ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.08 Справа № 18/110/08-22/164/08-18/210/08

Суддя Носівець В.В.

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група “Інтерпап” (юридична адреса: 03028, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 8а/219, фактична адреса: 49000, м.Дніпропетровськ, вул. Глінки, 17),

до приватного підприємства “Полі-Про” (юридична адреса: 69000, м. Запоріжжя, вул. Весніна, 1-б, кв.71)

про стягнення заборгованості

Суддя Носівець В.В.

представники сторін:

Від позивача: Кузьменко Н.О. (довіреність № 7 від 08.01.2008 року), Позднякова Ю.В. (довіреність № 27 від 28.05.2008 року)

Від відповідача: Машьянов О.В. (довіреність № 19 від 07.04.2008 року)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 26.06.2008 року звернулось товариство з обмеженою відповідальністю Торгова група “Інтерпап” з позовною заявою до приватного підприємства “Полі-Про” про стягнення 300959,84 грн., у тому числі 280311,65 грн. основного боргу, 9148,05 грн. пені, 1143,51 грн. 3% річних, 6956,33 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 3400,30 грн. втрат від інфляції, на підставі договору купівлі-продажу № 013/3 від 01.10.2007р. і ст.193 Господарського кодексу України та ст.ст. 526, 655, 692 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 01.07.2008 року порушено провадження у справі №18/110/08, судове засідання призначено на 06.08.2008 р.

30.07.2008 року на адресу суду направлено заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої позивач просить суд провадження у справі, в частині стягнення 69180,78 грн. основного боргу припинити, у зв’язку із оплатою відповідачем боргу у цій частині і стягнути з останнього 218311,65 грн. основного боргу, 13147,04 грн. пені, 1643,38 грн. 3% річних, 9997,23 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами та 5727,44 грн. втрат від інфляції.

Заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, не суперечить чинному законодавству України, прийнята судом до розгляду та задоволена. Суд розглядав уточнені позовні вимоги.

У судовому засіданні 06.08.2008 року позивач подав заяву про виправлення помилки, і зазначив, що в заяві про уточнення позовних вимог помилково, замість сплаченої відповідачем суми основного боргу у 62000,00 грн., зазначено 69180,78 грн., і просить припинити провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 62000,00 грн.

Заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, не суперечить чинному законодавству України, прийнята судом до розгляду та задоволена.

Ухвалою суду від 06.08.2008 року, розгляд справи, в порядку ст. 77 ГПК України, був відкладений до 28.08.2008 р.

11.08.2008 року на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої, позивач просить суд стягнути з відповідача 218311,65 грн. основного боргу, 12825,68 грн. пені, 9779,58 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами та 3896,39 грн. втрат від інфляції.

Заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, не суперечить чинному законодавству України, прийнята судом до розгляду та задоволена. Суд розглядав уточнені позовні вимоги.

Розпорядженням в.о. голови господарського суду Запорізької області від 22.08.2008р. за №1341 матеріали справи № 18/110/08 передано на розгляд судді Скидановій Ю.О.

Ухвалою суду від 28.08.2008 року матеріали справи № 18/110/08 прийнято до провадження суддею Скидановою Ю.О., справі присвоєно №18/110/08-22/164/08, судове засідання призначено на 24.09.2008 року.

24.09.2008 року на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої, позивач просить суд стягнути з відповідача 218311,65 грн. основного боргу, 15733,20 грн. пені, 11996,56 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами та 3896,39 грн. втрат від інфляції.

Заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, не суперечить чинному законодавству України, прийнята судом до розгляду та задоволена. Судом розглядаються уточнені позовні вимоги.

Розпорядженням в.о. голови господарського суду Запорізької області від 24.09.2008р. за №1500 матеріали справи № 18/110/08-22/164/08 передано на розгляд судді Носівець В.В.

Ухвалою суду від 24.09.2008 року матеріали справи № 18/110/08-22/164/08 прийнято до провадження, справі присвоєно №18/110/08-22/164/08-18/210/08, судове засідання призначено на 30.10.2008 року.

14.10.2008 року позивачем, в порядку ст.ст. 66, 67 ГПК України, заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, що містяться на розрахунковому рахунку відповідача, а також на все майно, що належить відповідачу та знаходиться у нього або у інших осіб у сумі 253175,18 грн. Вирішення питання стосовно розгляду зазначеного клопотання було вікладено у зв’язку із відрядженням судді.

У судовому засіданні 30.10.2008 року позивач вказав, що у задоволенні клопотання щодо забезпечення позову відпала необхідність, у зв’язку із чим у задоволенні клопотання відмовлено.

Позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача 218311,65 грн. основного боргу, 15733,20 грн. пені, 11996,56 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами та 3896,39 грн. втрат від інфляції.

Відповідач позовні вимоги визнав частково у розмірі 218311,65 грн. основного боргу та 2299,94 грн. втрат від інфляції. У задоволенні решти позовних вимог просить відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві та відзиві на заяву про уточнення позовних вимог.

Судовий розгляд закінчено 30.10.2008 року, прийняттям рішення та оголошенням, за згодою представників сторін, вступної та резолютивної частин рішення.

Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2007р. між товариством з обмеженою відповідальністю Торговою групою “Інтерпап” (далі - продавець та позивач у справі) та приватним підприємством “Полі-Про” (далі - покупець та відповідач у справі) укладено договір купівлі-продажу №013/3 (далі-Договір).

За умовами Договору, продавець зобов’язується в порядку та на умовах, визначених у договорі, передати у власність покупцю, а покупець зобов’язується в порядку та на умовах, визначених у договорі, прийняти та оплатити паперову продукцію (надалі іменується “Товар”), що перераховані у рахунку-фактурі або специфікації, які являються невід’ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору, ціна на Товар є договірною. Кількість та ціна, згідно письмової або усної заявки покупця, вказані у рахунку-фактурі або специфікації, які є невід’ємною частиною цього договору. Підтвердженням узгодження сторонами заявки покупця є підписанням сторонами рахунка-фактури або специфікації.

Згідно п. 5.2 Договору, розрахунки за кожну партію здійснюються шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця у повному обсязі, або частками на протязі 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня передачі товару.

Пунктом 5.4 Договору, передбачено, що днем оплати вважається день фактичного зарахування коштів, на розрахунковий рахунок продавця.

На виконання умов Договору позивачем поставлено відповідачу товару на загальну суму 287 492,43 грн.

Факт поставки товару Позивачем та його отримання Відповідачем підтверджується накладними №ЗГ-0000550 від 14.04.2008 року на суму 124921,66 грн., № ЗГ-0000644 від 25.04.2008 року на суму 136639,97 грн., № ЗГ-0000693 від 08.05.2008 року на суму 25930,80грн.

Таким чином, позивач виконав умови Договору купівлі-продажу №013/3 від 01.10.2007р. належним чином та в повному обсязі.

Відповідач, в порушення умов Договору, товар прийняв, але оплатив його вартість не у повному обсязі, у строки встановлені Договором.

Так, відповідачем на виконання вимог п. 5.2 Договору, за накладною № ЗГ-0000550 від 14.04.2008 року оплачено лише 7180,78 грн.

Судом встановлено, що на день звернення позивача до суду, відповідач мав перед позивачем заборгованість за отриманий товар у сумі 280 311,65 грн., яка не була сплачена у встановлений договором строк.

Але, після звернення позивача з позовом до суду (позов, згідно поштового штемпеля, відправлено на адресу суду 24.06.2008 року), відповідач сплатив на користь позивача 62000,00грн. заборгованості за договором, а саме:

25.06.2008 року –5000,00 грн., 01.07.2008 року –50000,00 грн., 03.07.2008 року –3000,00 грн., 11.07.2008 року –2000,00 грн., 14.07.2008 року –2000,00 грн., що підтверджено сторонами у судовому засіданні.

Згідно з п. 11 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, провадження у справі, в частині стягнення з відповідача на користь позивача 62000,00 грн. основного боргу, підлягає припиненню на підставі п. 11 ст.80 ГПК України, у зв’язку із відсутністю предмету спору.

Заборгованість у сумі 218 311,65 грн. відповідачем сплачена не була.

Оцінивши надані докази, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача 218311,65 грн. основного боргу підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічний припис містить ст.526 ЦК України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Факт порушення умов, визначених змістом зобов’язання, та факт несплати у визначений зобов’язанням термін поставленої продукції на суму 218 311,65 грн. позивачем документально підтверджений в судовому засіданні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога позивача, в частині стягнення з відповідача 218 311,65 грн. основного боргу, обґрунтована та підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення за період з 15.05.2008 року по 06.08.2008 року в розмірі 3896,39 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку позивача –збитки від інфляції за весь час прострочення за період з 15.05.2008 року по 06.08.2008 року складають 3896,39 грн.

Наданий позивачем розрахунок збитків від інфляції є обґрунтованими, зважаючи на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача збитків від інфляції в розмірі 3896,39грн. обґрунтована та підлягає задоволенню.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 15733,20 грн. за прострочення оплати товару за період з 15.05.2008 р. по 17.09.2008 р.

Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов’язання внаслідок односторонньої відмови від зобов’язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, …, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства… (п.п. 1, 2 ст. 551 ЦК України).

Сторони в п. 10.2 Договору обумовили, що за порушення термінів оплати товару покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на період сплати, від суми заборгованості за кожен день прострочки. Пеня нараховується за весь період прощення виконання зобов’язання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком пені –сума пені з 15.05.2008 р. по 17.09.2008 р. складає 15733,20 грн. Дана вимога обґрунтована та підлягає задоволенню.

Посилання відповідача на той факт, що стягнення пені у розмірі, не погодженому сторонами не передбачено законодавством, оскільки сторонам не могла бути відома облікова ставка НБУ, яка мала б діяти на період виконання Договору не приймається судом, зважаючи на наступне:

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до умов Договору сторони визначили розмір пені, а саме п. 10.2 Договору свідчить, що розмір пені становить “подвійна облікова ставка НБУ, діюча на період сплати”.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 15733,20 грн.

Однак, згідно з п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню з боку сторони, що порушила зобов'язання.

У відповідності зі ст. 233 ГК України, якщо підлягаюча сплаті неустойка (штраф, пеня) надмірно велика в порівнянні зі збитками кредитора, суд вправі зменшити неустойку (штраф, пеню). При цьому судом повинні бути прийняті до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майнове положення сторін, що беруть участь у зобов'язанні; не тільки майнові, але й інші інтереси сторін...

Приймаючи до уваги вищезазначене, в тому числі те, що відповідач поступово сплачує позивачу заборгованість, розмір пені надмірно великий у порівнянні із заборгованістю відповідача, суд визнав за необхідне зменшити розмір пені до 5000,00 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 11996,56 грн. відсотків за користування коштами позивача, на підставі ч. 2 ст. 536, ч. 3 ст. 693 ЦК України та п. 6 ст.231 ГК України.

Суд вважає дану вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України, у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Сторони в п. 5.5 Договору обумовили, що у разі прострочення покупцем оплати поставленого Товару, покупець зобов’язаний сплатити повну вартість товару, а також, згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України, сплачує відсотки за користування чужими грошовими коштами у розмір 0,05 % від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком відсотків за користування чужими грошовими коштами –сума відсотків за користування чужими грошовими коштами з 15.05.2008 р. по 17.09.2008 р. складає 11996,56 грн. Дана вимога обґрунтована та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 22 ГПК України відповідач має право визнати позов повністю або частково…

Згідно зі ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 22, 44, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства “Полі-Про” (юридична адреса: 69000, м. Запоріжжя, вул. Весніна, 1-б, кв.71; ; р/р № 1 у АБ “Металург” МФО 313582) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група “Інтерпап” (юридична адреса: 03028, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 8а/219, фактична адреса: 49000, м.Дніпропетровськ, вул. Глінки, 17; ; р/р №99 у ЗАТ “СБЕРБАНК РОСІЇ”, МФО 320627) 218311 (двісті вісімнадцять тисяч триста одинадцять) грн. 65 коп. основного боргу; 5000 (п’ять тисяч) грн. пені, 3896 (три тисячі вісімсот дев’яносто шість) грн. 39 коп. втрат від інфляції; 11996 (одинадцять тисяч дев’ятсот дев’яносто шість)грн. 56 коп. відсотків за користування чужими коштами, 3119 (три тисячі сто дев’ятнадцять) грн. 38 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3. Провадження у справі, в частині стягнення 62000,00 грн. основного боргу, припинити на підставі п. 1.1 ст. 80 ГПК України.

Суддя В.В. Носівець