СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 липня 2008 р.

Справа № 19/83

Господарський
суд Івано - Франківської області ускладі судді Максимів Т.В.

при
секретарі судового засідання Гринюк О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за
позовом  ВАТ
"Прикарпаттяобленерго",  вул.
Індустріальна,34, м. Івано-Франківськ, 76000

до
відповідача  Приватного підприємця
ОСОБА_1,  АДРЕСА_1, м. Коломия,Коломийський
район, Івано-Франківська область,78200

про
стягнення заборгованості на суму 410 грн. 13 коп.

за
участю представників сторін:

від позивача:  Боднарчук С.Я.-представник, (довіреність №
965  від
12.02.08.)

від
відповідача: представники не з"явилися

Представнику
позивача роз"яснено права та обов"язки, передбачені ст.20, 22
ГПК України.

Клопотань про здійснення технічної фіксації суду не
подавалося.

СУТЬ
СПОРУ: ВАТ "Прикарпаттяобленерго" звернулось в суд із позовом до  приватного підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості в сумі 410, 13 грн. за електричну енергію спожиту понад
договірні величини.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтвердив.

Представник відповідача в судові
засідання 12.06.08.; 01.07.08.;10.07.08 не з"явився. Ухвалою від 12.06.08.
судом зобов"язано позивача надати всі відомі йому засоби факсимільного
зв"язку для належного повідомлення відповідача. Відповідно до поданої
представником позивача інформації, щодо місцезнаходження  відповідача, судом вжито всі можливі заходи,
щодо належного повідомлення  відповідача
про час розгляду справи.

Учасники спору вважаються
повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення
провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній
заяві. За таких обставин та у відповідності до ст.75 ГПК України, суд,  враховуючи
те, що  відповідач, належним
чином  повідомлений  про час і місце розгляду справи, вважає за
можливе розглянути справу без участі повноважного представника відповідача
запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи
своєчасному поновленню порушеного права.
Розглянувши
документи і матеріали, подані позивачем та зібрані судом із  врахуванням вимог Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод  стосовно
розгляду справи упродовж розумного строку, заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно
з"ясувавши всі обставини, на яких грунтуються  його вимоги, давши оцінку доказам, які мають
значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.
Відповідно до  п.1.1.  договору
про постачання електричної енергії №1247 від 14.04.04. позивач
зобов"язався постачати електричну енергію відповідачу, а відповідач
зобов"язувався оплатити її вартість та здійснити інші платежі відповідно
до умов укладеного між сторонами договору та додатками до договору, які є його
невід"ємними частинами.

Згідно п.2.1 договору,
взаємовідносини між сторонами регулюються даним договором, Закону України
"Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією,
Постановами Кабінету Міністрів України, НКРЕ України та іншим чинним
законодавством України.

Відповідно до п.2.2.2 договору
Постачальник електричної енергії зобов'язується постачати Споживачу
електроенергію в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням
умов розділу 6 цього договору (додаток 1 "Обсяги постачання електричної
енергії...), а споживач зобов'язувався дотримуватися режиму споживання
електричної енергії (п.2.3.2 Договору).

Пунктом 5.1 укладеного між
сторонами договору передбачено право споживача до першого грудня поточного року
надати постачальнику електричної енергії відомості про розмір очікуваного
споживання електроенергії на наступний рік. У разі ненадання Споживачем
зазначених відомостей у встановлений термін, розмір очікуваного споживання
електроенергії встановлюється постачальником на рівні фактичних величин
відповідних періодів попереднього року.

Як вбачається з матеріалів справи
та пояснень представника позивача, між
позивачем - постачальником електроенергії та відповідачем 22.06.06.
укладено додатковий правочин до Договору про постачання електроенергії від
14.04.04., в якому встановлено договірні величини постаxfння електроенергії на
2007 рік в розмірі 500кВт.                                                                                Відповідно
до  п.4.2.2. п.7 додатку 2 до укладеного
між сторонами договору  у випадку
споживання   електричної енергії  понад договірну величину за розрахунковий
період споживачі сплачують енергопостачальникам п"ятикратну вартість
різниці фактично спожитої і договірної величини.

В разі зміни законодавства про
порядок постачання електричної енергії і регулювання режимів електропостачання
застосовуються положення цих нормативно правових актів, які мають перевагу
перед положеннями Договору. Сторони зобов'язані дотримуватись вимог нормативно
- правових актів незалежно від внесення змін до договору. Відповідно до п.п.6-6
додатку 1 до Договору №1247 у разі перевищення встановлених граничних величин споживання
електричної енергії Споживачі несуть відповідальність згідно ст.26 Закону
України "Про електроенергетику".

Постановою КМУ №473 від 16 червня
2005 року внесено зміни до Постанови КМУ №441, якою затверджено Порядок
постачання електричної енергії споживачам. Відповідно до вказаних змін
виключено абзац другий п.11 вищевказаного Порядку, який передбачав можливість
коригування граничних (договірних) величин електроспоживання споживачів до
рівня фактично оплаченої величини. Пунктом 7 Порядку, п.4.2 Правил користування
електричною енергією визначено, що обсяги споживання електричної енергії
оформляються додатком до договору як договірні величини. В той же час, згідно
абзацу 3 п.11 Порядку, п.4.4 Правил, Споживач має право протягом поточного
розрахункового періоду звернутися до постачальника електричної енергії за
коригуванням договірної величини споживання.

Пунктом 13
Порядку постачання електричної енергії
встановлено, що у разі перевищення договірних величин споживання
електричної енергії Споживачі несуть відповідальність згідно з частиною п'ятою
ст.26 Закону України "Про електроенергетику". Відповідно до ч.5 ст.26
Закону України "Про електроенергетику" із змінами від 23.06.05.,
Споживачі (крім населення, професійно-технічних навчальних закладів та вищих
навчальних закладів І - IV рівнів акредитації державної і комунальної форм
власності) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за
розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці
фактично спожитої і договірної величини.

Відповідно до звіту, поданого
відповідачем про використання електроенергії у листопаді місяці 2007 року, ним
спожито 1581 кВт/год електроенергії, в той час як договірна величина
електроспоживання становила 500 кВт/год. Про дане перевищення договірних
величин, яке становило 1081кВт./год., на адресу відповідача позивачем
направлено повідомлення від 04.12.07., що підтверджується квитанцією про його
відправлення від 05.12.07.

Відповідно до вимог, які
встановлено ч.5 ст.26 Закону України "Про електроенергетику", п.13
Порядку постачання електричної енергії споживачам, затвердженого постановою КМУ
від 24 березня 1999р. №441 (в редакції постанови КМУ від 16.06.05. № 473,
п.4.2.2 Договору, на різницю між фактично спожитою електроенергією і договірною
величиною, яка в даному випадку становить 1081кВт/год., позивачем  відправлено рекомендованим листом рахунок за
перевищення споживання договірних величин на суму 410,13 грн.

Як вбачається з матеріалів справи
та пояснень представника позивача, даний рахунок відповідачем не оплачено.

У відповідності до частини 1 статті
509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачено загальні
умови виконання зобов'язання, а саме  зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.                                                                                                                                              Відповідно
до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог,
що у певних умовах звичайно ставляться.                                                                                                                           Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських
санкцій, передбачених законами або договором.
Таким чином, як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника
позивача, на час розгляду справи  за
відповідачем рахується заборгованість за електричну енергію спожиту понад
договірні величини в сумі 410,13 грн.

Викладені вище обставини
підтверджуються матеріалами справи, зокрема укладеним між сторонами договором
про постачання електричної енергії №1247 від 14.04.04, додатковим правочином до
договору від 22.06.06,  рахунком за
перевищення договірних величин споживання електроенергії від28.11.07.№1247/4, повідомленнями
про перевищення договірної величини споживання електричної енергії та
актом  про обсяги переданої споживачу

( субспоживачу) електричної енергії
за листопад 2007 року.

У
відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України
та статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається  як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Доказів виконання  зобов”язання
щодо оплати за електричну енергію спожиту понад договірні величини в сумі
410,13 грн. відповідач не подав, доводів позивача не спростував. За наведених
обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про
стягнення  з відповідача  заборгованості в сумі 410,13 грн є
обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.49 ГПК судові
витрати слід покласти на відповідача.
Зважаючи на вищевикладене, у відповідності до ст. 129 Конституції
України,  ст.ст. 509, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України,  ст.26, 27 Закону України "Про
електроенергетику", керуючись ст.ст.33,49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, м. Коломия,Коломийський район, Івано-Франківська
область,78200, код НОМЕР_1 на користь ВАТ "Прикарпаттяобленерго",
вул. Індустріальна, 34, м.Івано-Франківськ, 76014, код 25683342 - заборгованість
в сумі 410,13 грн.  102,00 грн. витрат по
сплаті  державного мита та  118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у
разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного
строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84
Господарського процесуального кодексу України.

Суддя
Максимів Тетяна Володимирівна

рішення підписане 14.07.08

Виготовлено
в АС "Діловодство суду"________________ Вінтоняк Оксана Іванівна