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу проводиться не пізніше 10 числа поточного місяця; подальші оплати проводяться плановими платежами по 33 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу до 20 та 30 (31) числа поточного місяця. Остаточний розрахунок за фактично спожиті та протранспортовані обсяги газу здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

На виконання умов зазначеного договору, протягом січня - грудня 2006 року позивач поставив відповідачу природний газ в об`ємі 463 373,000 тис. куб. м. на загальну суму 208 592 429,97 грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу (т. 1 а.с. 28-39).

Відповідач свої зобов`язання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого заборгованість по оплаті поставленого газу склала 71 009 963,65 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками місцевого та апеляційного господарських судів про наявність основної заборгованості у розмірі 71 009 963,65 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, касаційна інстанція погоджується із стягненням 2 590 341,87 грн. трьох відсотків річних і вважає обґрунтованим висновок апеляційної інстанції про часткове стягнення заявленого розміру інфляційних витрат у розмірі 11 105 252,33 грн.

Стаття 611 ЦК України встановлює такий правовий наслідок порушення зобов`язання як сплата неустойки.

Частина 3 статті 549 ЦК України визначає що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.7.2 договору, в разі несплати або несвоєчасної оплати у строки, зазначені у п. 6.1 даного договору, Покупець сплачує на користь Постачальника, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Внаслідок невиконання відповідачем договірних зобов`язань, керуючись наведеним пунктом, позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 5 476 694,10 грн.

Касаційна інстанція погоджується із висновком місцевого та апеляційного господарських судів із обґрунтованістю позовних вимог щодо стягнення з відповідача неустойки за договором.

В касаційній скарзі позивач проти зменшення господарськими судами розміру неустойки заперечує, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Із доводами касаційної скарги колегія суддів не погоджується виходячи з такого.

Частина 1 статті 233 Господарського кодексу встановлює, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що має істотне значення.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора.

В ході розгляду справи, було встановлено, що комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради "Донецькміськтепломережа" надає послуги теплопостачання в тому числі населенню, яке звільнено від сплати пені за несвоєчасні розрахунки за спожите тепло, наявність кредиторської та значної дебіторської заборгованості, що свідчить про складне фінансове становище підприємства.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, апеляційним господарським судами розмір неустойки було зменшено із врахуванням причин виникнення заборгованості по договору, майнового стану відповідача та майнових інтересів позивача.

Тому, рішення апеляційної інстанції про стягнення пені у розмірі 300 000,00 грн. є законним і обґрунтованим.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного господарського суду не спростовують і підстав для скасування постановлених у справі судових актів не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України Вищий господарський суд України, суд

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 27 лютого 2008 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 28 травня 2008 року у справі за № 20/356 –без змін.

Головуючий, суддя

Л.Стратієнко

Суддя

Б.Грек

Суддя

Т.Козир