ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м У к р а ї н и
РІШЕННЯ

03 листопада 2008 р.            Справа 11/138-08

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагросервіс», м. Київ

до Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції, с. Уладівське

Калинівського району Вінницької області

про стягнення 45432,05 грн.

Суддя В. Матвійчук

при секретарі судового засідання Т. Кармаліта, за участю представників:

від позивача - О. Усов за довіреністю;

від відповідача - не з‘явився.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції заборгованості за договором № МЛВ-97 від 03.09.2007р. в загальному розмірі 45432,05 з яких: 40740 грн. –основний борг, 3646,10 грн. –пеня, 1045,95 грн. –3% річних.

Позов мотивовано тим, що на виконання умов договору № МЛВ-97 від 03.09.2007р. позивач згідно накладних № 903000002 від 03.09.2007р. та № 906000006 від 06.09.2007р. поставив відповідачу товару на загальну суму 40740 грн.. Відповідно до п. 5.3 договору відповідач повинен був розрахуватися за товар не пізніше 10.10.2007р.. Проте взяті на себе зобов‘язання за договором відповідачем не виконані в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 40740 грн..

Відповідач вимоги суду викладені в ухвалах від 02.09.2008р. та від 07.10.2008р. щодо надання пояснень відносно обставин викладених в позові, договору № МЛВ-97 від 03.09.2007р. та доказів його виконання, установчих документів, довідки ЄДРПОУ не виконав, явки уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив. Про час та місце розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 01479266.

Враховуючи, що судом було вжито всіх заходів для реалізації відповідачем права на захист своїх прав та інтересів, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до положень ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне.

03.09.2007р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Хімагросервіс»(позивач) та Уладово-Люлинецькою дослідно-селекційною станцією (відповідач) укладено договір № МЛВ-97 відповідно до якого позивач зобов‘язався поставити (передати у власність) відповідачу, а відповідач зобов‘язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти і оплатити продукцію.

На виконання умов договору позивач згідно накладних № 903000002 від 03.09.2007р. та № 906000006 від 06.09.2007р. поставив та передав у власність відповідачу товар на загальну суму 40740 грн..

Відповідач відповідно до довіреностей серії ЯЛХ № 071764 від 03.09.2007р. та серії ЯЛХ № 071769 від 06.09.2007р. отримав вказаний товар та відповідно до п. 5.3 договору зобов‘язався розрахуватися за нього не пізніше 10.10.2007р..

Як свідчать матеріали справи, відповідач свої зобов‘язання за договором не виконав.

25.03.2008р. позивач направив на адресу відповідача претензію № 0325/01 з вимогою оплатити суму боргу в розмірі 40740 грн..

31.03.2008р. відповідач направив позивачу відповідь за № 93, де визнав борг і просив відстрочити оплату до 01.08.2008р., проте станом на момент розгляду справи, не провів розрахунків.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов’язання, яке виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником відносин, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, позивачем правомірно заявлено до стягнення 40740 грн.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 1045,95 грн. річних за період з 11.10.2007р. по 18.08.2008р.. Перевіривши правильність нарахування суми річних, суд дійшов висновку, що позивачем не вірно визначено розмір річних. Таким чином задоволенню підлягають річні в розмірі 1035,72 грн., а в стягненні 10,23 грн. річних слід відмовити.

Згідно з п. 7.3 договору, у разі порушення строків оплати згідно умов договору відповідач виплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної суми заборгованості, за кожний день прострочення, до моменту повного виконання відповідачем свого зобов‘язання по оплаті.

Відповідно до ч.1 ст.624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як вбачається з розрахунку , позивач просить стягнути пеню в розмірі 3646,10 грн., за період з 11.10.2007р. по 07.04.2008р.

Суд не може погодитись з розміром заявленої до стягнення пені, оскільки відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Враховуючи, що останнім днем проведення розрахунків є 10.10.2007р., нарахування пені повинно здійснюватись з 11.10.2007р.. Позивач в розрахунку зазначає саме 11.10.2007р., тоді як фактично проводить нарахування з 10.10.2007р.

Таким чином, стягненню підлягає пеня в розмірі 3582,09 грн., а тому в стягненні 64,01 грн. пені слід відмовити.

Відповідно до ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 43 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об‘єктивному дослідженні.

Враховуючи, що відповідач доказів у спростування позовних вимог не надав, а позовні вимоги в частині зазначеній вище є обгрунтованими, відповідають фактичним обставинам, матеріалам справи та законодавству, а отже підлягають частковому задоволенню з покладенням на відповідача судових витрат за правилами ст. 49 ГПК України.

При розгляді справи судом з‘ясовано, що при зверенні до суду позивачем платіжним дорученням № від 20.08.2008р. надмірно сплачено 0 грн. 68 коп. державного мита, а тому мито у вказаному розмірі підлягає поверненню відповідно до ст. 8 Деркрету України «Про державне мито».

Керуючись ст.ст.43, 32, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції (22422, Вінницька область, Калинівський район, с. Уладівське, код 00497638) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагросервіс»(03150, м. Київ, вул. Предславинська, 28, оф. 401, код 33295318) 40740 (сорок тисяч сімсот сорок) грн. –основного боргу; 1035 (одну тисячу тридцять п‘ять) грн. 72 коп. –3% річних; 3582 (три тисячі п‘ятсот вісімдесят дві) грн. 09 коп. –пені; 453 (чотириста п‘ятдесят три) грн. 58 коп. - витрат зі сплати державного мита та 117 (сто сімнадцять) грн. 81 коп. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В позові в частині стягнення 64,01 грн. пені та 10,23 грн. –3% річних відмовити.

4.          Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5.          Повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Хімагросервіс»(03150, м. Київ, вул. Предславинська, 28, оф. 401, код 33295318) з Державного бюджету України суму надмірно сплаченого державного мита в розмірі 0 грн. 68 коп..

6.          Копію рішення направити сторонам.

Рішення оформлено та підписано 07.11.2008р.

Суддя В. Матвійчук

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу

3 - відповідачу