ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2008 Справа № 21/73-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Ясир Л.О. (доповідач)

суддів: Герасименко І.М., Білецької Л.М.,

секретар судового засідання: Вовченко О.В.,

за участю представників сторін:

представник позивача –у судове засідання не з’явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

представник відповідача –Самуха Михайло Михайлович, представник, довіреність б/н від 27.08.08р.;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Спільного підприємства “Ібоя”, смт.Ювілейне, Дніпропетровська область

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.08р. у справі №21/73-08

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Спільного підприємства “Ібоя”, смт.Ювілейне, Дніпропетровська область

до товариства з обмеженою відповідальністю “ТАКО-Трейд”, м.Кривий Ріг

про стягнення 1 012 554 грн. 09 коп., -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю Спільне підприємство “Ібоя”, смт.Ювілейне звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “ТАКО-Трейд”, м.Кривий Ріг про стягнення боргу у розмірі 973 770,22 грн. та 38 783,87 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов’язань за договором поставки №4/1/88Т від 01.01.07р. щодо оплати за поставлений товар.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.08р. по справі №21/73-08 (суддя Алмазова І.В.) в задоволенні позовних вимог відмовлено з посиланням на необґрунтованість позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - товариство з обмеженою відповідальністю Спільне підприємство “Ібоя”, смт.Ювілейне звернувся з апеляційною скаргою, просить рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги. Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення є необґрунтованим та таким, що не відповідає матеріалам справи, прийняте при неповному дослідженні всіх обставин справи та при неправильному застосуванні норм матеріального права. Зазначає, що не погоджується з висновком суду про те, що позовні вимоги в частині стягнення боргу та пені не доведені. Відповідач своїми діями визнав прострочену заборгованість за спірний товар. Після звернення позивача до суду з 28.03.08р. до 19.05.08р. він сплатив суму боргу 497 437,83 грн. Письмовим доказом факту прострочки сплати вартості товару, отриманого за спірним договором, являється двосторонній акт взаємозвірки розрахунків від 01.11.07р., який знаходиться в матеріалах справи, але у судових засіданнях жодного разу не досліджувався і не отримував належної оцінки.

Представник відповідача вважає доводи, викладені в апеляційній скарзі, необґрунтованими, просить рішення господарського суду залишити без змін.

Заслухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджено матеріалами справи 01.01.07р. сторони уклали договір поставки №4/1/88Т, згідно з умовами якого постачальник - товариство з обмеженою відповідальністю Спільне підприємство “Ібоя”, смт.Ювілейне зобов’язується в обумовлений даним договором строк поставити і передати у власність, а покупець - товариство з обмеженою відповідальністю “ТАКО-Трейд”, м.Кривий Ріг прийняти і оплатити товар у відповідності з умовами даного договору.

Пунктом 4.3 договору в редакції додаткової угоди від 01.01.07р. сторони встановили, що покупець сплачує товар вітчизняного виробництва через 45 днів від дати відвантаження, вказаної в накладній на його поставку шляхом банківського переводу кош тів на розрахунковий рахунок постачальника, товар імпортного виробництва - через 60 днів від дати відвантаження.

Відповідно до статтей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 1.2 договору постачанню за вказаним договором підлягав товар, узгоджений сторонами шляхом підписання специфікації.

Специфікацією №Д4.1/4, наданою відповідачем, сторони узгодили поставку шпалер вітчизняного та імпортного виробництва (т.1 а.с.96-101).

Посилання товариства з обмеженою відповідальністю Спільного підприємства “Ібоя” на фальсифікацію специфікації не підтверджується ніяким чином. З копії цього документа, належно засвідченого відповідачем, вбачається, що специфікація №Д4.1/4 підписана керівником товариства з обмеженою відповідальністю Спільного підприємства “Ібоя” та завірена печаткою підприємства. З пояснень представника відповідача текст спірної специфікації був направлений йому електронною поштою, тому в нього відсутній оригінал цього документа.

За твердженням позивача згідно накладних, вказаних в позовній заяві, був поставлений товар за договором №4/1/88Т, заборгованість за який складає 973 770,22 грн. (з урахуванням коригування вартості товару, вказаній в накладних №6990 від 16.08.07р., №7670 від 31.08.07р. та частковою оплатою товару до звернення з позовом).

З урахуванням цього сума заявленої до стягнення пені за прострочення виконання грошових зобов’язань зменшена і становить 34 259,74 (т.1 а.с.83).

Після звернення позивача з позовом відповідач провів часткову оплату товару, частково повернув товар та перевів частку боргу на іншу юридичну особу, яка погасила борг відповідача в сумі 370 000 грн.

Таким чином, станом на 01.09.08р. заборгованість товариства з обмеженою відповідальністю “ТАКО-Трейд” за договором №4/1/88Т на думку позивача складає 400 130,82 грн., що підтверджується двостороннім актом звірки розрахунків.

Відповідач заперечує проти заборгованості саме за цим договором, посилаючись на наявність договору №491/322Т і специфікації до нього, згідно з якими постачанню підлягає напільне покриття з оплатою по мірі його реалізації.

Вказана позивачем загальна заборгованість, що відображена в акті звірки станом на 07.10.08р. є заборгованістю за нереалізований товар, поставлений за договором №491/322Т, строк оплати якого не наступив.

Доводи позивача про дострокове розірвання цього договору не знайшли свого підтвердження - товариство з обмеженою відповідальністю Спільне підприємство “Ібоя” не надало судовим інстанціям доказів згоди сторін на розірвання договору чи відповідного рішення суду за заявою заінтересованої сторони.

Представник позивача в судових засіданнях як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції наполягає на наявності заборгованості відповідача за договором №4/4/88Т за несплату вартості товару, поставленого за 24-мя видатковими накладними, вказаними в позовній заяві.

Проте позивач не довів судовим інстанціям вказаний факт. Фактично мова йде про загальну заборгованість відповідача за двома договорами, що випливає з пояснень позивача до апеляційної скарги від 01.10.08р. №470, з яких вбачається, що бухгалтерський облік фінансово-господарської діяльності він здійснює по контрагентах (в даному випадку - товариство з обмеженою відповідальністю “ТАКО-Трейд”), а не за договорами. Вказане підтверджується і актами звірок розрахунків між сторонами, в тому числі і актом звірки від 01.11.07р.

У зв’язку з цим позивач на неоднократні вимоги апеляційної інстанції не зміг надати розгорнутий акт звірки розрахунків за договором №4/1/88Т по спірним накладним.

З наданих відповідачем платіжних доручень про сплату вартості поставленої йому товару вбачається, що в них вказано за який саме товар він перераховує гроші (шпалери чи напільне покриття) без посилання на номер конкретних накладних, але з зазначенням номеру договору.

За таких обставин місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку, що перераховані кошти повинні бути зараховані згідно вказаного в платіжних документах цільового призначення платежу (за шпалери чи напільне покриття за конкретним договором), в тому числі в рахунок погашення заборгованості, що виникла раніше.

Посилання товариства з обмеженою відповідальністю Спільного підприємства “Ібоя” на те, що факт поставки спірного товару на підставі договору №4/1/88Т від 01.01.07р. підтверджується тим, що як шпалери так і напільне покриття отримувались згідно довіреностей від 10.01.07р. №80 та від 27.07.07р. №53, які є додатком до договору №4/1/88Т, не приймається до уваги, оскільки, як вірно зазначив місцевий господарський суд, вони лише підтверджують факт передачі-приймання товару згідно Закону України “Про бухгалтерський облік в Україні”, але не визначають підстави постачання товару.

Відповідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не довів судовим інстанціям ті обставини справи та правові підстави, на яких базуються його позовні вимоги, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.08р. у справі № 21/73-08 –залишити без змін.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Спільного підприємства “Ібоя”, смт.Ювілейне, Дніпропетровська область –залишити без задоволення.

Головуючий Л.О. Ясир

Судді І.М. Герасименко

Л.М.Білецька