ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 33/321

15.09.08

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне управління «МЖК-1»

до            товариства з обмеженою відповідальністю «Марс»

про           стягнення 1 806 051, 93 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Дмітрієва В.В. –представник за довіреністю № 29 від 04.06.2008 року;

від відповідача: не з’явився

встановив :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельне управління «МЖК-1»звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Марс»про стягнення боргу в сумі 1 806 051, 93 грн. за договором оперативного лізингу (оренди) № 01-10/06 від 01.12.2006 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.12.2006 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Марс»був укладений договір оперативного лізингу (оренди) № 01-10/06, відповідно до умов якого позивач передає відповідачу, а відповідач отримує від позивача в платне користування на умовах оперативного лізингу транспортний засіб (ТЗ) у відповідності з замовленням на ТЗ.

Відповідно до п.2.2 договору оперативного лізингу (оренди) № 01-10/06 від 01.12.2006 року ТЗ, що передається в лізинг, придбаний Лізингодавцем на підставі наданого лізингоодержувачем замовлення на ТЗ.

Згідно п. 3.1 договору оперативного лізингу (оренди) № 01-10/06 від 01.12.2006 року строк лізингу – починається з моменту передачі ТЗ в лізинг, яким є дата надання та складання сторонами «Акту прийому-передачі ТЗ»та закінчується в дату повернення та складання акту про повернення.

На виконання зазначеного пункту договору сторонами Були підписані: акт приймання-передачі ТЗ № 01-10/06-1 від 01.12.2006 року щодо транспортного засобу VW Phaeton, реєстраційний номер АА 0499 ВТ; акт приймання-передачі ТЗ № 01-10/06-2 від 03.01.2007 року щодо транспортного засобу DAEWOO SOLAR 255 LC-V; акт приймання-передачі ТЗ № 01-10/06-3 від 23.02.2007 року щодо транспортного засобу КАМАЗ 6515, реєстраційний номер АА 1397 СК; акт приймання-передачі ТЗ № 01-10/06-4 від 23.02.2007 року щодо транспортного засобу КАМАЗ 6515, реєстраційний номер АА 1804 СК; акт приймання-передачі ТЗ № 01-10/06-5 від 10.05.2007 року щодо транспортного засобу DAEWOO SOLAR 20; акт приймання-передачі ТЗ № 01-10/06-6 від 10.05.2007 року щодо транспортного засобу MAN 33.350 BB WW, реєстраційний номер АА 2409 СО; акт приймання-передачі ТЗ № 01-10/06-7 від 02.07.2007 року щодо транспортного засобу MAN 44.400 BB WW, реєстраційний номер АА 3021 ЕА; акт приймання-передачі ТЗ № 01-10/06-8 від 02.07.2007 року щодо транспортного засобу MAN 44.400 BB WW, реєстраційний номер АА 3019 ЕА.

Також, сторонами були підписані плани лізингів, а саме: № 01-10/06-001 від 01.10.2006 року, № 01-10/06-002 від 03.01.2007 року, № 01-10/06-003 від 23.02.2006 року, № 01-10/06-004 від 23.02.2006 року, № 01-10/06-005 від 10.05.2007 року, № 01-10/06-006 від 10.05.2007 року, № 01-10/06-007 від 02.07.2007 року, № 01-10/06-008 від 02.07.2007 року

Відповідно до п. 5.1 договору оперативного лізингу (оренди) № 01-10/06 від 01.12.2006 року нарахування лізингових платежів здійснюється щомісячно в останній день поточного місяця і відображається в акті виконаних робіт. Сума нарахованого лізингового платежу являє собою вартість фактично наданих послуг за користування ТЗ за відповідний період лізингу і складається з суми лізингового платежу за місяць, вказаного в плані лізингу та частини першого лізингового платежу, що припадає на відповідний період лізингу. Оплата лізингових платежів здійснюється відповідно до графіка платежів.

За твердженням позивачем, він виконав свої зобов’язання у повному обсязі про, що свідчать підписані сторонами акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ –000221 від 30.11.2007 року, № ОУ –0000200 від 31.10.2007 року, № ОУ –000172 від 28.09.2007 року, № ОУ –000143 від 31.08.2007 року, № ОУ –0000124 від 31.07.2007 року, № ОУ –0000107 від 29.06.2007 року, № ОУ –000087 від 31.05.2007 року, № ОУ –0000067 від 30.04.2007 року, № ОУ –00055/1 від 30.03.2007 року, № ОУ –0000023 від 28.02.2007 року, № ОУ –0000017 від 31.01.2007 року, № 131 від 29.12.2006 року.

Відповідач, у свою чергу, взяті на себе зобов’язання за договором не виконав у повному обсязі. Тому, станом на день подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем становить 1 530 307, 96 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.07.08. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 15.09.2008 року.

Представник позивача надав документи на вимогу ухвали суду, підтримав свої позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача 1 530 742, 34 основної суми заборгованості, 39 575, 27 грн. 3% річних, 235 734, 32 грн. витрат, спричинених інфляцією, витрати по сплаті державного мита в сумі 18 061, 00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

У судовому засіданні 15.09.08. представник відповідача у судове засідання не з’явився, вимоги ухвали суду від 21.07.2008 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням № 05946992 наявним в матеріалах справи.

Відповідно до ст.75 ГПК України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявним в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 1 ч.2 статті 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

01.12.2006 року між товариством з обмеженою відповідальністю “Будівельне управління «МЖК-1” та товариством з обмеженою відповідальністю “Марс” було укладено договір оперативного лізингу № 01-10/06.

Відповідно до ч.1 статті 292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Згідно ч.1 статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Статтею 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно п. 5.1 договору оперативного лізингу (оренди) № 01-10/06 від 01.12.2006 року нарахування лізингових платежів здійснюється щомісячно в останній день поточного місяця і відображається в акті виконаних робіт. Сума нарахованого лізингового платежу являє собою вартість фактично наданих послуг за користування ТЗ за відповідний період лізингу і складається з суми лізингового платежу за місяць, вказаного в плані лізингу та частини першого лізингового платежу, що припадає на відповідний період лізингу. Оплата лізингових платежів здійснюється відповідно до графіка платежів.

Частина 2 статті 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Між сторонами були підписані плани лізингів, відповідно до яких встановлювлися строк оплати за договором та розмір плати за користування транспортними засобами.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов’язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

У позовній заяві позивачем була допущена арифметична помилка при підрахуванні основної суми заборгованості, оскільки за планами лізингу загальна сума заборгованості складає 1 530 742, 46 грн., а не 1 530 742, 34 грн. як заявлено позивачем.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором оперативного лізингу (оренди) № 01-10/06 від 01.12.2006 року у відповідача перед позивачем в сумі 1 530 742, 46 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому, вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 39 575, 27 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розрахунок суми збитків від інфлції за період з грудня 2007 року по квітень 2008 року:

1530742,46 грн. * 115,4% (зведений індекс інфляції) –1530742, 46 грн. = 235 734,34 грн.

Таким чином, сума збитків від інфляції у розмірі 235 734, 34 грн. є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно ч.5 статті 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.5 ст. 49, ст. 75 ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Марс»(юридична адреса: 02660, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, кв. 301; фактична адреса: м. Київ, вул.. Електриків, 26; ) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне управління «МЖК-1»(01133, м. Київ, бул. Лихачова, 1/27; п/р в АБ «ДІАМАНТБАНК», МФО 320854, ) суму боргу у розмірі 1 530 742 (один мільйон п’ятсот тридцять тисяч сімсот сорок дві) грн. 46 коп., 3 % річних у сумі 39 575 (тридцять дев’ять тисяч п’ятсот сімдесят п’ять) грн. 27 коп., збитки від інфляції у розмірі 235 734 (двісті тридцять п’ять тисяч сімсот тридцять чотири) грн. 34 коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 18 061 (вісімнадцять тисяч шістдесят одна) грн. 00 коп. та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Мудрий С.М.