ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2008 р.

№ 2-3/1523-2008

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Добролюбової Т.В.

суддів

Гоголь Т.Г., Швеця В.О.

розглянувши матеріали

касаційної скарги

Малого приватного підприємства "Опал"

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 14.05.08

у справі

№2-3/1523-2008

за позовом

Малого приватного підприємства "Опал"

до

третя особа

Фонду майна Автономної Республіки Крим

Санаторій "Передгірний"

про

визнання договору поновленим

Представники сторін у судове засідання не з’явилися, належно повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги.

Малим приватним підприємством "Опал" у січні 2008 заявлений позов, з урахуванням змін, до Фонду майна Автономної Республіки Крим про визнання договору оренди нерухомого майна від 29.09.04 поновленим на той же строк і на тих же умовах, що передбачені цим договором. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач наголошував на тому, що 29.09.04 між сторонами було укладено договір оренди нежитлових приміщень, розташованих за адресою: місто Ялта, смт. Сімеїз, вул. Баранова, 8, загальною площею 34,6 кв. м. Строк дії договору встановлений до 01.01.05, продовжувався до 21.04.06. Проте, відповідач листами від 22.03.06 №08-08/1654 та від 26.03.07 №08-09/1844 повідомив про

доповідач: Добролюбова Т.В.

припинення дії договору оренди нерухомого майна від 29.09.04 через закінчення строку дії цього договору. На думку позивача, відмова відповідача є незаконною та суперечить приписам статей 651, 764, 777, 783 Цивільного кодексу України. При цьому, позивач наголошував на тому, що Міністерство охорони здоров’я України, у господарському веденні якого знаходяться спірні приміщення, листом від 24.04.07 надало згоду на поновлення цього договору.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 20.03.08, ухваленим суддею Соколовою І.О., у задоволенні позовних вимог відмовлено. Суд вмотивовуючи рішення дійшов висновку про припинення дії договору оренди нерухомого майна - 21.04.06, тому вимоги позивача визнав безпідставними. Судове рішення обґрунтоване приписами статті 764 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Лисенко В.А. –головуючого, Заплава Л.М., Котлярової О.Л., постановою від 14.05.08, перевірене рішення суду першої інстанції залишив без змін, а апеляційну скаргу Малого приватного підприємства "Опал " - без задоволення.

Мале приватне підприємство "Опал" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення у справі скасувати та просить прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник вказує на порушення судами приписів пункту 1 статті 651, пункту 1 статті 777, статті 783 Цивільного кодексу України, пункту 3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Скаржник вказує на неврахування судами і того, що Міністерство охорони здоров’я України листом від 24.04.07 №9.03-15/293 надало згоду на продовження строку дії спірного договору, тому підстав для припинення договору оренди орендодавець не має. Разом з цим, заявник зазначає про те, що користується орендованим майном відповідно до умов договору, своєчасно вносить орендну плату, тому вважає, що має переважне право, за інших рівних умов, на продовження договору оренди на новий строк.

Від Фонду майна Автономної Республіки Крим, Санаторія "Передгірний" відзивів на касаційну скаргу судом не отримано.

Вищий Господарський суд України заслухавши доповідь судді Добролюбової Т.В., переглянувши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами приписів чинного законодавства, зазначає наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29.09.04 Фонд майна Автономної Республіки Крим –орендодавцем, укладено з Приватним підприємством "Опал" –орендарем, договір оренди державного нерухомого майна: нежитлових приміщень, розташованих за адресою: місто Ялта, смт. Сімеїз, вул. Баранова,8, загальною площею 34,6 кв.м, з метою здійснення господарської діяльності –торгівлі підакцизними товарами. Вказане майно передано позивачеві балансоутримувачем за актом приймання –передачі від 29.09.04. Предметом позову є вимога Малого приватного підприємства "Опал" до Фонду майна Автономної Республіки Крим про визнання договору оренди нерухомого майна від 29.09.04 продовженим на той же строк і на тих же умовах, що передбачені цим договором.. Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Судами установлено, що орендовані нежитлові приміщення, загальною площею 34,6 кв. м є державним майном і знаходяться на балансі санаторію "Предгірний" Міністерства охорони здоров’я України. Оренда державного та комунального майна є різновидом майнового найму, і при розгляді справ застосовуються норми як Закону України "Про оренду державного та комунального майна", так і норми Цивільного та Господарського кодексів України. Відповідно до приписів статей 2, 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" правовою підставою користування державним майном є договір оренди. Статтею 17 вказаного Закону унормовано, що термін дії договору визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Дана норма кореспондує з приписами статті 764 Цивільного кодексу України. Зі змісту вказаних статей вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовженим на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Викладені умови містить і пункт 10.6 договору оренди. Судами попередніх інстанцій установлено, що дія договору оренди визначена сторонами до 21.04.06. Разом з цим, судами обох інстанцій установлено, що Фонд майна Автономної Республіки Крим листами від 22.03.06 №08-08/1654 та від 26.03.07 повідомив відповідача про відсутність наміру продовжити дію договору оренди на новий строк. Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі закінчення строку дії договору та відмови від його продовження він зобов’язаний повернути орендодавцеві об’єкт оренди на умовах, зазначених в договорі оренди. Судами установлено, що вимога про повернення об’єкта оренди у зв’язку з припиненням договору оренди шляхом підписання акта прийому – передачі передбачена також умовами договору оренди, а саме, пунктами 2.5, 2.6. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів про припинення дії договору оренди з 21.04.06 через закінчення строку, на який його було укладено та відсутність правових підстав для визнання його поновленим. Відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Тому, колегія суддів погоджується з відхиленням апеляційним судом листа Міністерства охорони здоров’я України від 24.04.07 №9.03.15/293, на який посилався позивач, з огляду на те, що зміст цього листа свідчить про надання згоди на оренду приміщення за адресою: місто Алупка, шосе Свободи,11, в той час, як об’єктом оренди спірного договору є нежитлові приміщення розташовані в місті Ялта, смт. Сімеїз, вул. Баранова,8. Відповідно до частини 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. За таких обставин, колегія суддів визнає, що постанова апеляційної інстанції відповідає вимогам чинного законодавства України, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими, оскільки не спростовують встановленого судами.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1115, 1117 , 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 14.05.08 у справі №2-3/1523-2008 залишити без змін.

Касаційну скаргу Малого приватного підприємства "Опал" залишити без задоволення.

Головуючий, суддя                                                             Т.Добролюбова

Судді                                                             Т.Гоголь

В.Швець