ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

10.07.2008  року
Справа № 13/53пн

Луганський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Єжової С.С.

суддів
Баннової Т.М.

Бойченка К.І.

секретар

судового засідання                     Наумов Б.Є.

та за участю

представників сторін:

від заявника                              заступник
начальника відділу представництва

громадян і держави в судах
прокуратури

області Губська А.В., посвідчення
№484

від 02.08.2006;

від
позивача
головний спеціаліст-юрисконсульт

Скорик
О.О., довіреність №1/с-572

від
20.03.2008;

від
відповідача
повноважний та компетентний

представник не прибув;

розглянувши

апеляційне подання                    Стаханово-Алчевського
міжрайонного

природоохоронного прокурора,

м.Стаханов Луганської області

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від
02.06.2008

по справі
№13/53пн (суддя -Яресько Б.В.)

за позовом
Стаханово-Алчевської міжрайонної

природоохоронної
прокурори в інтересах держави в особі Алчевської міської ради,

м.Алчевськ Луганської області

до
відповідача
Приватного підприємця
Лотоцької Наталії

Анатоліївни, м.Алчевськ Луганської

області

про
зобов'язання оформити

правовстановлюючі документи на

користування земельною ділянкою

В С Т А Н О В И
В:

Стаханово-Алчевська міжрайонна
природоохоронна прокуратура в інтересах держави в особі Алчевської міської
ради, м.Алчевськ Луганської області звернулася до господарського суду
Луганської області з позовом до відповідача -приватного підприємця Лотоцької
Наталії Анатоліївни, м.Алчевськ Луганської області про зобов”язання оформити
правовстановлюючі документи на користування земельною ділянкою.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 02.06.2008 по справі №13/53пн у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду від 02.06.2008 по справі №13/53пн Стаханово-Алчевський
міжрайонний природоохоронний прокурор, м.Стаханов Луганської області звернувся
до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційним поданням, яким
просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позовних
вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги
заявник посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи;
що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Розпорядженням голови Луганського
апеляційного господарського суду від 23.06.2008 відповідно до ст. 28 Закону
України “Про судоустрій України” для розгляду апеляційного подання
Стаханово-Алчевського міжрайонного природоохоронного прокурора, м.Стаханов
Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від
02.06.2008 по справі №13/53пн призначена судова колегія у складі: Єжова С.С. -
суддя -головуючий,                Баннова
Т.М.- суддя,  Бойченко К.І.-суддя.

Відповідно до ст.101 Господарського
процесуального кодексу України в процесі розгляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами повторно
розглядає справу.

Апеляційний суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими
суду першої інстанції (ст.99 ч.2 Господарського процесуального кодексу
України).

Заслухавши представника позивача та
прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення, судова колегія вважає, що
апеляційне подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону
України “Про оренду землі” відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються
Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами
України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а
також договором оренди землі.

Статтею 5 Закону України „Про оренду
землі” передбачено, що орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні
особи, яким на підставі договору оренди
належить  право  володіння і користування земельною ділянкою.

Як вбачається з матеріалів
справи,  актом перевірки дотримання вимог
земельного законодавства від 28.11.07 б/н Управлінням з контролю за використанням
та охороною земель у Луганській області встановлено факт використання фізичною
особою ОСОБА_1 земельної ділянки на землях промисловості в АДРЕСА_1 площею
0,0875 га, на якій розташовані будівлі, за відсутністю правовстановлюючих
документів.

28.11.2007 приватному підприємцю
ОСОБА_1

14.01.2008 приватному підприємцю
Лотоцькій повторно виданий припис НОМЕР_1про усунення порушень земельного
законодавства.

Актом повторної перевірки додержання
вимог законодавства та виконання припису від 14.01.2008 встановлено, що ОСОБА_1
продовжує використовувати вказану земельну ділянку без правовстановлюючих
документів.

За невиконання приписів державного
інспектора з контролю за використанням та охороною земель приватний підприємець
ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності.

Актом перевірки дотримання вимог
земельного законодавства 15.02.2008 встановлено, що приватний підприємець
ОСОБА_1 продовжує використовувати земельну ділянку по АДРЕСА_1без
правовстановлюючих документів.

Статтею 12 Господарського
процесуального кодексу України визначена
підвідомчість спорів господарським судам України, відповідно до норм
якої господарським судам, зокрема відповідно до частини 1 статті 12
Господарського процесуального кодексу України, підвідомчі справи у спорах, що
виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів,
у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про
приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні
стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію
(товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи
відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;
спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення
яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено
до відання інших органів.

Згідно зі статтею 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Таким чином, з урахуванням викладених
вище норм, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку щодо того, що
спір між позивачем та відповідачем підлягає розгляду саме господарським судом.

Згідно з приписами ст. 41
Господарського процесуального кодексу України господарські суди вирішують
господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом.

Одним з елементів позову є предмет
позову.

Предмет позову -матеріально правова
вимога, заявлена позивачем у суд до відповідача відносно усунення допущеного
відповідачем порушення прав позивача.

Статтею 15 Цивільного кодексу  України передбачено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або
оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 16
Цивільного кодексу  України кожна особа
має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Частиною 2 статті 16 Цивільного
кодексу  України передбачено, що
способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права;
визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідносин; припинення правовідносин; відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової)
шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Прокурором заявлено позов про
зобов'язання відповідача оформити правовстановлюючі документи на користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1 під будівлями.

У позові прокурор зазначає, що
відповідач не вжив дієвих заходів щодо оформлення документу (договору оренди),
який дає законне право на використання земельної ділянки під будівлями.

Такий спосіб захисту цивільних прав
та інтересів, як спонукання оформлення правовстановлюючих документів, зокрема,
договору, не передбачений діючим законодавством, і тому, його застосування є
неможливим.

Захист подібних цивільних прав та
інтересів можливий способом спонукання укладення договору, тобто загальним
порядком укладення господарських договорів.

За таких обставин, позовні вимоги про
спонукання відповідача оформити правовстановлюючі документи на користування
згаданою земельною ділянкою не підлягають задоволенню, в зв'язку з тим, що
прокурором неправильно обрано спосіб захисту цивільних прав та інтересів
позивача.

Разом з цим, неможливо спонукати
відповідача укласти договір оренди земельної ділянки, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону
України “Про оренду землі” відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються
Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами
України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а
також договором оренди землі.

Господарський кодекс України визначає
основні засади господарювання в Україні
і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та
здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між
цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст. 1
Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. 2 Господарського
кодексу України учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти
господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, наділені господарською компетенцією.

Відповідач є суб'єктом
господарювання.

Позивач є органом місцевого
самоврядування, який наділений господарською компетенцією.

Договір оренди земельної ділянки є
господарським договором.

Разом з цим, ні Земельний кодекс
України, ні Закон України “Про оренду землі” не визначають саму процедуру
укладення договору оренди землі, таку процедуру (загальний порядок) встановлено
ст. 181 Господарського кодексу України.

Таким чином, при укладенні договору
оренди земельної ділянки, крім вищевказаних законодавчих актів, слід керуватися
положеннями ст. 181 Господарського кодексу України, згідно якої:

- проект договору може бути
запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як
єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках (ч. 2 ст. 181 Господарського
кодексу України);

- сторона, яка одержала проект
договору, у разі згоди з його умовами
оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і
повертає один примірник договору  другій
стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк
після одержання договору (ч. 3 ст. 181 Господарського кодексу України);

- за
наявності  заперечень  щодо окремих умов договору сторона, яка
одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться
застереження у договорі,  та у
двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним договором (ч. 4 ст. 181 Господарського кодексу
України);

- сторона, яка одержала протокол
розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в
цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою  стороною та включити до договору всі прийняті
пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же
строк до суду, якщо на це є згода другої сторони (ч. 5 ст. 181 Господарського
кодексу України);

- у разі досягнення сторонами згоди
щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода
повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей,
листами, телеграмами, телетайпограмами тощо) (ч. 6 ст. 181 Господарського
кодексу України);

- якщо сторона, яка одержала протокол
розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному  замовленні або такого, укладення якого є
обов'язковим для сторін на підставі закону,
або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку
визнаний монополістом на певному ринку товарів
(робіт,  послуг), яка
одержала  протокол  розбіжностей, не передасть у зазначений
двадцятиденний строк до суду розбіжності, що
залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються
прийнятими (ч. 7 ст. 181 Господарського кодексу України);

-у разі якщо сторони не досягли згоди
з усіх істотних  умов господарського
договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо
одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки
таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України (ч. 8 ст. 181
Господарського кодексу України).

Прокурор взагалі не вказав, чи
вживали сторони за позовом заходи, передбачені ст. 181 Господарського кодексу
України для укладення договору оренди земельної ділянки (чи пропонувала одна
сторона іншій стороні проект договору, чи надсилалися заперечення, протоколи
розбіжностей тощо).

Тобто необхідні для спонукання на
укладення договору підстави, взагалі у позові прокурором не вказані.

Матеріали даної справи свідчать, що
прокурор та позивач не подали суду першої інстанції проекту договору про оренду
спірної земельної ділянки із зазначенням в ньому істотних умов відповідно до
вимог статті 15 Закону України „Про оренду землі”.

Згідно ст. 15 Закону України “Про
оренду землі” істотними умовами договору оренди землі є:

- об'єкт оренди (місце розташування
та розмір земельної ділянки);

- строк дії договору оренди;

- орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату;

- умови використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в оренду;

- умови збереження стану об'єкта
оренди;

- умови і строки передачі земельної
ділянки орендарю;

- умови повернення земельної ділянки
орендодавцеві;

- існуючі обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;

- визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини;

- відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог
статей 4 - 6, 11, 17, 19 Закону України “Про оренду землі” є підставою для
відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору
недійсним відповідно до закону (ч. 2 ст. 15 вказаного Закону).

За згодою сторін у договорі оренди
землі можуть зазначатися інші умови, зокрема, якісний стан земельних угідь,
порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди,
порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення
об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть
вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо (ч. 3 ст. 15 Закону
України “Про оренду землі”).

Відсутність у сторін за позовом та у
суду проекту договору оренди земельної ділянки унеможливлює спонукання
відповідача укласти договір, оскільки суду та сторонам невідомі усі
вищенаведені істотні умови договору оренди землі (орендна плата із зазначенням
її індексації, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за
її несплату; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;
існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення
сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи
його частини; відповідальність сторін; та інші), а відсутність у договорі
оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених статтею 15 Закону
України “Про оренду землі” є підставою для відмови в державній реєстрації
договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Господарському суду не надано
повноважень самостійно (на свій розсуд) встановлювати усі істотні умови
договору та зобов'язувати сторони укласти договір саме на цих умовах.

В апеляційному поданні прокурором
зазначено, що підставою звернення прокурора до суду є факт наявності
правопорушення, яке виражається в незаконному використанні відповідачем
земельної ділянки, однак, зобов'язання оформити договір оренди на земельну
ділянку не тягне обов'язковість відповідача до виконання вказаних дій.

Господарським судом Луганської
області правильно зроблено висновок, що такий спосіб захисту цивільних прав та
інтересів, як спонукання оформлення договору оренди земельної ділянки, не
передбачений діючим законодавством, а тому, його застосування є неможливим.

Крім того, в матеріалах даної справи
відсутні відомості, що вищевказаний об'єкт нерухомості, який належить
відповідачці на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу
20/100 частки цілісного комплексу від 31.08.2001, використовується нею з метою
здійснення саме підприємницької діяльності.

Таким чином, судова колегія Луганського
апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що відповідно до ст.43
Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду
Луганської області від 02.06.2008 по справі №13/53пн ґрунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді всіх обставин та відповідає вимогам
матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні за згодою
представника позивача та прокурора оголошені вступна та резолютивна частини
постанови.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 85, 99, 101,
п.1 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И
В:

1. Апеляційне подання
Стаханово-Алчевського міжрайонного природоохоронного прокурора, м.Стаханов
Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від
02.06.2008 по справі №13/53пн залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Луганської області від 02.06.2008 по справі №13/53пн  -без змін.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського
процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її
прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя
С.С. Єжова

Суддя                                                                      Т.М.
Баннова

Суддя
К.І. Бойченко