ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.10.08 р.                     Справа № 34/110

Суддя господарського суду Донецької області Кододова О.В.

При секретарі судового засідання Клішиній Н.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом – Закритого акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк” в особі Горлівської філії Приватбанку, м. Горлівка

до відповідача – Відкритого акціонерного товариства „Державна енергогенергогенеруюча компанія „Центренерго” в особі Вуглегірської теплової електричної станції, м. Світлодарськ

про стягнення суми спричинених збитків у розмірі 3519,00грн.

за участю представників сторін:

від позивача – Деружинський М.О. (за довіреністю)

від відповідача – Ватулін С.М. (за довіреністю)

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов Закритим акціонерним товариством комерційний банк „Приватбанк” в особі Горлівської філії Приватбанку, м. Горлівка до Відкритого акціонерного товариства „Державна енергогенергогенеруюча компанія „Центренерго” в особі Вуглегірської теплової електричної станції, м. Світлодарськ про стягнення суми спричинених збитків у розмірі 3519,00грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов укладеного договору відповідач повинен здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримувати у відповідному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньо будинкових систем. 08 та 10 липня 2008року відбулося часткове затоплення приміщення, що використовується позивачем на підставі договору оренди та йому було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, винною стороною позивач вважає відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 20 серпня 2008року (вхід. №02-41/29592) проти позову заперечує у повному обсязі за тих підстав, що він є лише виконавцем послуг і не є балансоутримувачем, та не виконує робіт по обслуговуванню та ремонту внутрішньо будинкових мереж.

За клопотанням сторін справа слухалась без фіксації судового процесу технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, встановив :

Відповідно до договору оренди приміщення від 29 червня 2006року укладеного між приватним підприємцем Араповою Людмилою Германівною (орендодавець) та Закритим акціонерним товариством комерційний банк „Приватбанк” (орендар), орендодавцем передано орендарю у тимчасове користування 3/20 частки приміщення, приміщення знаходиться за адресою: Донецька область, м. Дебальцеве, м. Світлодарськ, буд. 58, загальною площею 849,2кв.м. Позивач на підставі договору користується даним приміщенням.

03 жовтня 2007року між Відкритим акціонерним товариством „Центренерго” в особі директора Вуглегірської ТЕС (виконавець) та Акціонерним товариством комерційний банк „Приватбанк” (споживач) укладено договір 83-КП про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення.

За умовами п.п.1.1 п.1 укладено договору виконавець зобов’язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення, а споживач зобов’язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Відповідно до абз.3 п.п.4.4 п.4 договору виконавець зобов’язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну перевірку засобів обліку води і теплової енергії, забезпечувати їх обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж).

Згідно до п.п.9.1 договору, цей договір укладається з 01.01.2007 по 31.12.2007року і набирає чинності з дня його укладання договір вважається продовженим на 12 місяців щороку, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду.

Сторонами не надано доказів розірвання договору від 03 жовтня 2007року.

У приміщенні, що орендується позивачем відбулося затоплення 07 липня 2008року та 10 липня 2008року.

Відповідно до акту про затоплення складеного головою комісії Герасимовим Є.П., начальником ЖЕУ Мартиновою А.В., та техніком – доглядачем Богдан О.Г. від 08 липня 2008року, 07 липня 2008року у будинку №58 у Приватбанку відбулося затоплення. При обстеженні виявлено, що у касовій кімнаті на стелі на гіпсокартоновій підвісній стелі вологі, жовті затечени, частково затоплена електропроводка, на підлозі незначне скопичення води. В результаті була затоплена оргтехніка. Причину виявити не вдалося, оскільки мешканці квартири №15 відсутні у місті.

10 липня 2008року тими ж членами комісії складено акт про затоплення згідно якого 10 липня 2008року у будинку №58 у Приватбанку відбулося затоплення. При обстеженні виявлено, що у касовій кімнаті на стелі на гіпсокартоновій підвісній стелі вологі, жовті затечени, частково затоплена електропроводка, на підлозі велике скопичення води. В результаті була затоплена оргтехніка. Причиною затоплення вказано порушення правил користування каналізаційною системою квартир №18,21,24 був забитий каналізаційний стояк (ганчірками), що призвело до затоплення Приватбанку.

Позивач як з винної сторони просить стягнути з відповідача збитки у розмірі 3519,00грн. Розрахунку суми збитків позивачем не надано.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, зокрема, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1192 зазначеного кодексу, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивачем на вимогу суду не надано детального розрахунку завданої шкоди, та у суду відсутня можливість щодо визначення вірного розміру завданих збитків визначених позивачем.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного пава, має право на їх відшкодування. При цьому, збитки визначаються, як втрата, якої особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 623 Цивільного кодексу України сторона, яка порушила зобов'язання повинна відшкодувати заподіяні в результаті цього збитки. При цьому розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором.

Пунктом 1 ст.224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з того, що складовою збитків є наявність збитків, протиправна поведінка боржника, причинний зв’язок між протиправною поведінкою та збитками.

Таким чином, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме – наявність збитків, протиправна поведінка заподіювача збитків, причинний зв’язок між збитками та протиправною поведінкою заподіювача, вина.

Обов’язковою підставою деліктної відповідальності є причинний зв’язок між протиправною поведінкою і збитками. Протиправна поведінка означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином.

В обґрунтування своїх вимог щодо стягнення з відповідача суми збитків у розмірі 3519,00грн., позивач посилається на невиконання своїх обов’язків відповідачем.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Витрати потерпілої особи з виправлення пошкодженого майна її засобами і коштами визначаються, виходячи з реальних витрат позивача.

Відповідно до умов договору №83-КП від 03 жовтня 2007року виконавець зобов’язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну перевірку засобів обліку води і теплової енергії, забезпечувати їх обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж).

У даному випадку затоплення відбулося не з причини несправного або поганого технічного стану каналізаційних труб, а з порушення правил користування каналізаційною системою мешканцями квартир №18,21,24, що також підтверджується актом про затоплення від 10 липня 2008року.

Таким чином при затопленні приміщення, орендарем якого є позивач відсутня вина відповідача у результаті невиконання або неналежного виконання своїх обов’язків за договором, або покладених на нього законом. Договором на відповідача не покладений обов’язок контролювати користування каналізаційною системою та передбачити порушення цього відповідач не міг.

Отже, враховуючи всі матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність вини у діях відповідача щодо заподіяння матеріальної шкоди та причинного зв’язку між діями відповідача та шкодою, яка нарахована позивачем.

Неподання позивачем доказів протиправності дій (бездіяльності) відповідача, його вини у заподіянні шкоди та наявності причинного зв’язку між такими діями (бездіяльністю) і виною є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування шкоди.

Відтак вимоги позивача про стягнення суми спричинених збитків у розмірі 3519,00грн. задоволенню не підлягають за недоведеністю.

Судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні 09 жовтня 2008року за згодою сторін була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

На підставі Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення складений та підписаний 13 жовтня 2008року.

Суддя