ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2008 р.                                                                      Справа №13/66

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛ Груп", вул. Леніна, 25, с.Бричківка, Полтавський район, Полтавська область,38722

до Учбово-дослідного господарства "Ювілейний" , с.Бричківка, Полтавський район, Полтавська область,38722

про розірвання договору та відшкодування збитків

Суддя: Босий В.П.

Представники:

від позивача: Маркосян М.А., Федотова Т.Р. довіреність від 20.02.2008 року

від відповідача: не з"явився.

Обставини справи: Розглядається позовна заява про розірвання договору про співпрацю за №12-12 від 12.12.2007 року та відшкодування збитків у розмірі 70634,46 грн. з подальшим корегуванням у якості відшкодування понесених збитків позивачем.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, надіслав заяву (вхід. № 08228 від 30.05.2008р.) про визнання позову в частині розірвання договору про співпрацю. Іншу частину позовних вимог - відповідач не визнає.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що 12.12.2007р. між сторонами по справі укладено Договір № 12-12 про співпрацю, відповідно до умов якого відповідач надає позивачу приміщення для виробництва та складські приміщення з визначенням стану приміщень та загальної площі. Відповідач зобов"язався забезпечити виробництво електро- та водопостачанням у необхідних для виробництва хлібобулочних виробів (п. 4.2. Договору).

Позивач в позовній заяві посилається на невиконання відповідачем пунктів 2.1. та 4.2 Договору №12-2 від 12 грудня 2007 року (надалі -Договір), а саме незабезпечення електропостачання для виробництва хлібобулочних виробів.

Під час укладення Договору позивач був ознайомлений з технічною документацією по електрозабезпеченості на зовнішнє електропостачання хлібопекарні господарства, що розміщена в с.Бричківка по вул.Леніна. Хлібопекарня розрахована на потужність 25 кВт по 3 категорії надійності електропостачання, по однозмінному 8 годинному режимі роботи. Зазначені технічні умови позивача влаштовували для здійснення його подальшої діяльності, після чого був укладений Договір. В січні 2008 року позивач, без будь якого пояснення, почав пред"являти претензії з вимогами забезпечити йому постачання електроенергії в розмірі 200 кВт, хоча ніякої технічної документації або обладнання, що підтверджує його вимоги не надав.

Згідно із ч.1 ст.179 ГК України майново-господарські зобов"язання, які виникають між суб"єктами господарювання або між суб"єктаим господарювання і негосподарськими суб"єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарськими договірними зобов"язаннями.

Згідно із ст.180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов"язань, які погоджені сторонами. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними умовами, визнані такими за законом чи необхідні для договору даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов"язані у будь якому разі погодити предмет, ціну та строки дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатурі, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов"язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу.

На час укладення Договору позивач жодним чином не заявляв про майбутні наміри організовувати виробництво для якого необхідне електропостачання у розмірі 200 кВт.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору ( ст. 611 ЦК України).

Згідно п. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Оскільки сторони не заперечують проти розірвання договору, то суд задовольняє вимогу позивача про розірвання договору від 12.12.2007р.

У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються (п. 2 ст. 653 ЦК України).

Згідно ст. 653 ЦК України, якщо договір розривається у судовому порядку, зобов'язання припиняються з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили.

Позивач в позовній заяві просить стягнути з Відповідача грошові кошти в розмірі 70634,26 грн., які витрачені ним на ремонтні роботи в хлібопекарні.

У відповідності із п.п.1 п.4.4 Договору, Сторона 2 зобов"язана: - виконувати за власні кошти потрібні згідно умовам виробництва хлібобулочних виробів, поточний ремонт виробничих та складських приміщень, утримувати приміщення в належних санітарних умовах.

Згідно з наданим позивачаем у додатку до позовної заяви кошторисом на ремонті роботи та матеріали по договірним цінам (додаток №1 до Договору №27/10 від 03.10.2007р.) вбачається, що позивач проводив капітальний ремонт приміщення та здійснював реконструкцію хлібопекарні, що не обумовлено Договором. Так, знос перегородок, демонтаж віконних рам, дверних блоків, системи опалення та водопроводів, цегляна кладка, бетонування полу, кладка кахельної плитки, проводка каналізації, водопроводу та інш. відноситься до капітальних робіт та є реконструкцією приміщення.

Згідно із ч.2 ст.1131 ЦК України умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників,їх участь у результаті спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлене законом про окремі види спільної діяльності.

Для здійснення робіт по реконструкції приміщення та капітальному ремонту, позивач повинен був узгодити це питання з відповідачем, так як умовами договору не передбачено здійснення позивачем реконструкції приміщення та проведення капітального ремонту приміщення. Позивач жодним чином не заявляв про свої наміри.

Окрім того, надані позивачем у додатку до позовної заяви документи (накладні, рахунки, ордера) датовані жовнем-листопадом 2007 року. Договір №12-12 укладений між сторонами 12 грудня 2007 року. Таким чином відсутній причинний зв"язок між витратами позивача, що відбулися у жовтні-листопаді 2007 року з ремонтними роботами після 12 грудня 2007 року, на які посилається позивач.

Ст. 224 Господарського Кодексу України визначено, що під збитками розуміють витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов"язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Загальними підставами для накладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду є: настання шкоди; протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду; причинний зв"язок між протиправною поведінкою й настанням шкоди; вина.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що безпосереднього причинного зв"язку між діями відповідача та настанням шкоди ? не існує.

Крім того, судом досліджено, що надані позивачем накладні, рахунки, ордера дійсно датовані жовтнем-листопадом 2007р., - тобто до укладання сторонами Договору від 12.12.2007р.

Таким чином, Позивачем не доведено ті обставини, на які він посилається в обгрунтування позовних вимог стосовно стягнення збитків.

Керкючись ст.ст. 32-33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.          Задовольнити позов частково.

2. Розірвати Договір № 12-12 про співпрацю від 12.12.2007р.

3. В частині стягнення збитків - відмовити.

Суддя                                                                                 Босий В.П.