ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 11/59

26.09.08

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ромстал Україна"

до

Закритого акціонерного товариства "Сантехмонтаж-1"

про

стягнення 37 333,98 грн.

Представники:

від позивача

Журавель Л.В. –представник

від відповідача

не з’явились

В судовому засіданні 26.09.2008 р. на підставі ч. 2 ст. 85 ГПК України за згодою представника позивача було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ромстал Україна" (далі –позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Закритого акціонерного товариства "Сантехмонтаж-1" (далі –відповідач) про стягнення 37 333,98 грн., в тому числі 23 347,72 грн. основного боргу, 9 476,28 грн. пені, 205,25 грн. 3% річних, 4 088,32 грн. курсової різниці, 216,41 грн. індексу інфляції.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення умов Договору купівлі-продажу з відстрочкою платежу № 192 від 28.02.2006 р., відповідач не в повному обсязі виконав свої зобов’язання по оплаті отриманого товару.

Відповідач відзиву на позов не подав, явку своїх представників в судове засідання не забезпечив. У зв’язку з нез’явленням представників відповідача та ненаданням витребуваних доказів розгляд справи відкладався, ухвали про призначення розгляду справи та про її відкладення направлялися відповідачу за всіма наявними у матеріалах справи адресами. Доказів на підтвердження поважних причин невиконання вимог ухвали суду та нез’явлення в судове засідання відповідач суду не надав. Заявлені позовні вимоги не заперечив.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається судом за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

26.02.2006 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ромстал Україна" та Закритим акціонерним товариством "Сантехмонтаж-1" укладено Договір купівлі-продажу з відстрочкою платежу № 192 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору позивач зобов’язався поставити та передати у власність відповідача, а відповідач зобов’язаний прийняти та оплатити товари, поставлені позивачем, на умовах, вказаних в даному Договорі, у відповідності з супровідними документами.

Згідно з п. 2.1 Договору поставка товару здійснюється зі складу позивача на підставі видаткової накладної.

Підтвердженням отримання товару є видаткова накладна, підписана відповідачем (п. 2.3 Договору).

Відповідно до п. 4.5 Договору строк оплати товару складає 20 календарних днів з моменту відвантаження товару.

Позивач свої зобов’язання за Договором виконав належним чином, поставив та передав у власність відповідача товар на загальну суму 41 848,92 грн., а відповідач отримав вказаний товар, що підтверджується належним чином засвідченими копіями видаткових накладних та довіреностей, які містяться в матеріалах справи.

Відповідач свої зобов’язання за Договором виконав частково, оскільки сплатив позивачу лише 18 501,20 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача за Договором купівлі-продажу з відстрочкою платежу № 192 від 04.07.2006 р. становить 23 347,72 грн.

04.06.2008 р. позивачем була направлена відповідачу претензія № 0406/08 від 04.06.2008р., в якій позивач просив відповідача перерахувати заборгованість за Договором у розмір 29 617,44 грн. з урахуванням суми пені, 3% річних, курсової різниці, індексу інфляції.

Дана претензія залишена відповідачем без відповіді.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У відповідності до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов‘язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов‘язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов‘язань. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов‘язання.

Відповідно до ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідач доказів на спростування факту порушення ним договірних зобов’язань за Договором купівлі-продажу з відстрочкою платежу № 192 від 26.02.2006 р. суду не надав.

За таких обставин позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ромстал Україна" про стягнення з Закритого акціонерного товариства "Сантехмонтаж-1" суми основного боргу в розмірі 23 347,72 грн. суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 105 018,89 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Частина 2 ст. 551 ЦК України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов’язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов’язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 6.1 Договору сторони погодили, що у випадку, якщо через 20 календарних днів з моменту відвантаження товару відповідач не сплачує його вартість, останній сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки платежу.

Згідно Листа Національного банку України від 06.06.2006 р. N 14-011/1373-6039 з 10 червня 2006 року встановлено розмір облікової ставки на рівні 8,5 % річних.

Як вбачається з розрахунку позивача пеня за несплату поставленого товару нараховується по накладним № РУ-0О08103 та № РУ-0О08103 від 04.2006 р., № РУ-0О08392 від 10.10.2006 р. –з 24.10.2006 р. по 07.07.2008 р., № РУ-0О08393 від 10.10.2006 р., № РУ-0О08632 від 17.10.2006 р. –з 30.10.2006 р. по 07.07.2008 р., № РУ-0О09096 від 27.10.2006 р. –з 06.11.2006 р. по 07.07.2008 р., № РУ-0О09664 від 10.11.2006 р. –з 16.11.2006 р. по 07.07.2008 р., № РУ-0О09665 від 10.11.2006 р. –з 30.11.2006 р. по 07.07.2008 р., № РУ-0О09770 від 14.11.2006 р. –з 30.11.2006 р. по 07.07.2008 р., № РУ-0О11340 від 25.12.2006 р. –з 04.12.2006 р. по 07.07.2008 р.

Але відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано. Тому сума пені за несплату поставленого товару повинна нараховуватись за шість місяців та за розрахунками суду складає 1 979,12 грн.

Враховуючи викладені обставини, а також той факт, що відповідальність відповідача у вигляді пені передбачена Договором, вимоги позивача про стягнення пені підлягають частковому задоволенню у розмірі 1 979,12 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 205,25 грн. та індекс інфляції у розмірі 216,41 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов’язання вимоги позивача про стягнення з відповідача3% річних та інфляційних збитків підлягають задоволенню за розрахунком позивача.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача курсову різницю у розмірі 4 088,32грн.

Заявляючи вказану вимогу, позивач посилався на п. 4.6 Договору, згідно з яким сторони погодились з тим, що у випадках, якщо курс гривні, встановлений НБУ, зростає більш ніж на 2%, чим курс на момент відвантаження товару, по відношенню до валюти, за яку даний імпортований, заборгованість за відвантажений, але неоплачений товар, строк оплати за який сплинув, підлягає обов’язковому перерахунку, а вартість товару підлягає дооцінці.

Згідно з абз. 2 п. 4.6 Договору про перерахунок вартості товару позивач повідомляє відповідача в письмовому або факсимільному вигляді в день перерахунку заборгованості за товар.

Відповідно до п. 4.1 Договору ціни по даному Договору попередньо встановлюються та погоджуються сторонами безпосередньо перед кожною поставкою. Кінцева сума на кожну поставку вказується в рахунку-фактурі.

Статтею 632 ЦК України передбачено, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

В силу положень п. 10.1 укладеного між сторонами Договору будь-які зміни умов даного Договору і доповнення до нього складаються лише в письмовій формі та зі згоди сторін.

Матеріали справи не містять письмових доказів, які свідчили про повідомлення позивачем відповідача про перерахунок вартості товару та письмових документів, які б підтверджували зміну суми договору у зв’язку із зміною курсу гривні, тому підстави для стягнення з відповідача суми курсової різниці відсутні.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач відзиву, пояснень та доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Витрати по оплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст. 49 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Сантехмонтаж-1" (01032, м. Київ, вул. Боженка, 24, ідентифікаційний код 01414135, р/р 1394 в АКБ “Трансбанк” м.Київ, МФО 300089, або з будь-якого іншого рахунку, виявленого під час виконавчого провадження) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ромстал Україна" (04655, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 4-А, ідентифікаційний код 32346937, р/р 5900 в АБ “ІНГ Банк Україна” м. Києва, МФО 300539) заборгованість у розмірі 23 347 (двадцять три тисячі триста сорок сім) грн. 72 коп., пеню в розмірі 1 979 (одна тисяча дев’ятсот сімдесят дев’ять) грн. 12 коп., 3% річних у розмірі 205 (двісті п’ять) грн. 25 коп., інфляційні збитки у розмірі 216 (двісті шістнадцять) грн. 41 коп., державне мито у розмірі 257 (двісті п’ятдесят сім) грн. 49 коп. та 81 (вісімдесят одна) грн. 38 коп. витрат на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу.

3. В інший частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України, та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені ГПК України.

Суддя                                                                                           Ю.М.Смирнова

Дата підписання рішення: 02.10.2008