ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 50/158

17.10.08

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан"

до комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення 127 135,20 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники:

Від позивача           Похиленко А.В.(дов. від 10.12.2007 № 438)

Від відповідача Герус Ю.М.(дов. від 02.01.2008)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача 127 135,20 грн. штрафних санкцій за прострочення погашення боргу.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 21.07.2008 порушено провадження у справі №50/158 та призначено до розгляду на 11.08.2008.

Представники сторін в судове засідання 11.08.2008 з’явилися, надали пояснення по суті справи та подали докази по справі. В судовому засіданні була оголошена перерва на 22.08.2008 для витребування додаткових доказів по справі.

22.08.2008 в судовому засіданні з'явилися представники позивача та відповідача, надали пояснення по суті справи та подали докази по справі. Крім цього, сторони подали клопотання про продовження строку розгляду справи на строк більший, ніж це передбачено ст. 69 ГПК України. Судом дане клопотання задоволено.

Суд, вислухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність витребування додаткових доказів по справі. Слухання справи було відкладено на 19.09.2008.

19.09.2008 в судовому засіданні представник позивача подав уточнення до позовної заяви, відповідного до яких просить стягнути з відповідача 102 040,22 грн. інфляційних збитків, 13 731,56 грн. три відсотки річних від простроченої суми, 7 500,00 грн. адвокатських витрат та витрати по сплаті держмита та ІТЗ судового процесу. Суд прийняв дані уточнення до провадження.

В судовому засіданні 19.09.2008 було оголошено перерву на 06.10.2008.

06.10.2008 в судовому засіданні з'явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову, про що надав письмовий додатковий відзив на позовну заяву.

Судом була оголошена перерва в судовому засіданні на 17.10.2008 для оголошення повного тексту рішення по справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши надані позивачем та відповідачем оригінали документів, та копії яких долучені до матеріалів справи суд –

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами було досягнуто домовленість про поставку дизельного пального та бензину А-76 на підставі листів звернень Автобусного парку №7 у 2006 році.

На виконання умов домовленості та відповідно до листів відповідача про замовлення продукції та гарантію її оплати: від 06.05.06р. № 249, від 12.05.06р. № б/н, від 16.05.06р. № 267, від 19.05.06р. № 456, від 24.05.06р. № 286, від 25.05.06р. № 290, від 26.05.06р. № 294, від 30.05.06р. № 295, від 01.06.06р. № 308, від 06.06.06р. № 318, позивач протягом травня-червня 2006 року здійснив поставку дизельного пального та бензину А-76, про що суду пред’явлено видаткові накладні (копії залучено до матеріалів справи). Факт отримання продукції підтверджується довіреностями представників відповідача 2 на отримання товарно-матеріальних цінностей, копії яких залучено до матеріалів справи.

У відповідності до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Рішенням господарського суду м. Києва від 03.03.2007 по справі №31/131 (далі рішення), позовні вимоги ТОВ „Фірма Октан" (далі позивач) про стягнення з комунального підприємства „Київпастранс" (далі відповідач) були задоволенні, а саме було стягнуто з останнього: 470 156, 16 грн. боргу; 35 464, 82 грн. інфляційних збитків; 20 000 грн. витрат на послуги адвоката; 5 057 грн. витрат на державне мито, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, всього боргу на суму 530 795, 98 грн.

Зазначене рішення вступило в законну силу і на його виконання було видано судовий наказ та 02.10.2007, відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення.

Станом на 20.06.2008 відповідачем у примусовому порядку було перераховано позивачу тільки 316 500,00 грн., а саме 11.11.2007 - 216 500,00 грн. та 28.02.2008 - 100 000,00 грн. і як наслідок цього на момент подання позовної заяви залишалася заборгованість в розмірі 214 295,98 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на 03.10.2008 заборгованість боржника погашена останнім в повному обсязі(постанова ДВС Подільського РУЮ м. Києва про закінчення виконавчого провадження від 03.10.2008).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем зобов’язання по оплаті отриманої від позивача продукції своєчасно не виконані, заборгованість повністю оплачена відповідачем на виконання рішення господарського суду м. Києва від 03.03.2007 по справі №31/131 вже після подання позовної заяви по даній справі.

Згідно ст. 173 ГК України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із ст. 599 Цивільного Кодексу України, зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов’язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов’язання.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору. Отже, твердження відповідача, що на нарахування трьох відсотків річних позивач не має права в силу ст. 231 ГК України, є необґрунтованими.

З урахуванням викладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума втрат від інфляції за період з березня 2007 року по червень 2008 року включно, яка складає 102 040,22 грн. та 3% річних за весь час прострочення виконання зобов’язання в розмірі 13 731,56 грн.

Посилання відповідача на той факт, що стягнення інфляційних збитків вже було предметом розгляду у господарській справі № 31/131, а тому не підлягає вирішенню в межах цієї справи, судом не приймається до уваги, оскільки позовні вимоги в даній справі стосуються іншого періоду, ніж в справі № 31/131, а вимоги про стягнення 3% річних в межах справи № 31/131 взагалі не розглядалися.

Крім цього, позивач також просить відшкодувати витрати на правову допомогу за рахунок відповідача.

З метою представництва інтересів у господарському суді м. Києва 20.06.2008 між позивачем та адвокатом Похиленком Андрієм Володимировичем(далі адвокат) було укладено угоду б/н про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 1.1. договору про надання правової допомоги, предметом даної угоди є прийняття адвокатом на себе доручення клієнта про надання

останьому юридичної допомоги обумовленого ним виду в інтересах Клієнта на умовах, передбачених угодою, а клієнт зобов'язується сплатити гонорар за дії адвоката по наданню наступної правової допомоги:

—          представництва інтересів клієнта у господарському суді міста Києва при розгляді позовної заяви про стягнення заборгованості з комунального підприємства „Київпастранс";

—          представництва інтересів клієнта в інших місцевих та апеляційних господарських судах України, Вищому господарському суді України, місцевих та апеляційних загальних судах України, Верховному суді України, органах Міністерства внутрішніх справ України, органах прокуратури України всіх рівнів, органах державної податкової служби всіх рівнів, органах Державної виконавчої служби з питання стягнення заборгованості з комунального підприємства „Київпастранс".

Згідно з п. 3.1. угоди про надання правової допомоги розмір гонорару адвоката становить 7 500,00 грн.

Однак суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у зв’язку з таким:

В даній угоді про надання правової допомоги зазначено, що адвокат представляє інтересів клієнта у господарському суді міста Києва при розгляді позовної заяви про стягнення заборгованості з комунального підприємства „Київпастранс". Однак, предметом даного спору є стягнення штрафних санкцій, які за своєю суттю не є заборгованістю відповідача.

Також з даної угоди про надання правової допомоги не вбачається, що вона укладена для надання правової допомоги саме по даній справі, оскільки відсутні такі реквізити як номер договору на підставі якого відбувається стягнення, розмір позовних вимог і т.д.

Крім того, позивачем не надано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката, тому суд не має доказів про те, чи має адвокат взагалі право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню у відповідності до наданого позивачем розрахунку.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача стягуються понесені позивачем витрати по сплаті держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. 4, 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, господарський суд м. Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства "Київпастранс" (04070, м. Київ, вул. Набережне Шосе, 2, , р/р 840 в КБ «Хрещатик»в м. Києві, МФО 300670) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Фірма Октан” (03680, м. Київ, бул. Лепсе, 4, корпус 21, , п/р 5001 в ВАТ КБ «Інтербанк»м. Києва, МФО 300216) суму інфляційних збитків в розмірі 102 040(сто дві тисячі сорок) грн. 22 коп., три відсотки річних в сумі 13 731(тринадцять тисяч сімсот тридцять одна) грн. 56 коп., держмито в розмірі 1 157(одна тисяча сто п’ятдесят сім) грн. 72 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. В іншій частині позову –відмовити.

4. Рішення може бути оскаржене у десятиденний термін в порядку, визначеному законодавством України.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                  Головатюк Л.Д.