ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.08 Справа № 6/366/08

Суддя

За позовом           Приватного малого підприємства “Укрпромсервіс” м. Хмельницький

До          Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕлектроПрогрес” м.Запоріжжя

Про стягнення 33 191 грн. 93 коп.

Суддя                    Місюра Л.С.

За участю представників:

Від позивача:          Марчук О.М. –дов. № 2 від 18.09.2008р.

Від відповідача:          Литвиненко Ж.М. –дов. № 299/04 від 10.04.2008р.

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного малого підприємства “Укрпромсервіс” м. Хмельницький до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕлектроПрогрес” м. Запоріжжя про стягнення 33 191 грн. 93 коп. , суддя ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товар в розмірі 32 416 грн., штраф в розмірі 810 грн. 40 коп.

Позивач двічі уточнював позовні вимоги, остаточно просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товар в розмірі 32 414 грн., штраф (3%) в розмірі 777 грн. 93 коп. (пункт 3.2 договору).

Заяви прийняті судом, оскільки вони заявлені у відповідності з вимогами ст. 22 ГПК України.

Відповідач позовні вимоги не визнав з наступних підстав: загальний порядок укладення договорів визначний ст.181 Господарського кодексу України. Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документу, підписаного сторонами та скріпленого печатками. У разі, якщо проект договору викладено у формі єдиного документу, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала договір, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог 1 ст.181 ГК України і повертає один примірник договору другій стороні у двадцятиденний термін. Відповідно до ч. 1 ст. 642 Цивільного кодексу України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір про її прийняття повинна бути безумовною і повною. Процес укладення вищевказаного договору на 12.02.2008р. завершений не був, про що свідчать також рахунки, виписані позивачем до 12.02.2008р., та на які він посилається у позові, як на підставу своїх вимог. Фактично відносини сторін на вищезазначеному договорі не ґрунтувались, оскільки відбулись до його укладення. У позові позивач посилається на ст.693 п.2 ЦК України, однак зазначає підставою для нарахування штрафу п. 3 п.3.2. договору. Зазначена позивачем норма закону не передбачає застосування штрафу. Крім того, представник відповідача пояснив, що суму заборгованості в розмірі 32 414 грн. сплатив в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 32 від 01.10.2008р. Просить в задоволенні позову позивачу відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суддя вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

17.02.2008р. між сторонами був укладений договір № 4/02-08 з додатком (далі –договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 32 416 грн., що підтверджується накладною № 30 від 12.02.2008р., податковою накладною № 30 від 12.02.2008р. та довіреністю ЯОХ № 480394 від 12.02.2008р. та виставленими рахунками № У-5 від 10.01.2008р., № У-26 від 11.01.2008р., № У-32 від 24.01.2008р., № У-53 від 08.02.2008р.

Пунктом 2.2 договору сторони передбачили, що строк оплати до 28.02.2008р.

Крім того, відповідач 11.02.2008р. надіслав до позивача лист, в якому просив відвантажити товар на загальну суму 32 416 грн. та гарантував провести оплату не пізніше ніж 28.02.2008р.

Свої зобов’язання в строки, встановлені договором відповідач не виконав.

Згідно до статті 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Заборгованість в розмірі 32 414 грн. відповідачем була погашена в повному обсязі після подачі позову, що підтверджується платіжним дорученням № 32 від 01.10.2008р.

Таким чином, провадження по справі в частині стягнення основного боргу в сумі 32 414 грн., підлягає припиненню, внаслідок відсутності предмету спору.

Оскільки спір в цій частині доведений до суду з вини відповідача, судові витрати, в цій частині, покладаються на відповідача.

Пунктом 3.2 договору сторони передбачили, що за не своєчасну або неповну оплату товару покупець (відповідач) сплачує постачальнику (позивачу) штраф в розмірі 3% його вартості без ПДВ, згідно виставленого постачальником рахунку.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню штраф в розмірі 777 грн. 93 коп.

Пунктом 8.3 договору сторони передбачили, що факсимільна копія договору є юридично діючої до моменту заміни даної на оригінал, який складений в 2-х екземплярах, які мають однакову юридичну силу.

Однак, згідно п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню з боку сторони, що порушила зобов'язання.

У відповідності зі ст. 233 ГК України, якщо підлягаюча сплаті неустойка (штраф, пеня) надмірно велика в порівнянні зі збитками кредитора, суд вправі зменшити неустойку (штраф, пеню). При цьому судом повинні бути прийняті до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майнове положення сторін, що беруть участь у зобов'язанні; не тільки майнові, але й інші інтереси сторін... .

Приймаючи до уваги вищезазначене, в тому числі те, що розмір штрафу в розмірі 777 грн. 93 коп. надмірно великий у порівнянні зі збитками кредитора, суддя визнав за необхідне зменшити розмір штрафу до 400 грн.

У частині стягнення штрафу в розмірі 377 грн. 93 коп., у позові варто відмовити.

Судові витрати покласти на відповідача від усієї суми штрафу в розмірі 777 грн. 93 коп., тому що штраф позивачем нарахований обґрунтовано.

Заперечення відповідача судом не приймаються по вищевказаним обставинам, а також з наступних підстав: відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору… Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається. Пунктом 8.3 договору сторони передбачили, що факсимільна копія договору є юридично діючої до моменту заміни даної на оригінал, який складений в 2-х екземплярах, які мають однакову юридичну силу. Факсимільний договір позивачу був направлений відповідачем, про що зазначено на договорі. Аналогічно відповідачем по факсу був направлений лист № 120/02 від 11.02.2008р., в якому він гарантував позивачу провести оплату не пізніше ніж 28.02.2008р.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 22, 44 –49, 82 –85 ГПК України, суддя

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕлектроПрогрес” (юридична адреса: 69008, м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 12, поштова адреса:69005, м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 64-Д, , р/р 0276 в ЗФ АБ «Факторіал-Банк» м. Запоріжжя, МФО 313946, р/р 8479 в АБ «Факторіал-Банк», м. Харків, МФО 351715) на користь Приватного малого підприємства «Укрпромсервіс» (юридична адреса: 29000, Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Прибузька, буд. 26, кв. 120, поштова адреса: 29016, м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 15/1, , р/р 26007788 в ХОД ВАТ «Райффайзен банк Аваль», м. Хмельницького, МФО 315966) штраф в сумі 400 грн., витрати по держмиту в сумі 332 грн. 38 коп. та на ІТЗ судового процесу в сумі 103 грн. 77 коп. Видати наказ.

Провадження у справі в частині стягнення заборгованості в розмірі 32 414 грн., припинити.

В решті позовних вимог відмовити.

Суддя Л.С. Місюра

Рішення підписано: 01.10.2008р.