ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.08

Справа №АС14/513-08.

За позовом: Управління Пенсійного фонду України в м. Шостка Сумської області

До відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Шосткинський завод хімічних

реактивів”, м. Шостка Сумської області

про стягнення заборгованості в розмірі 38 738 грн. 14 коп.

СУДДЯ Миропольський С.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: не прибув

Від відповідача: не прибув

При секретарі судового засідання Т.М.Міщенко

Суть спору: Позивач просив суд стягнути з відповідача 38 738 грн. 14 коп. заборгованості, яка виникла за січень 2008 року; відповідно до Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІV від 09.07.2003р. із змінами та доповненнями.

Відповідач в судове засідання не з’явився, але подав письмове заперечення на адміністративний позов в якому вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, тому просить суд у задоволенні позову позивачу відмовити.

Розглянувши матеріали справи, та надані сторонами докази суд вирішив у задоволенні адміністративного позову позивачу відмовити виходячи з наступного:

Постановою Вищого господарського суду України від 19.08.08 у справі № 10/131-08 встановлено факт наявності господарських відносин, а не адміністративних, при розгляді судами позов управління Пенсійного фонду в м. Шостка при реалізації свого права на стягнення з ВАТ «Шосткинський завод хімічних реактивів» сум боргу з відшкодування витрат понесених позивачем на виплату та доставку пільгових пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАСУ обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Окрім того, відповідно до ч.3 ст.50 КАСУ, відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень.

Частина 4 ст.50, 104 КАСУ визначає право звернення до суду суб'єкта владних повноважень до юридичної особи у виключних випадках, а саме про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); в інших випадках, встановлених законом. Випадки, передбачені пунктами 1-4 цієї частини, не пов'язані з повноваженнями органів Фонду.

Щодо пункту 5 цієї частини (інші випадки, встановлені законом) слід відмітити, що ч.3 ст.106 Закону 1058, прямо визначено, що органи Пенсійного фонду мають право звернутись до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки. Відповідно до ст..19 Закону України «Про судоустрій» від 07.07.02 № 3018-ІП господарський суд на рівні з адміністративним є спеціалізованими судами. Таким чином. Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає, до якого саме спеціалізованого суду - господарського - органи Пенсійного фонду звертаються з позовом про стягнення недоїмки.

Тобто, Закон 1058 не передбачає можливості (випадків) звернення органів Фонду до адміністративного суду з позовами про стягнення недоїмки.

Відповідно до ст. 3 КАСУ справа адміністративної юрисдикції це публічно-правовий спір в якому однією із сторін є орган виконавчої влади, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства. Реалізація владних управлінських функцій полягає у передбачених ч.ч. 3, 13 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» повноваження посадових осіб (начальника, заступника начальника) органів Пенсійного фонду виносити рішення про нарахування пені та накладення штрафів, вимоги про сплату боргу з метою його позасудового стягнення.

Подання управлінням Пенсійного фонду України в м. Шостка позовної заяви про стягнення сум пільгових пенсій не є по своїй суті реалізацією владних управлінських функцій, оскільки не потребує прийняття будь-яких рішень, які породжують права і обов'язки страхувальника. Звернення позивача до суду є його конституційним засобом захисту порушених прав і законних інтересів установи.

Таким чином, на підставі ст..124 Конституції України, ст.106 Закону 1058, ст..6 Закону України «Про судоустрій», ст.1 Господарського процесуального кодексу України, управління Пенсійного фонду України в м. Шостка при зверненні до господарського суду з позовом про стягнення боргу виступає як установа, державний орган права та законні інтереси якого порушені, а не як суб'єкт владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до викладеного управління Пенсійного фонду України в м. Шостка порушуючи норми Конституції України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Кодексу адміністративного судочинства України звернулось з неналежними вимогами до неналежного суду

Відповідно до ч. 3 ст.105 КАСУ, адміністративний позов може містити вимоги про: скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; виконання зупиненої чи не вчиненої дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції ()повноважень суб'єкта владних повноважень.

Позовною вимогою у справах за зверненням органів Пенсійного фонду є стягнення з юридичної особи ВАТ «ШЗХР» заборгованості на виплату і доставку пенсій призначених на пільгових умовах. Дану вимогу неможливо підвести під будь-яку, визначену ч.3 ст. 105 КАСУ, а невідповідність позовної вимоги у поданій позовній заяві вимогам ст.105 КАСУ, не дозволяє судді прийняти рішення про задоволення позову в межах визначених ст.. 162 КАСУ.

Суд, керуючись ст.ст. 7, 9 Кодексу адміністративного судочинства України, повинен вирішувати справи на підставі законів та виходячи з визначеності повноважень позивача та відповідача законами.

Керуючись ст. 94, ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          В позові відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.