ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.11.08 р.                     Справа № 38/330

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді ___Подколзіної Л.Д._

При серетарі Настич Л.Г.

розглянув матеріали справи за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Крюківський вагонобудівний завод” м.Кременчук, Полтавської області

до відповідача: Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь” – металургійний завод м.Донецьк

третьої особи _________________________________________________________________

про стягнення 9 291грн. 00коп.

за участю

прокурора

представників сторін:

від позивача – Осадчий А.В. – представник по довіреності №49юр-126 від 25.09.2008р.

Логашкін С.С. – представник по довіреності №49юр-131 від 20.10.2008р.

від відповідача – Чумаков А.В. – представник по довіреності №20-642 від 15.10.2007р.

від третьої особи –

Відповідно до ст. 77 ГПК України у судовому

засіданні була оголошена перерва з 05.11.2008р.

до 18.11.2008р., для представлення сторонами

додаткових документів по справі.

Позивач, Відкрите акціонерне товариство „Крюківський вагонобудівний завод” м.Кременчук, Полтавської області звернувся до господарського суду з позовом до Закритого акціонерного товариства „Донецьксталь”- металургійний завод м.Донецьк про стягнення вартості недостачі у сумі 9 291грн.00коп. відповідно договору №302107 від 23.02.2007р.

Рішенням господарського суду Донецької області від 25.02.2008р. по справі №38/330 у задоволенні позовних вимог Відкритому акціонерному товариству „Крюківський вагонобудівний завод” м.Кременчук, Полтавської області було відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.05.2008р. дане рішення було залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.09.2008р. постанову Донецького апеляційного господарського суду від 13.05.2008р. та рішення господарського суду Донецького області від 25.02.2008р. у справі №38/330 було скасовано та справу направлено на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

У постанові від 18.09.2008р. Вищий господарський суд України зобов”язав господарський суд господарський суд при новому розгляді справи всебічно, повно з’ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, взяти до уваги наведене в зазначеній постанові.

Згідно зі ст.ст.111-12 Господарського процесуального кодексу вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов’язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Тому, господарський суд Донецької області розглядає дану справу з урахуванням зауважень, вказаних Вищим господарським судом України у постанові №38/330 від 18.09.2008р.

Ухвалою від 20.10.2008р. господарський суд прийняв до розгляду справу №38/330 та слухання справи призначив на 05.11.2008р.

Позивач у поясненнях вих.№49юр від 13.11.2008р. наполягає на тому, що недостача виникла по вині відповідача при відвантажені продукції, продукція недовантажена із-за халатного відношення відповідача до виконання договірних зобов”язань, тому просить стягнути з відповідача вартість недостачі у сумі 9 291грн.

Відповідач у доповненні до відзиву заперечив проти заявлених вимог та вказує на те, що у всіх чотирьох випадках виявлення недостачі позивачем були порушені вимоги п.14 Інструкції П-6. Акти про вагу тари від 12.07.2007р. та 09.08.2007р. засвідчують зважування упакування продукції-скруток пачок, а не безпосередньо ваги тари-напіввагону. Вага тари позивачем в процесі приймання продукції не визначалася взагалі. Крім того, відповідно до положень п.31 Правил видачі вантажів, при видачі вантажу станція на вимогу одержувача зобов”язана зробити в накладній відмітку.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

встановив:

23.02.2007р. між Відкритим акціонерним товариством „Крюківський вагонобудівний завод” м. Кременчук (далі по тексту -покупець) та Закритим акціонерним товариством „Донецьксталь”- металургійний завод м. Донецьк (далі по тексту-продавець) було укладено договір № 302107 з протоколом узгодження розбіжностей, згідно умов якого відповідач зобов’язується передати, а позивач зобов’язується прийняти та сплатити відповідно до умов цього договору металопродукцію (далі-товар), номенклатура, кількість, ціна та строк поставки якого обумовлюються сторонами в додатках, які є невід’ємною частиною договору.

Розділом 2 договору передбачено, що якість товару повинна відповідати стандартам, технічним умовам та іншій документації, яка встановлює вимоги до якості даного виду товару, та підтверджується сертифікатом якості (технічним паспортом) заводу-виробника.

Пунктом 4.2 договору зазначено, що приймання товару здійснюється у відповідності з вимогами „Інструкції про порядок приймання продукції ПТН та товарів народного споживання по якості” № П-7, „Інструкціі про порядок приймання продукції ПТН і товарів народного споживання по кількості”№ П-6. У продавця зважування продукції здійснюється на вагах ВВ 200-50-2, погрішність зважування складає +/-150кг.

Згідно п. 4.3 договору, за фактом передачі товару продавець надає покупцю наступні документи: рахунок-фактуру, товарно-транспортну накладну, сертифікат якості, податкова накладна видається в момент виконання податкових зобов’язань у відповідно до Закону України „Про ПДВ”.

У відповідності до п. 7.1 договору, сторони несуть відповідальність за спричинення один одному збитків у відповідності до діючого законодавства України.

На виконання умов договору 04.07.2007р., відповідачем на адресу позивача була відправлена сталь сортова у кількості 67550 кг (18 зв’язок) у вагоні № 65696619 за накладною № 49864470. Вага вантажу за залізничною накладною № 49864470 складала 67550 кг, вага тари складала 21050 кг. Як зазначає позивач, при зважуванні на його вагонних вагах, вага вантажу становила 67050 кг, тобто менше на 500 кг проти ваги, вказаної у перевізних документах.

Згідно акту № 9 від 07.07.2007р. представник “ВОХР” 07.07.2007р. о 23 год. 15 хв. прийняв вагон №65696619 на відповідальне зберігання до прибуття представника відповідача для комісійної видачі від прийомоздатчика “ЖДЦ”, в якому було зазначено, що вагон прибув без наявних слідів розкрадання.

08.07.2007 року на адресу відповідача був направлений лист № 25/2С-5-4525 з проханням направити представника відповідача для вирішення питання по факти виявленої недостачі 02.07.2007р. та 04.07.2007р., але в матеріалах справи відсутні докази поштового відправлення цього листа відповідачу. Як стверджує позивач, відповідач зазначений лист залишив без відповіді.

11.07.2007р. позивачем було складено акт № 11, за участю представника громадськості, згідно якого претензійний вагон було передано із відповідального зберігання до цеху складського господарства позивача для комісійної видачі з представниками ТПП.

11.07.2007р. проведено комісійне приймання продукції та складений акт № 5 про приймання продукції за кількістю з представником громадськості Потапової Н.В. (посвідчення № 7 від 11.07.2007 року), в якому зазначено, що продукція отримана у справному напіввагоні без слідів розкрадання. Кожна зв’язка має з двох сторін щільну дротову скрутку і обладнана двома хомутами для виконання вантажно-розвантажувальних робіт. На верхніх зв’язках, впоперек вагону нанесена суцільна маркувальна смуга фарбою білого кольору, вбачаються бірки. Недостача виявлена при зважуванні вагону з вантажем на вагонних вагах позивача: зв’язки мають бірки з вказівкою ваги (нетто) вантажу, фактично мають вагу (брутто), які перевищують вагу на бірках від 10 до 20 кг. Дві зв’язки мають бірки без вказівки ваги вантажу, що не дає можливості визначити вагу цих зв’язок при відвантаженні. За висновком акту позивача, недостача виникла через вину відповідача при відвантаженні продукції. Продукція недовантажена через халатне відношення відповідача до виконання договірних зобов’язань.

Як вбачається з акту експертизи № В-206/1, який був складений 11.07.2007р. експертом Кременчуцького відділення Полтавської торгово-промислової палати Плотченко О.Ю. встановлено, що в спірному напіввагоні фактично знаходилось 67050 кг прокату, що складає нестачу 500 кг порівняно з даними, вказаними в залізничних накладних.

В рахунку-фактурі відповідача № 87606Б7 від 04.07.2007р. на суму 305539,92 грн. відображені кількість і вартість поставленої продукції.

20.08.2007 року на адресу Управління Південної залізниці була направлена претензія № 1-79 юр на суму 724,28 грн. за нестачу продукції вагою 500 кг. Управлінням Південної залізниці 03.09.2007 року було надано відповідь № п/д 44/07, якою претензія повернута без розгляду у зв’язку з відсутністю комерційного акту, який підтверджує відповідальність залізниці.

Також позивачем 20.08.2007р. була направлена претензія № 1-79 юр і на адресу відповідача на суму 724,28 грн. за нестачу продукції, яка відповідачем була залишена без відповіді.

На виконання умов договору відповідачем на адресу позивача була відправлена 04.07.2007р. сталь сортова у кількості 63700 кг (17 зв’язок) у вагоні № 63863203 за накладною № 49864472. Вага вантажу за залізничною накладною № 49864472 складала 63700 кг, вага тари складала 20950 кг. Як зазначає позивач, при зважуванні на його вагонних вагах, вага вантажу склала 63070 кг, що менше на 630 кг проти ваги, вказаної у перевізних документах.

Згідно акту № 10 від 07.07.2007р. представник “ВОХР” 07.07.2007р. о 23 год. 15 хв. прийняв вагон № 63863203 на відповідальне зберігання до прибуття представника відповідача для комісійної видачі від прийомоздатчика “ЖДЦ”, підписаний тільки цими двома представниками, в якому було зазначено, що вагон прибув без наявних слідів розкрадання.

11.07.2007р. позивачем було складено акт № 12, за участю представника громадськості, згідно якого претензійний вагон було передано із відповідального зберігання до цеху складського господарства позивача для комісійної видачі з представниками ТПП.

11.07.2007 року було складено акт приймання продукції за кількістю

№6 в присутності представника громадськості Потапової Н.В. (посвідчення

№ 8 від 11.07.2007 року). В акті зазначено, що продукція отримана у непошкодженому вагоні без слідів розкрадання. Оглянуті зв’язки ув’язані металевою проволокою в двох місцях і обладнані двома хомутами для виконання вантажно-розвантажувальних робіт. На верхніх зв’язках, впоперек вагону нанесена суцільна маркувальна смуга фарбою білого кольору. Зв’язки, що мають бірки з вказівкою ваги вантажу практично мають вагу, яка перевищує вагу на бірках від 10 до 20 кг. Одна зв’язка має бірку без вказівки ваги вантажу, що не дає можливості визначити вагу цієї зв’язки при відвантаженні. В другій зв’язці, яка має бірку з вказівкою ваги, при зважуванні виявлена недостача.

Як вбачається з акту експертизи № В-206/2 від 11.07.2007р. експертом Кременчуцького відділення Полтавської торгово-промислової палати Плотченко О.Ю. було зазначено, що в спірному напіввагоні фактично знаходилось 63070 кг прокату, що складає недостачу 630 кг порівняно з даними, вказаними в залізничних накладних.

В рахунку-фактурі відповідача № 8761D7 від 04.07.2007р. на суму 289355,52 грн. відображені кількість і вартість поставленої продукції.

Позивачем 27.08.2007 року на адресу Управління Південної залізниці було направлено претензію № 1-78 юр на суму 2054,38 грн. за нестачу 630 кг продукції, на яку Управлінням Південної залізниці було надано відповідь № 47/07 від 07.09.2007 року, в якій претензія повернута без розгляду у зв’язку з відсутністю комерційного акту, який підтверджує відповідальність залізниці.

27.08.2007р. позивачем також було направлено претензію № 1-78 юр і відповідачу на суму 2054,38 грн. за нестачу 630 кг продукції. Дана претензія була залишена відповідачем без відповіді.

04.05.2007р. відповідач на адресу позивача направив сталь сортову у кількості 67550 кг (16 зв’язок) у вагоні № 64558687 за накладною № 49589259. Вага вантажу за залізничною накладною № 49589259 складала 67550 кг, вага тари складала 21050 кг. Як зазначає позивач, при зважуванні на його вагонних вагах, вага вантажу склала 66960 кг, що менше на 590 кг проти ваги, вказаної у перевізних документах.

Згідно акту № 5 від 07.05.2007р. представник “ВОХР” 07.05.2007 року о 22 год. 10 хв. прийняв вагон № 64558687 на відповідальне зберігання до прибуття представника відповідача для комісійної видачі від прийомоздатчика “ЖДЦ”, в якому було зазначено, що вагон прибув без наявних слідів розкрадання.

10.05.2007р. на адресу відповідача був направлений лист № 25/2-С-5-2249 з проханням направити представника відповідача для вирішення питання по факти виявленої недостачі 10.05.2007р., але в матеріалах справи, відсутні докази поштового відправлення цього листа відповідачу. Як стверджує позивач, відповідач зазначений лист залишив без відповіді. 10.05.2007р. позивачем було складено акт №6, за участю представника громадськості, згідно якого претензійний вагон було передано із відповідального зберігання до цеху складського господарства позивача для комісійної видачі з представниками ТПП. 10.05.2007 року було складено акт приймання продукції за кількістю № 3 в присутності представника громадськості Остроградського Є.І. (посвідчення № 5 від 10.05.2007 року). В акті зазначено, що продукція отримана у непошкодженому вагоні без слідів розкрадання. При прийманні виявлена нестача, яка виникла з вини постачальника.

Як вбачається з акту експертизи № В-153 від 10.05.2007р. експертом Кременчуцького відділення Полтавської торгово-промислової палати Плотченко О.Ю. За його даними, в спірному напіввагоні фактично знаходилось 66960 кг прокату, що складає недостачу 590 кг порівняно з даними, вказаними в залізничних накладних.

В рахунку-фактурі відповідача № 85205D7 від 04.05.2007р. на суму 46101,55 грн. відображені кількість і вартість поставленої продукції.

Позивачем 01.08.2007 року на адресу відповідача та Управління Південної залізниці було направлено претензію № 1-74 юр на суму 2106,23 грн. за недостачу 590 кг продукції, на яку Управлінням Південної залізниці було надано відповідь № 38/07 від 15.08.2007 року, в якій претензія повернута без розгляду у зв’язку з відсутністю комерційного акту, який підтверджує відповідальність залізниці, а відповідач залишив її без відповіді.

27.07.2007 року відповідач на адресу позивача поставив сталь сортову у кількості 50900 кг (13 зв’язок) у вагоні № 67858332 за накладною № 49865113, вага по вказаній накладній складає 50900 кг, вага тари складає 21000 кг. Як зазначає позивач, при зважуванні на його вагонних вагах, вага вантажу становила 49500 кг, тобто менше на 1400 кг проти ваги, вказаної у перевізних документах.

Як вбачається з акту № 13 від 04.08.2007р. представник “ВОХР” 04.08.2007р. об 11 год. 20 хв. від прийомоздатчика “ЖДЦ” прийняв вагон № 67858332 на відповідальне зберігання до прибуття представника відповідача для комісійної видачі, в якому було зазначено, що вагон прибув зі слідами розкрадання. В акті № 13 зазначено про переважування вагону з представником охорони на вагах ВПП-100 зов. № 0139, 04.08.2007 року о 12 год. 10 хв. виявлена нестача 1400 кг.

В матеріалах справи є акт № 14 без дати про те, що 06.08.2007 року о 14 год. 30 хв. цех складського господарства прийняв претензійний вагон від охорони “ВОХР” для комісійної видачі з представниками громадськості.

07.08.2007р. проведено комісійне приймання продукції та складений акт приймання продукції за кількістю № 7 з представником громадськості Мізін О.М. (посвідчення № 9 від 07.08.2007 року), в якому зазначено, що вагон з продукцією надійшов у справному стані зі слідами крадіжки: послаблені зв’язки укручені немеханічним способом. Кожна зв’язка має з двох сторін дротову скрутку з двома хомутами для виконання вантажно-розвантажувальних робіт, на верхніх зв’язках впоперек вагону нанесена маркувальна смуга білого кольору, проглядаються бірки:

- одна зв’язка має недостачу 140 кг.;

- одна зв’язка має одну бірку замість двох та без вказівки ваги;

- три зв’язки мають по дві бірки без вказівки ваги.

Відповідно до сертифікату якості № 5157-С вага брутто складає 50900 кг, фактична вага брутто - 49500 кг.

Згідно залізничної накладної № 49865113 вага вантажу нетто складає 50900 кг, вага тари складає 21000 кг, при переважуванні на вагонних вагах позивача вага вантажу склала 49500 кг, що на 1400 кг менше проти ваги, що вказана у перевізних документах.

Комісією зроблені висновки, що нестача виникла через вину відповідача при відвантаженні продукції. Виникнення нестачі можливе і на шляху слідування вагону з вини залізниці.

Згідно акту експертизи № В-236, який був складений 07.08.2007р. експертами Бабич Ю.М., Коваленко А.А. Кременчуцького відділення Полтавської торгово-промислової палати. За їх даними, в напіввагоні № 67858332 фактично знаходилось 49500 кг. Сталі в кількості 13 зв’язок, що складає недостачу 1400 кг порівняно з даними, вказаними в залізничній накладній.

В рахунку-фактурі відповідача № 88531D7 від 27.07.2007 року на суму 187740,00 грн. відображені кількість і вартість поставленої продукції.

Оскільки потяг прибув на станцію Крюків-на-Дніпрі, при візуальному огляді виявлено послаблені зв’язки, укручені немеханічним способом, то про даний факт повідомлено начальника станції Крюків-на-Дніпрі телефонограмою № 38 від 04.08.2007 року та запрошено представника для складання комерційного акту.

Начальником станції Крюків-на-Дніпрі відмовлено у складанні комерційного акту, у зв’язку з чим позивач надіслав скаргу на ім’я начальника Управління Південної залізниці та начальника дирекції залізничних перевезень з проханням дати вказівку про складання комерційного акту. У задоволенні цієї скарги позивачу було відмовлено.

08.10.2007р. на адреси відповідача та Управління Південної залізниці була направлена претензія № 1-85юр на суму 4406,11 грн. щодо нестачі 1400 кг продукції. Листом № МЮ55/2007-6 зазначена претензія залізницею була повернута позивачу без розгляду через відсутність комерційного акту, що підтверджує відповідальність залізниці, а відповідач залишив її без відповіді.

Враховуючи вищевикладене, загальна сума нестачі, на думку позивача, складає 9291,00 грн., у зв’язку з чим позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з відповідача її вартості.

Суд вважає вимоги позивача необгрунтованими та не підлягаючими задоволенню з наступних підстав.

Згідно пункту 4.2 договору приймання товару здійснюється у відповідності з вимогами „Інструкції про порядок приймання продукції ПТН та товарів народного споживання по якості” № П-7, „Інструкціі про порядок приймання продукції ПТН і товарів народного споживання по кількості”№ П-6.

Відповідно до умов п.4.1 договору №302107 від 23.02.2007р., укладеного між сторонами, поставка металопродукції здійснювалася залізнодорожнім транспортом на умовах FCA станція Донецьк (Інкотермс 2000), датою поставки товару є дата передачі товару перевізнику, залізній дорозі, вказаній у квитанції у прийомі вантажу. Менш вагонної норми на умовах EXW склад ВАТ „Донецький металургійний завод” (Інкотермс 2000р.), датою поставки товару є дата відмітки одержувача у прийомці товару, яка вказана у товарно-транспортній накладній. Зазначені умови передбачають перехід ризиків втрати чи пошкодження товару за договором від продавця до покупця, в момент передачі товару перевізнику. Факт передачі товару Донецькій залізниці, як першому перевізнику, належної кількості підтверджується залізничними накладними № 49864470, № 49864472, № 49589259, № 49865113. У відповідності з зазначеними документами на адресу позивача відвантажена сталь у наступній кількості:

-          за залізничною накладною № 49864470 вага вантажу складала 67550 кг, вага тари складала 21050 кг;

-          за залізничною накладною № 49864472 вага вантажу складала 63700 кг, вага тари складала 20950 кг;

-          за залізничною накладною № 49589259 вага вантажу складала 67550 кг, вага тари складала 21050 кг;

-          за залізничною накладною № 49865113 вага складала 50900 кг, вага тари складала 21000 кг.

Відповідно до п.22 Правил видачі вантажів перевірка маси вантажу на станції призначення проводиться як правило, таким самим засобом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Відповідно до п.5 Правил приймання вантажів до перевезення загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим засобом. Тип ваг вказується у перевізних документах. Маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси вантажу відправник зобов”язаний зазначити в накладній.

Пунктом 4.2 договору сторони передбачили, що провішування продукції здійснюється на вагах ВВ 200-50-2, погрішність зважування складає +/-150кг.

Згідно актів № 9 від 07.07.2007р. переважування вагону №65696619 проводилося за допомогою ваг типу ВПП-100, № 10 від 07.07.2007р. переважування вагону № 63863203 проводилося за допомогою ваг типу ВПП-100, № 13 від 04.08.2007р. переважування вагону № 67858332 проводилося за допомогою ваг типу ВПП-100, тобто іншим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Таким чином, перевірка маси вантажу не була здійснена відповідно порядку, встановленому п.22 Правил видачі вантажів.

Пунктом 14 даної Інструкції П-6 встановлений порядок перевірки ваги нетто, згідно якого, при неможливості переваження продукції без тари, визначення ваги нетто здійснюється шляхом перевірки ваги брутто в момент отримання продукції і ваги тари після звільнення її з-під продукції. Результати перевірки оформлюються актами. Визначення ваги нетто шляхом відрахування ваги тари із ваги брутто за даними, зазначеними в транспортних документах, без перевірки фактичної ваги брутто і ваги тари не дозволяється. Суд вважає, що у всіх чотирьох випадках виявлення недостачі позивачем були порушенні вимоги зазначеного пункту Інструкції П-6. Суд також дійшов висновку, що акти про вагу тари від 12.07.2007р. та 09.08.2007р. засвідчують зважування упакування продукції-скруток пачок, а не безпосередньо ваги тари-напіввагону. Вага тари позивачем в процесі приймання продукції не визначалася взагалі.

Як встановлено ст. 6 Статуту залізниць України, накладна – це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил, і наданий залізниці відправником з вантажем. Накладна є обов”язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони –одержувача.

Згідно п.п.5.3., п.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 у графі “Відмітки про видачу вантажу” проставляються відмітки про видачу вантажу одержувачу, передбачені Правилами видачі вантажів.

Пунктом 31 Правил видачі вантажів передбачено, що при видачі вантажу у накладній робляться зокрема відмітки наступного змісту:

-          у разі виявлення недостачі чи надлишку маси, які не перевищують норми, - зазначається фактично виявлена маса вантажу в кг;

-          у разі оформлення наслідків перевірки вантажу комерційним актом - зазначається про що складено акт, номер та дата його складання;

-          у разі видачі вантажу без перевірки для вантажів які прибули у відкритому рухомому складі - зазначається про прибуття вантажу без ознак утрати та видачу його без перевірки згідно із статтею 52 Статуту залізниць.

У представлених позивачем суду залізничних накладних № 49864470, № 49864472, № 49589259, № 49865113 відсутні будь які відмітки у графі шість “Відмітки про видачу вантажів”.

Отже, з вищевказаних залізничних накладних неможливо зробити висновок про те, чи був виданий перевізником вантаж позивачу, якщо був виданий, то коли та в якому стані, чи складався комерційний акт, або вантаж був виданий в порядку ст. 52 Статуту залізниць.

Таким чином, позивачем представлені суду в якості доказів залізничні накладні, оформлені з порушенням Правил видачі вантажів та Правил оформлення перевізних документів, а тому не можуть розглядатися як належні докази по справі.

Що стосується факту поставки від 27.07.2007р. за залізничною накладною №49865113 де зафіксовано факт розкрадання, про що був складений акт від 04.08.2007р., то у даному випадку відповідно положень п.5 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання П-6, ст.52 та ст.129 Статуту залізниць України, обов”язковим є складання комерційного акту перевізником та вантажоотримувачем, який є єдиним доказом наявності вини вантажовідправника та /або перевізника у недостачі, що виникла.

Відповідно до п.9 Правил складання актів (затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2003р. №334) у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акту не вносяться. Усі графи акту мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Але у даному випадку по даному факту недостачі металопродукції, комерційного акту складено не було.

Крім того, згідно п.23 Інструкції „Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості” П-6 особи, які здійснюють прийомку продукції по кількості, вправі засвідчувати своїм підписом тільки ті факти, які були встановлені з їх участю. Запис у акті даних, не встановлених безпосередньо учасниками прийомки, забороняється. Як вбачається з актів №09 від 07.07.2007р., №10 від 07.07.2007р., №5 від 07.05.2007р., №13 від 04.08.2007р., які були підписані тільки представниками прийомоздавачем та представником ВОХР, факт виявлення недостачі був виявлений наступними особами (Бабич Л.І., Зіборов Г.М., Талліна О.Н., Кулік О.С., Галаган Л.А.), але у актах приймання продукції приймали участь інші особи, яки засвідчили своїм підписом факти, які були встановлені без їх участі 07.07.2007р., 07.05.2007р., 04.08.2007р.

Порядок поставки зі стадії передачі товару перевізнику з певним переліком документів (п.4.3 Договору) до стадії приймання продукції у відповідності з вимогами, встановленими Інструкцією П-6, яка містить перелік документів-доказів, які є підставою для покладення на відправника відповідальності за втрату, псування, пошкодження або нестачу вантажу, встановлений відповідно Договором та Інструкцією П-6. Отже, ніякі інші документи не можуть підтверджувати обставини, що є підставою для покладення на відправника відповідальності за нестачу вантажу або для звільнення його від такої відповідальності.

Суд не приймає до уваги акти експертизи складені Кременчуцьким відділенням Полтавською торгово-промисловою палатою у якості доказу недостачі, оскільки сторони не домовлялися в договорі про можливість достеменно підтвердити актами експертизи ТПП. Крім того, зазначені акти були складені не в момент передачі товару залізниці і без участі залізниці, факт передачі останній кількості товару, визначеної в документах, що супроводжують партію поставки і визначені в договорі як обов’язковий пакет.

В обгрунтування позовних вимог, а саме стягнення вартості вагової недостачі, позивач посилається на ст.24 Статуту залізниць України. Однак дана стаття передбачає те, що вантажовідправники несуть відповідальність за усі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, вказаних ними в накладній. Але позивач не представив ніяких документів в обгрунтування своїх позовних вимог (претензій, позовів) залізниці до Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь” – металургійний завод” о недостовірних відомостях вказаних у залізничній накладній так як ст.122 Статуту залізниць України прямо передбачає відповідальність за неправильно вказану в накладній масу, кількість міст вантажу, його найменування, код та адресу одержувача з відправника, порта за яке стягується штраф в розмірі відповідно зі ст. 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за виниклі наслідки. Залізнична накладна заповнена у відповідності з положеннями Статуту залізниць України, а також Правил оформлення перевізних документів

Відповідно до вимог ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно зі ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Оскільки позивач не довів суду, що у нього дійсно виникли збитки з вини відповідача, то у позові слід відмовити.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позивачу у позові слід відмовити, у зв’язку з недоведеністю заявлених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Відкритого акціонерного товариства „Крюківський вагонобудівний завод” м.Кременчук, Полтавської області до Закритого акціонерного товариства „Донецьксталь”- металургійний завод м.Донецьк про стягнення вартості недостачі металопродукції у сумі 9 291грн.00коп. відмовити.

У судовому засіданні 18.11.2008р. було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 21.11.2008р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя