ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2008 р.

№ 19/25 (32/1-07) (7/23)-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:

Кравчука Г.А.,

Мачульського Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.05.2008 року

у справі

№19/25(32/1-07)(7/23)-08 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області

до

1)          ТОВ агрофірми “Співдружність”

2)          ЗАТ “Торгівельна група “Майстер”

3)          ТОВ “Майстер”

третя особа

Жовтневий відділ державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції м.Кривого Рогу

про

визнання недійсним договору,

за участю представників сторін від:

позивача:

Зуєва Н.В. –за довіреністю від 21.03.2008

відповідачів:

1)          не з’явились

2)          не з’явились

3)          Кітченков М.О. –за довіреністю від 10.05.2006р.

третьої особи:

не з’явились

Згідно розпорядження Заступника голови Вищого господарського суду України від 05.08.2008р. Осетинського А.Й. розгляд касаційної скарги здійснюється у складі колегії суддів: Кривда Д.С. (головуючий), Кравчук Г.А., Мачульський Г.М.

ВСТАНОВИВ:

Справа в господарських судах розглядалась неодноразово.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2008р. (суддя Петренко І.В.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.05.2008р. (судді Стрелець Т.Г. –головуючий, Логвиненко А.О., Головко В.Г.), в задоволенні позову про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення ресторану “Перлина” та зобов’язання повернути приміщення до державної власності відмовлено.

Позивач в касаційній скарзі просить скасувати прийняті у справі рішення від 11.02.2008р. та постанову від 14.05.2008р. і задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 12.03.1997р. між представництвом Фонду державного майна України в місті Кривий Ріг та Товариством з обмеженою відповідальністю „А.С.ОЛВІЗ" було укладено договір купівлі-продажу приміщення ресторану „Перлина” структурного підрозділу державного підприємства громадського харчування „Смерічка", розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Кремлівська, 26. Приміщення вбудоване в перший поверх чотирьохповерхового житлового будинку загальною площею 657,2кв.м, в тому числі: площа ресторану –497,1кв.м, площа підвалу –160,1кв.м.

Між ТОВ „А.С.ОЛВІЗ” (продавець) та ТОВ „Агропромінвест” (покупець) було укладено договір купівлі-продажу від 18.02.1999р., відповідно до якого продавець продав, а покупець прийняв приміщення, вбудоване в перший поверх чотирьохповерхового житлового будинку загальною площею 657,2 кв. м., розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Кремлівська, 26.

Рішенням від 14.10.1999р. арбітражного суду Дніпропетровської області по справі №Д25-66 було розірвано договір купівлі - продажу від 12.03.1997р. та зобов'язано ТОВ „А.С.ОЛВІЗ” повернути приміщення ресторану „Перлина” структурного підрозділу ДПГХ „Смерічка” регіональному відділенню.

Рішенням від 01.11.2001р. господарського суду Дніпропетровської області по справі №Д4/35 визнано недійсним договір купівлі-продажу від 18.02.1999р., укладений між ТОВ „А.С.ОЛВІЗ” та ТОВ „Агропромінвест" (далі ТОВ „Агропромінвест"), а також було зобов'язано ТОВ „Агропромінвест” повернути приміщення ресторану „Перлина” на користь регіонального відділення.

03.05.2001 року між ТОВ „Агропромінвест” та ТОВ агрофірмою „Співдружність” було укладено договір фінансового лізингу №Р-1. Відповідно до цього договору за актом приймання-передачі об'єкта лізингу від 04.05.01р. ТОВ „Агропромінвест" передало, а ТОВ агрофірма „Співдружність" прийняло в фінансовий лізинг приміщення ресторану „Перлина”.

Рішенням від 5-11.09.2002р. господарського суду Дніпропетровської області по справі №Д 18-97 визнаний неукладеним договір лізингу від 003.05.2001р. №Р-1, укладений між ТОВ „Агропромінвест” та ТОВ агрофірмою „Співдружність”.

12.03.2002р. до Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ надійшов наказ №4/57 від 14.05.2002р., виданий господарським судом Дніпропетровської області про звернення стягнення на майно ТОВ „Агропромінвест” на суму 241650,40грн. Згідно вказаного наказу Жовтневим ВДВС Криворізького МУЮ відкрито виконавче провадження.

КФ СПД „Укрспецюст” 03.09.2002р. виставлено на продаж із прилюдних торгів майно ТОВ „Агропромінвест”, а саме нежитлове приміщення загальною площею 657,2 кв.м. за адресою: вул. Кремлівська, 26 м. Кривий Ріг.

Згідно протоколу торгів № 702 від 03.09.2002р. вищевказане майно придбало ТОВ АФ „Співдружність” за 40065грн.

06.09.2002р. Товариству з обмеженою відповідальністю агрофірмі “Співдружність” видано свідоцтво про придбання на прилюдних торгах нежитлового приміщення вбудованого в перший поверх чотирьохповерхового житлового будинку загальною площею 657,2кв.м., розташованого по вул.Кремлівська, 26 в м.Кривому Розі. ТОВ агрофірма “Співдружність” за договором купівлі-продажу від 10.09.2002р. вказане приміщення було продано ЗАТ “Торгівельна група “Майстер”, яке, в свою чергу, за договором купівлі-продажу від 24.09.2002р. продало зазначене майно ТОВ “Майстер”.

Згідно ст. 48 ЦК УРСР, який діяв на час укладення спірних договорів, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. В частині другій ст. 48 ЦК УРСР міститься положення, згідно з яким по недійсній угоді кожна із сторін зобов’язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі –відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

За змістом ч.1 ст. 145 ЦК УРСР, якщо майно за плату придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не повинен був знати (добросовісний набувач), то власник вправі витребувати це майно від набувача лише в разі, коли майно загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадено у того чи іншого, або вибуло з їх володіння іншим шляхом поза їх волею.

Як правильно визначилися суди, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволенню позову про визнання недійсною угоди, стороною в якій така особа не є, тобто з застосуванням правового механізму, встановленого ч. 2 ст. 48 Кодексу, незалежно від того, чи відповідає спірна угода закону.

Що стосується вимоги позивача про зобов’язання повернути приміщення до державної власності колегія зазначає наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що спірне майно не вибувало з володіння власника поза його волею. Власник в особі уповноваженого ним органу - Представництва Фонду державного майна України розпорядився належним йому спірним нерухомим майном, продавши це майно Покупцеві. Подальші обставини щодо розірвання цього договору в судовому порядку, щодо перепродажу майна без погодження з державним органом приватизації, не спростовують наявність волі державного органу приватизації на укладення угоди Покупцем. ТОВ агрофірма "Співдружність" придбало спірне нерухоме майно з прилюдних торгів оплатно, вказані торги не були визнані судом недійсними, а тому відповідач-1 є добросовісним набувачем, витребування майна у якого згідно приписів ч.2 ст. 145 ЦК УРСР не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.145 (в редакції 1963р.), ст.388 ЦК України (в редакції 2003р.), майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно продано у порядку встановленому для виконання судових рішень.

Набувши право власності на спірне нерухоме майно ТОВ агрофірма "Співдружність" мало право на його подальше відчуження. Внаслідок подальших угод купівлі-продажу добросовісним набувачем майна є Товариство з обмеженою відповідальністю "Майстер".

Враховуючи наведені норми законодавства та встановлені господарськими судами обставини справи щодо проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого на виконання судового рішення нерухомого майна та за відсутності визнання вказаних торгів недійсними, слід погодитися з висновками щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно імперативних вимог ст.ст. 111-5, 111-7 ГПК України касаційна інстанція перевіряє на підставі вже встановлених фактичних обставин справи лише застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права. При цьому касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що були встановлені у рішенні суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів та переоцінки обставин справи, що суперечить вимогам статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, переглянута у справі постанова апеляційного господарського суду відповідає приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-8, п.1 ч.1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.05.2008 року у справі №19/25(32/1-07)(7/23)-08 залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий суддя                                                             Д.Кривда

Судді                                                                                 Г.Кравчук

Г.Мачульський