ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення заяви про визнання банкрутом

24.09.2008                                                             №

Суддя Й.Й. Кадар, розглянувши матеріали

за заявою Управління Пенсійного фонду України у Берегівському районі, м. Берегове,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сафарі", м. Берегове,

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у Берегівському районі, м. Берегове, звернулося до суду із заявою про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сафарі", м. Берегове, за спрощеною процедурою відповідно до ст. 52 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

До заяви кредитора всупереч вимогам п. 5 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України не додано доказів, що підтверджують викладені у заяві обставини.

Свою заяву кредитор обґрунтовує наявністю ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника та просить порушити провадження у справі про банкрутство боржника на підставі ст.52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Відповідно до п.1 ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” справа про банкрутство відсутнього боржника розглядається у разі, якщо:

1)громадянин-підприємець - боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням;

2)у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності;

3)за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника.

Наведена норма передбачає, що заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника є підставою для порушення провадження у справі й у випадку наявності будь-якої з підстав, передбачених статтею 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України, в якій йдеться про належність і допустимість доказів, встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які, відповідно до законодавства, повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, доказом в підтвердження ознак відсутності юридичної особи є виключно Довідка державного реєстратора (у відповідності до ст.ст.17, 18 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців”), яка містить відомостей про відсутність відомостей про місцезнаходження боржника або про відсутність боржника або його керівних органів за юридичною адресою.

Вказаної довідки заявником до заяви не долучено.

Разом з тим, заявником додано до заяви копію судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з її банкрутством.

Дана обставина не свідчить про відсутність підприємницької діяльності боржника або відсутність за його місцезнаходженням в розумінні ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Оскільки із вищеприведених ознак, передбачених ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, які необхідно довести для визнання боржника відсутнім, ініціюючим кредитором жодної не доведено, то суд вважає за необхідне, з огляду на недостатність доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, повернути заяву про визнання банкрутом у відповідності з п. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

У разі повторного звернення заявника з заявою про визнання боржника банкрутом, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Рішенням господарського суду №6/151 від 11.10.2005 року скасовано (припинено) державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Сафарі", м. Берегове, за заявою Берегівської ОДПІ.

Відповідно до п. 2 ст. 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується за рішенням суду про визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 5 ст. 38 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців” суд призначає в рішенні щодо припинення юридичної особи у зв'язку з її ліквідацією комісію з припинення (ліквідаційну комісію) та встановлює строк і порядок її роботи. Державний реєстратор вносить до Єдиного державного реєстру запис про призначення комісії з припинення (ліквідаційної комісії) не пізніше наступного робочого дня з дати надходження відповідного рішення.

Відповідно до п. 6 ст. 38 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців” у разі, якщо в судовому рішенні щодо припинення юридичної особи у зв'язку з її ліквідацією не призначена комісія з припинення (ліквідаційна комісія), державний реєстратор не пізніше трьох робочих днів від дати надходження такого судового рішення вносить до Єдиного державного реєстру запис, в якому вказує як голову комісії з припинення (ліквідаційної комісії) юридичної особи керівника органу управління або особу, яка згідно з відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру, має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, якщо інше не встановлено судовим рішенням.

Державний реєстратор не пізніше наступного робочого дня з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису, в якому керівник органу управління або засновник (учасник) юридичної особи вказаний як голова комісії з припинення (ліквідаційної комісії) юридичної особи зобов'язаний надіслати такому керівнику органу управління або засновнику (учаснику) юридичної особи, а також суду, який постановив рішення щодо припинення юридичної особи у зв'язку з її ліквідацією, відповідне повідомлення.

Відповідно до ст. 111 Цивільного кодексу України ліквідаційна комісія після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, який містить відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог, а також про результати їх розгляду.

Як вбачається з матеріалів, доданих до заяви кредитора, відсутні посилання на факти звернення до голови комісії з припинення (ліквідаційної комісії) з кредиторськими вимогами, як також неможливість такого звернення або неможливість встановити місцезнаходження комісії з припинення (ліквідаційної комісії) юридичної особи, а також документи, що їх підтверджують.

Отже, у разі повторного звернення, заявнику слід усунути наявні недоліки, які містяться в заяві про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сафарі", м. Берегове.

Керуючись ст.ст. 5, ч. 5 п. 1 ст. 9, п.1, ст. 52 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст.ст. 4-1, 34, 43, п.3 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Заяву Управління Пенсійного фонду України у Берегівському районі, м. Берегове, про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сафарі", м. Берегове, на 2 арк. з додатками на 22 аркушах повернути без розгляду заявнику.

Суддя                                                     Й.Й. Кадар