ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2008 р.

№ 11/849/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Подоляк О.А.

суддів :

Барицької Т.Л.,

Губенко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ТОВ "РИМ 2000"

на постанову

від 13.05.2008 р. Одеського

апеляційного господарського суду

у справі

№ 11/849/07

за позовом

ТОВ "РИМ 2000"

до

ВАТ "Миколаївгаз"

про

стягнення 196229,84 грн.

за участю представників:

від позивача

- Саєнко І.М.

від відповідача

- Чирков В.П.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 20.03.2008 р. (суддя Василяка К.Л.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 13.05.2008 р. (судді: Бєляновський В.В., Шевченко В.В., Мирошниченко М.А.), позов задоволено: стягнуто з ВАТ "Миколаївгаз" 166079,52 грн. основного боргу, 12066, 92 грн. пені, 15831, 09 грн. інфляційних втрат, 2252, 31 грн. відсотків річних. Стягнення судових витрат на послуги адвоката задоволено в розмірі 1500,00 грн.

Рішення господарського суду мотивоване обґрунтованістю та доведеністю заявлених позовних вимог.

Не погоджуючись з постановою частково, ТОВ "РИМ 2000" звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати в частині стягнення судових витрат на послуги адвоката та прийняти нове рішення, яким стягнути з ВАТ "Миколаївгаз" судові витрати на послуги адвоката в повному обсязі, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судом норм процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, між ТОВ "РИМ 2000" (постачальник) та ВАТ "Миколаївгаз" (замовник) укладено договір поставки № 5/2007-06-2 від 18.04.2007 р. (надалі –Договір).

Відповідно до умов Договору постачальник взяв на себе зобов'язання поставити замовнику оргтехніку, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити поставлений товар.

Як встановлено судами, на виконання умов договору ТОВ "РИМ 2000" поставило ВАТ "Миколаївгаз" товар на загальну суму 207599, 40 гри., що підтверджується видатковою накладною № R-103607 від 14.05.2007 р. Натомість відповідач зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку із чим утворилась заборгованість у сумі 166079, 52 грн. Наявність заборгованості відповідачем не заперечується.

Встановивши обставини справи, зокрема те, що ВАТ "Миколаївгаз" не повністю сплатило грошові кошти за товар, надавши належну юридичну оцінку відносинам сторін, врахувавши положення ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. ст. 525, 526 ЦК України, суди дійшли мотивованих висновків про наявність у Підприємства зобов'язання сплатити грошові кошти за Договором.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з обґрунтованими висновками судів, про задоволення позову в частині стягнення заборгованості у розмірі 166079, 52 грн.

Також, судами обгрунтовано та підставно, відповідно до п. 5.4 Договору, вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ст. 625 ЦК України задоволено позовні вимоги в частині стягнення пені, інфляційних втрат та відсотків річних

Згідно з ч. З ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про адвокатуру" встановлено, що оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом.

Судами підставно зазначено, що при вирішенні питань покладення на сторону витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката господарським судам слід враховувати роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 04.03.1998 р. № 02-5/78 "Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України", в якому зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат, крім державного мита, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. За таких обставин суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову, може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Судами встановлено, що жодного належного доказу у підтвердження розумності витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 43 170, 38 грн., що складає 26% від суми основного боргу, позивач всупереч вимогам ст. 33 ГПК України не надав, а тому з урахуванням ступеню складності даної справи, ціни позову та фактичного обсягу наданих адвокат юридичних послуг, а також обсягу підготовлених ним матеріалів суди правомірно зменшили розмір стягуваних з ВАТ "Миколаївгаз" витрат на оплату послуг адвоката до 1500 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та частин 1, 2 статті 1117 ГПК України, касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Посилання оскаржувача на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення ст. 1117 ГПК України та з підстав їх суперечності матеріалам справи.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "РИМ 2000" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.05.2008 р. у справі № 11/849/07 залишити без змін.

Головуючий, суддя О. Подоляк

С у д д і Т. Барицька

Н. Губенко