ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
02.10.08                                                                                           Справа № 10/72
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого – судді                                                  Кордюк Г.Т.

Суддів                                                                      Давид Л.Л.

Мурської Х.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненські торгівельні мережі», за вих. № 04/2-юр від 04.06.2008р.

на рішення господарського суду Рівненської області від 03.06.2008 року,

у справі № 10/72 (суддя Павлюк І.Ю.)

за позовом ТзОВ з іноземними інвестиціями «Ян Дженерал Продактс Україна», м. Київ

до відповідача: ТзОВ «Рівненські торгівельні мережі», м. Рівне

про стягнення 12 666,81 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Дуйловська М.Ю. –представник (довіреність № 01-10-08/ДВ від 01.10.2008р.)

від відповідача: не з’явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 03.06.2008р. (суддя Павлюк І.Ю.) позов ТзОВ з іноземними інвестиціями «Ян Дженерал Продактс Україна», м. Київ задоволено. Стягнуто з ТзОВ «Рівненські торгівельні мережі», м. Рівне суму 11 655,98 грн. заборгованості по розрахунках за отриманий товар, 875,73 грн. пені, 135,10 грн. –3% річних, відшкодовано судові витрати.

Суд мотивував рішення тим, що, відповідно до умов укладеного договору та Додаткової угоди, ТзОВ «Ян Дженерал Продактс Україна» (позивач) передало ТзОВ «Рівненські торгівельні мережі»(відповідач) товар у власність. Проте відповідач за отриманий товар розрахувався частково в сумі 856,23 грн. Після підписання акту звірки взаємних розрахунків від 31.12.2007р. заборгованість ТзОВ «Рівненські торгівельні мережі»складає 11655,98 грн. Направлену 19.03.2008р. претензію, відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Станом на день рогзляду справи заборгованість відповідача становила 12666,81 грн., з них 11 655,98 грн. заборгованості по розрахунках за отриманий товар, 875,73 грн. пені, 135,10 грн. –3% річних, яка ним у добровільному порядку не погашена та підлягає примусовому стагненню в судовому порядку.

Не погоджуючись з рішенням місцевого гсподарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що місцевим господарським судом при розгляді та вирішенні спору було допущено порушення принципів змагальності сторін, диспозитивності та рівності всіх учасників судового процесу. Таким чином суд, в порушення принципу змагальності, не створив необхідні умови для реалізації прав сторін на повне та об’єктивне з’ясування обставин справи; порушуючи принцип диспозитивності, суд не надав можливості відповідачу подати наявні у нього докази; порушуючи принцип рівності, суд у рішенні виходив з доводів та доказів лише сторони, на користь якої приймається рішення. Також місцевим господарським судом достовірно не з’ясоано стану заборгованості відповідача.

Представинк позивача, в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, просив залаишити її без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін. В обгрунтування своїх доводів зазначив, що згідно додаткових умов до договору № 17 від 01.01.2005р., відсторчка платежу становить 21 календарний день, протягом якого ТзОВ «Рівненські торгівельні мережі»повинно були сплатити суму поставленого товару, однак, оплата поставленого товару протягом встановленого строку відповідачем проведена не була.

Львівським апеляційним господарським встановлено:

01.01.2005р. між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Ян Дженерал Продактс Україна»та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівненські торгівельні мережі»укладено договір купівлі –продажу № 17 на поставку продуктів харчуваня.

ТзОВ з ІІ «Ян Дженерал Продактс України»поставило ТзОВ «Рівненські торгівельні мережі»продукти харчування на загальну суму 12 512,21 грн., що підтверджується видатковими накладними: № G – 062775 від 05.11.2007р., № G –062983 від 05.11.2007р., № G –066312 від 19.11.2007р., № G –069922 від 03.12.2007р., № G –069927 від 03.12.2007р., № G –070175 від03.12.2007р., № G –073936 від 17.12.2007р. (а.с. 14-21).

Відповідачем було здійснено часткову оплату за поставлений товар в сумі 856,23 грн. Сторонами договору була проведена звірка взаємних розрахунків, за наслідками якої складено акт, підписаний представниками позивача та відповідача та скріплений відбитками печаток (а.с. 31). З даного акту звірки випливає, що заборнгованість ТзОВ «Рівненські торгівельні мережі»складає 11 655,98 грн.

Згідно п. 8.2 договору № 17 від 01.01.2007р. позивач нарахував пеню в розмірі 875,73 грн. та за ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховано 3% річних в сумі 135,10 грн.

18.03.2008р. позивачем надіслана претензія № 27-G з вимогою сплатити заборгованість, проте відповідач жодним чином не відреагував.

На день подання позову до місцевогого господарського суду вищазазначена сума заборгованості та штрафних санкцій відповідачем у добровільному порядку не погашена.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, Львівський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п. 1.1 договору купівлі –продажу № 17 від 01.01.2007р., продавець зобов’язується передати у власність, а покупець прийняти та розрахуватия за товар у відповідності з умовами даного договору та прийнятих сторонами змін та доповнень до нього. Пункт 2.1 встановлює, що обов’язки сторін на поставку товару виникають на основі узгодженого сторонами замовлення покупця. Покупець передає продавцю узгоджене замовлення в якому вказується кількість, вид, якість товару, його ціна та місце поставки, а також умови оплати, якщо вони відрізняються від умов встановлених сторонами у договорі. З матеріалів справи вбачається, що сторонами було попередньо обумовлено всі умови поставки товару щодо його якості, асортименту товару та порядку його оплати.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Порядок проведення розрахунків між сторонами встановлений у розділі третьому договору № 17 від 01.01.2007р. Відповідно до п. 3.1, оплата партій поставленого товару проводиться у гривнях шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця на основі представлених при поставці накладних, підписаних уповноваженим представником продавця та покупця згідно додаткових умов поставки або замовлення.

Основою для оплати поставленого по договору товару є: передача покупцю оформлених у встановленому з діючим законодавством товарної накладної і податкової накладної ( п. 3.3 договору). Згідно додаткових умов до договору № 17 від 01.01.2007р., оплата кожної партії поставленого товару здійснююється з відстрочкою 21 календарний день з дати поставки товару.

Протягом встановленого договором та додактовою угодою строку відповідач оплати за поставлений товар не провів. Станом на 31.12.2007р., як вбачається з акту звірки розрахунків, заборгованість ТзОВ «Рівненські торігвельні мережі»становила 11 655,98 грн., яка у дорбовільному порядку не погашена.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, поряшенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

З аналізу матеріалів справи колегія суддів прийшла до висновку про неналежне виконання договірного зобов’язання відповідачем – ТзОВ «Рівненські торгівельні мережі», оскільки ним оплату за поставлений товар не проведено, претензію, надіслану позивачем, також було залишену без відповіді та задоволення.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦКУ України, боржник, який прострочив виконання договірного зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 546 ЦК України встановлено, виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Пунктом 8.2 договору № 17 від 01.01.2007р. встановлено, у разі порушення строків оплати або поставки товарі винна сторона сплачує на користь іншої пеню в розмірі 0,5% від вартості непоставленого товару або простроченої суми оплати за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Таким чином, позивач вірно нарахував пеню за період з 05.11.2007р. по 24.04.2008р. 875,73 грн., та 3% річних –135,10 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення суми заборгованості за поставлений в розмірі 11 655,98 грн. та шрафних санкцій в розмірі 1 010,83 грн., оскільки відповідач доказів оплати товару суду не представив, в засідання апеляційної інстанції для спростування доводів позивача не з’явився.

Оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення предствника позивача, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку що рішення Господарського суду Рівненської області від 03.06.2008р. прийняте із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і підстав для його скасування не вбачає; зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обгрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду Рівненської області від 03.06.2008 р. у справі № 10/72 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненські торгівельні мережі», без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в

касаційному порядку.

3. Справу № 10/72 повернути Господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя                                                                      Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                          Давид Л.Л.

Суддя                                                                                          Мурська Х.В.