СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03"
липня 2008 р.

09:40

Справа
№  1/149/08

м. Миколаїв

За
позовом: Суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1                    /АДРЕСА_1/ До відповідача: Державна
податкова інспекція у                             Миколаївському
районі Миколаївської області                            /54036, м.
Миколаїв, вул. Веселинівська, 50/  про:
визнання противоправним та скасування податкового  повідомлення-рішення від 08.01.2008 року №
/0, податкового повідомлення-рішення від 08.01.2008р. №
/0 в частині донарахування податкового зобов'язання в сумі 3 051,
33 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 1 865 грн., податкового
повідомлення-рішення від 08.01.2008р. № /0, податкового
повідомлення-рішення від 08.01.2008р. № /0, податкового
повідомлення-рішення від 08.01.2008р. № /0, рішення від
08.01.2008р. № .

Суддя Васильєва Л.І.

Секретар судового засідання Сорогіна А.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2
довіреність від  20.05.2008р.

Від відповідача: Морозова
Т.Б., довіреність 07.08.2007р.

Позивач
звернувся з позовом про скасування податкового повідомлення -від 08.01.2008
року № /0, податкового повідомлення-рішення від 08.01.2008р. №
/0 в частині донарахування податкового зобов'язання в сумі 3 051, 33
грн. та застосування штрафної санкції в сумі 1 865 грн., податкового
повідомлення-рішення від 08.01.2008р. № /0, податкового
повідомлення-рішення від 08.01.2008р. № /0, податкового
повідомлення-рішення від 08.01.2008р. № /0, рішення від 08.01.2008р.
№ , мотивуючі свої вимоги тим, що відповідачем  порушено вимоги статті 11-1 Закону України
“Про державну податкову службу в Україні”   стосовно порядку здійснення перевірки, пункту
1.7. Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання
податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності -
фізичними особами: не враховані всі
первинні документи бухгалтерського та податкового обліку та взяті до
уваги документи, які отримані з порушенням чинного законодавства та не можуть
бути доказами порушення податкового законодавства, допущені помилки при
застосуванні законодавчих актів, що регулюють порядок оподаткування(т.1
а.с.4-9, т.2 а.с.48-54).

Відповідач
позовні вимоги вважає необґрунтованими, оскільки   позивач порушив вимоги пунктів 7.2.6.
7.4.5.,  статті 7 Закону України “Про
податок на додану вартість”, 4.2.1 статті 4 Закону України “Про
оподаткування доходів фізичних осіб”, статті 4 Закону України “Про збір на
розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства”, пункту 9 статті 3 Закону
України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг”, що стало підставою для визначення
податкових зобов'язань по податкам та застосування відповідних  штрафних санкцій (т.1 а.с.93-96).

Розглянувши надані сторонами докази,
заслухавши представників сторін у
судовому засідання, - суд

встановив :

відповідач
здійснив  планову виїзну   перевірку
позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2005 року по 30.09.2007 року, про що склав
акт  від 25.12.2007 року (т. а.с.13-47).

За
результатами перевірки відповідач направив позивачу податкове повідомлення
-рішення від 08.01.2008 року № /0 (про  донарахування податку з доходів найманих
працівників  в сумі 2080,83 грн. та
застосування штрафної санкції в сумі 4161,66 грн. - т.1 а.с.70), податкове
повідомлення-рішення від 08.01.2008р. № /0  (про донарахування податкового зобов'язання в
сумі 3 462 грн. податку на додану вартість
та застосування штрафної санкції в сумі 2071 грн. -т.1 а.с.69),
податкового повідомлення-рішення від 08.01.2008р.               № /0 (про
застосування штрафної санкції в сумі 680 грн. за несвоєчасну подачу звітності
-т.1 а.с.68), податкового повідомлення-рішення від 08.01.2008р. №
/0 (про донарахування податкового зобов'язання в сумі 1 073, 61
грн. по податку на доходи від підприємницької діяльності т.1 а.с.71),
податкового повідомлення-рішення від 08.01.2008р. № /0 (про
застосування штрафної санкції в сумі 112, 41 грн. за порушення  граничного строку погашення податкового
зобов'язання -т.1 а.с.66), рішення від 08.01.2008р. № (про
застосування штрафної санкції в сумі 510 грн. за порушення порядку застосування
реєстратора розрахункових операцій т.1 а.с.65), які позивач   вважає протиправними та просить скасувати.

Позовні
вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне:

По податковому повідомленню -рішенню
від 08.01.2008 року № /0 про
донарахування податку з доходів найманих працівників  в сумі 2 080, 83 грн. та застосування
штрафної санкції в сумі 4 161, 66 грн. (т.1 а.с.70):

Пунктом 2. статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що в адміністративних справах про
протиправність рішень,  дій чи  бездіяльності
суб'єкта  владних  повноважень
обов'язок  щодо доказування
правомірності  свого  рішення,
дії  чи  бездіяльності покладається    на
відповідача,   якщо   він
заперечує   проти
адміністративного позову.

Відповідач в акт перевірки  (т.1 а.с.7-8,18) та в своїх запереченнях на
позов (т.1 а.с.94-95) вказує  на
порушення позивачем підпункт 4.2.1 п.4.2 ст.4 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб», а саме -не утримання податку з доходу фізичних
осіб, виплаченого найманим працівникам. Як на доказ правомірності визначення
податкового зобов'язання відповідач посилається на лист Миколаївського
районного центру зайнятості  №1909/9/л
від 04.12.2007р. та лист Відділу податкової міліції Державної податкової
інспекції  у Жовтневому районі м.
Миколаєва №93/26-402 від 19.02.2007р., а також поясненням фізичних осіб, які
були отримані працівником податкової міліції ОСОБА_3. (т.2 а.с.29-44).

Позивач
правомірно посилається на підпункт 4.2.1 п.4.2 ст.4 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб», відповідно до якого до  складу
загального   місячного   оподатковуваного   доходу включаються доходи у вигляді
заробітної  плати,  інші
виплати  та винагороди,  нараховані (виплачені) платнику податку
відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору.

Разом з тим,  докази, на які відповідач посилається в
запереченнях  не є тими первинними
документами бухгалтерського обліку, на підставі яких здійснюється
визначення  зобов'язання платника
податку: позивачем
надані до суду  пояснення тих же фізичних
осіб в яких зазначено, що  трудові угоди
з позивачем укладені лише на папері, але
вони з різних  причин не
виконувались,  працівники до роботи не
приступали та  заробітної плати від
позивача не отримували (т.1 а.с.80-85).

Відповідно до пункту 2 статті 21 Закону
України «Про державну податкову службу в Україні»податкова міліція
відповідно до покладених на неї завдань: здійснює відповідно до закону
оперативно-розшукову діяльність, досудову підготовку матеріалів за протокольною
формою, а також проводить дізнання та досудове (попереднє) слідство в межах
своєї компетенції, вживає заходів до відшкодування заподіяних державі збитків.

Статтею
11-1 Закону України  «Про державну
податкову службу в Україні» заборонено  працівникам податкової міліції   брати участь у проведенні планових та
позапланових виїзних перевірок платників податків, що проводяться органами
державної податкової служби, якщо такі перевірки не пов'язані з веденням
оперативно-розшукових справ або розслідуванням кримінальних справ, порушених
стосовно таких платників податків (посадових осіб платників податків), що
знаходяться в їх провадженні.

Відповідач
не надав  доказів, що перевірка позивача
податковою міліцією здійснювалась в порядку, встановленому Законом України
"Про оперативно-розшукову діяльність", Кримінально-процесуальним
кодексом України.

Отже,
одержані відповідачем  з порушенням
закону докази(пояснення фізичних осіб щодо їх трудових відносин з позивачем),
судом до уваги не беруться відповідно до пункту 3 ст.70 Кодексу
адміністративного судочинства  України.

Лист
Миколаївського районного центру зайнятості
також не може бути доказом отримання фізичними особами доходу: як
правомірно зазначив позивач, він
свідчить лише про  факт укладання
трудових угод.

Слід зазначити, що відповідачем
порушені вимоги пункту 1.7.  та пункту 2 Порядку
оформлення документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного
законодавства суб'єктами
підприємницької  діяльності
фізичними  особами,  затвердженого
наказом  Державної  податкової адміністрації від 11 червня 2004
року № 326:  акт перевірки не містить
посилання на первинні документи та інші докази, що достовірно підтверджують
наявність факту порушення, не зазначено, яким чином  визначена сума виплаченого доходу -15 563
грн.

Суд
вважає, що позивачем не доведена правомірність визначення
оподатковуваного доходу  в сумі 15 563
грн., а отже і податкового зобов'язання в сумі
2 080, 83 грн., в зв'язку з чим безпідставним є й застосування штрафної
санкції відповідно пункту 17.1.9 статті
17 Закону України  “Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами”.

По податковому
повідомленню-рішенню від 08.01.2008р. № /0  про донарахування  зобов'язання в сумі 3 462 грн. податку на
додану вартість  та застосування штрафної
санкції в сумі 2 071 грн. (т.1 а.с.69):

в  розділі
3.1.4  акту перевірки  від
25.12.2007 року та у висновку (т.1 а.с.34-42, 46)  відповідачем
зазначено про порушення позивачем вимог пункту 3.1.1. статті 3, пунктів
7.3.1.,7.4.5. статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”.
Підставою для визначення  податкового
зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 3 051, 33 грн. та  нарахування штрафних санкцій в розмірі 1 865
грн., що оспорюється позивачем, стала відсутність податкових накладних, що
підтверджують  суму податкового
кредиту  за відповідний період.

Відповідач
правомірно посилається на положення
підпункту  7.4.5. статті 7 Закону
України  "Про  податок на додану вартість",
відповідно якого  не  дозволяється
включення  до  податкового кредиту будь-яких витрат по
сплаті  податку,  що
не  підтверджені податковими
накладними.

Разом
з тим, правомірність віднесення позивачем податку на додану вартість  до податкового кредиту відповідних податкових
періодів в сумі 3 051, 33 грн. підтверджується дублікатами податкових накладних
(т1 а.с.10-27, т.2 а.с.56-70), які були видані
постачальником послуг в зв'язку з крадіжкою документів позивача (т.1
а.с.86-87). Як пояснив у судовому засіданні позивач, вказані податкові накладні
він надавав податковому органу, але
посадова особа, що здійснювала перевірку, відмовилась взяти їх до уваги.

Приймаючи
до уваги, що пунктом 7.4.5. статті 7 Закону України  "Про
податок на додану вартість" передбачена  відсутність
податкової накладної  взагалі, то
наявність дублікатів податкових накладних
є доказом правомірності включення позивачем  до
складу  податкового кредиту по
вартості спожитої електроенергії по кожному з трьох магазинів, з визначенням
суми податку на додану вартість та розрахунок сплаченого податку на додану
вартість по двох магазинах,  які
використовувались позивачем в підприємницької діяльності.

Отже,
відповідачем безпідставно виключено зі складу податкового кредиту     3 051, 33 грн.  та визначено податкове зобов'язання  по податку на додану вартість  в сумі
3 051, 33грн.  і застосовано штрафну санкцію в сумі 1 865
грн.

По
податковому повідомленню-рішенню від 08.01.2008р. № /0 про
застосування штрафної санкції в сумі 680 грн. за несвоєчасну подачу
звітності  по збору на розвиток
виноградарства, садівництва і хмелярства (т.1
а.с.68).

В
акті перевірки (а.с.32-33, 45) відповідачем вказано на порушення  статті 5 Закону України «Про збір на
розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства»

Вказана
норма ніяким чином не могла бути порушена позивачем, оскільки її положення не
стосуються платників збору.

Відповідно до статті 4 Закону
України «Про збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства»
передбачена відповідальність лише за несвоєчасну сплату збору , подання будь
яких звітів стосовно сплати цього збору не передбачено.

Постанова
Кабінету Міністрів України  «Про
затвердження Порядку справляння збору та використання коштів на розвиток
виноградарства, садівництва і хмелярства» N 587 від 15.07.2005 року  також не передбачає подання будь яких звітів.

Звіт
передбачений лише наказом Державної податкової адміністрації  України N 133 від 28.03.2002 «Про
затвердження форми звіту про суму нарахованого збору на розвиток
виноградарства, садівництва і хмелярства та Порядку його заповнення і подання,
а також форми довідки про суми зазначеного збору».

Відповідно
до частини 2 пункту 4.1.3. статті4 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»
встановлення форм або методів обов'язкової податкової звітності, які передбачають
подання зведеної інформації щодо окремих доходів, витрат, пільг, інших
елементів податкових баз, що були раніше відображені у податкових деклараціях
або розрахунках з окремих податків, зборів (обов'язкових платежів), не
дозволяється, якщо інше не встановлене законами з питань оподаткування.

Отже,  чинним законодавством з питань оподаткування
не надано право податковій службі встановлювати обов'язковість надання звіту
про суму нарахованого збору на розвиток виноградарства, садівництва і
хмелярства та застосувати штрафні санкцій за його несвоєчасне подання.

По податковому
повідомленню-рішенню від 08.01.2008р. № /0 про донарахування
податкового зобов'язання в сумі 1 073, 61 грн. по податку на доходи від
підприємницької діяльності (т.1 а.с.71):

Приписи  пунктів
1.7. та 2 Порядку оформлення документальних перевірок щодо дотримання
податкового та валютного законодавства суб'єктами  підприємницької  діяльності
- фізичними  особами,  затвердженого
наказом  Державної  податкової адміністрації від 11 червня 2004
року № 326 зобов'язують податковий орган здійснювати перевірку на підставі
первинних бухгалтерських документів та зазначати їх у акті перевірки.

Розділ
3.1.1. акту перевірки від 25.12.2007 року
свідчить, що  сума    валового доходу для розрахунку чистого
доходу(об'єкту оподаткування) встановлена відповідачем  не на підставі первинних документів, що
достовірно підтверджують наявність факту порушення, а на підставі поданих
позивачем декларацій та звітів.

Декларації
та звіти  не є первинними документами,
які підтверджують одержання валового доходу чи понесення валових витрат.

Статтею 13.Декрету  Кабінету Міністрів України від 26.12.1992
року “Про прибутковий податок з громадян”  встановлено,
що оподаткуванню підлягають доходи громадян,  одержані  протягом
календарного  року  від
здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи.

Оподатковуваним доходом  вважається
сукупний  чистий  доход, тобто
різниця  між  валовим
доходом  (виручки  у
грошовій    та натуральній  формі)
і  документально  підтвердженими   витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням доходу. Якщо ці витрати  не
можуть  бути  підтверджені
документально,  то  вони
враховуються податковими органами
при  проведенні  остаточних
розрахунків  за нормами,  визначеними
Головною  державною  податковою
інспекцією України  за  погодженням
з  Міністерством  економіки
України  та Державним комітетом
України по  сприянню  малим
підприємствам  та

підприємництву.

До  складу
витрат,  безпосередньо  пов'язаних
з  одержанням доходів,  належать витрати,  які
включаються  до  складу
валових витрат  виробництва  (обігу)
або  підлягають амортизації згідно
з Законом України   "Про   оподаткування    прибутку
підприємств".

Отже, відповідачем не
доведено  правомірність визначення фактичної
суми  валового доходу та валових витрат,
а значить  й чистого доходу який підлягає
оподаткуванню, що є підставою для скасування оспорюваного  рішення.

По податковому повідомленню-рішенню
від 08.01.2008р. № /0 про застосування штрафної санкції в сумі 112,
41 грн. за порушення  граничного строку
погашення податкового зобов'язання (т.1 а.с.66):

В акті перевірки на сторінці 19 (т.1 а.с.31)
відповідачем зазначено про порушення позивачем граничного терміну погашення
узгодженого зобов'язання в сумі 562,05 грн., визначеного податковим
повідомленням рішенням від 20.09.2005 року № , на 67 днів, що
відповідно пункту 17.1.7. статті 17 Закону України “Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  є підставою для застосування відповідної
штрафної санкції.

Позивачем не надано будь яких доказів
чи пояснень щодо протиправності оспорюваного ним рішення, в зв'язку з чим  з огляду на припис пункту 1 статті 71 Кодексу
адміністративного  судочинства України  в цій частині позову необхідно відмовити.

По
рішення від 08.01.2008р. № про застосування штрафної санкції в сумі
510 грн. за порушення порядку застосування реєстратора розрахункових операцій
(т.1 а.с.65):

В розділі 3.2.3 акту перевірки(т.1 а.с.43-44)
відповідачем зазначено про порушення позивачем вимог пунктів 9 та 10 статті 3 Закону
України “«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг»:  не забезпечення зберігання фіскальних звітних
чеків реєстраторів розрахункових операцій та контрольних стрічок реєстраторів
розрахункових операцій   протягом трьох
років, що відповідно тягне за собою відповідальність у вигляді штрафної
санкції, передбаченої пунктами 4 та 5 статті 17 цього закону.

Позивачем факт  вказаного порушення не заперечується.

Застосовані відповідачем штрафні
санкції  за своєю природою є
адміністративно-господарськими санкціями та відповідно до вимог статті 218 Господарського
кодексу України  суб'єкт
господарювання звільняється від відповідальності за порушення правил
здійснення господарської діяльності у разі якщо виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто  надзвичайних
і  невідворотних  обставин
за   даних   умов здійснення   господарської   діяльності.

Позивачем надані докази, які
підтверджують факт крадіжки його документів (т.1 а.с.86-87).

Отже, застосування до позивача
штрафної санкції в сумі  510 грн.  є не неправомірним.

Керуючись  ст.ст. 94, 160, 162-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов
задовольнити частково.

Визнати
противоправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ в Миколаївському
районі від 08.01.2008р. № /0 в повному обсязі.

Визнати
противоправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ в Миколаївському
районі від 08.01.2008р. № /0 в частині донарахування
податкового зобов'язання в сумі 3 051, 33 грн. та застосування штрафної санкції
в сумі 1 865 грн.

Визнати
противоправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ в Миколаївському
районі від 08.01.2008р. № 000031701/0 в повному обсязі.

Визнати
противоправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ в Миколаївському
районі від 08.01.2008р. № 000041701/0 в повному обсязі.

В
решті позовних вимог відмовити.

Постанова
у відповідності зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть
участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову
повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Суддя

Л.I.Васильєва