КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04.08.2008
№ 26/514

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Корсака В.А.

суддів:

За участю представників:

від позивача: Мельник О.П. - представник за
довіреністю,

від
відповідача : представник не з'явився,

від
третьої особи : ОСОБА_1- представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Спеціалізоване
будівельно-монтажне управління"

на рішення Господарського суду м.Києва від
24.01.2008

у справі № 26/514

за позовом                               Закритого
акціонерного товариства "Страхова компанія "Кредо-Класик"

до                                                   Відкритого
акціонерного товариства "Спеціалізоване будівельно-монтажне
управління"

третя особа                                 ОСОБА_1

про
стягнення 16758,96 грн.

ВСТАНОВИВ:

В
листопаді 2007 року Закритим акціонерним товариством„Страхова компанія
„Кредо-Класик” заявлено позов про стягнення збитків за заподіяну шкоду та про
стягнення витрат по сплаті державного мита та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Рішенням Господарського суду  м. Києва
від 24.01.2008р. у даній справі позов задоволено. Присуджено до
стягнення з Відкритого акціонерного товариства „ Спеціальне будівельно-монтажне
управління” на користь Закритого акціонерного товариства „Страхова компанія
„Кредо-Класик” 16 758 грн. 96 коп. страхового відшкодування, 167 грн. 58 коп.
витрат по сплаті державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від
24.01.2008р. скасувати, посилаючись  на
порушення  господарським судом норм
процесуального права та неповне
встановлення  обставин, що
мають  значення  для
справи.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається, зокрема, на те, що судом першої інстанції  оскаржуване рішення прийнято у відсутності
представника відповідача.

Відповідачем та третьою особою не надано
відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідачем не використано наданого
законом права на участь свого представника у судовому засіданні. Матеріали
справи містять докази про належне повідомлення відповідача про порушення
апеляційного провадження та призначення справи до розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, заслухавши
пояснення учасників процесу, колегія встановила наступне.

Як вбачається з Постанови від 05 червня
2006 року Дніпровського районного суду м. Києва, 12 травня 2006 року була
скоєна дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої заподіяна шкода автомобілю
„Пежо-407” д/н НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2.

Особою, винною у скоєні ДТП, визнано
водія автомобіля „КРАЗ-256Б1” д/нНОМЕР_2 ОСОБА_1..

Встановлено, що Постанова від 05 червня
2006 року Дніпровського районного суду м. Києва сторонами не оспорювалась.

Пошкоджений автомобіль був застрахований
на підставі договору страхування № 001135/403002806 від 30.01.2006р..

Страховиком є позивач, страхувальником є
ОСОБА_2, автомобіль  - PEUGEOT- 407SV
3.0E реєстраційний НОМЕР_1. Застрахованим ризиком, зокрема, є ризик
дорожньо-транспортної пригоди. Період страхування - з 30 січня 2006 року по 30
січня 2011 року.

Відповідно до звіту № 27 про визначення
вартості матеріального збитку, спричиненого власнику легкового автомобіля
PEUGEOT 407SV 3.0E, реєстраційний НОМЕР_1, вартість  ремонтних робіт, матеріалів та запасних
частин (з урахуванням їх зносу), що з технічної точки зору визначає вартість
матеріального збитку, спричиненого власнику легкового автомобіля PEUGEOT 407SV
3.0E, реєстраційний НОМЕР_1, складає 17 779,66 грн..

Згідно з видатковим касовим ордером від
14 липня 2006 року позивачем було сплачено на користь ОСОБА_2 суму
відшкодування матеріального збитку в розмірі 16 758,96 грн..

Стаття
27 Закону України „Про страхування" зазначає, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах
фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Згідно
з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, до позивача перейшло
право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За
таких обставин, колегія вважає, що місцевий суд правомірно дійшов до висновку
про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача в порядку регресу
суми страхового відшкодування в сумі 16 758,96 грн..

Згідно зі ст.32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд
у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з положеннями ст. 43
ГПК  України судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано належних та допустимих
доказів на спростування
необґрунтованості позовних вимог ЗАТ “Страхова компанія “Кредо-Класик”.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на вищевикладене.

Окрім
того, щодо  посилань в апеляційній скарзі
на  те, що спірне рішення було прийнято у
відсутності відповідача, що позбавило його можливості надати відповідні
заперечення щодо заявленого позову, колегія суддів  зазначає наступне.

В силу ч.3 ст.129 Конституції України
до основних засад судочинства належать, зокрема, законність, рівність усіх
учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У забезпечення цієї засади
судочинства ч.3 ст.4 ГПК України передбачено, що господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі необхідні умови для
встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування
законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Господарського суду м.Києва від
06.12.2007 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено
на  27.12.2007 року.

Ухвалою
Господарського суду м.Києва від 27.12.2007 року розгляд справи було відкладено,
в зв'язку з неявкою представників сторін.

Ухвала
надіслана сторонам 08.08.2007р року, тобто у відповідності до норм ГПК
України.

Оскільки про час і місце розгляду
справи відповідач був повідомлений належним чином, неможливість присутності в
судовому засіданні представника документально
не підтверджена, в матеріалах справи достатньо документів та доказів для
вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що рішення місцевого суду відповідає чинному законодавству та
матеріалам справи; колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги
та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Місцевим судом правильно дотримані вимоги
ст.49 ГПК України щодо покладення судових витрат на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.
99, 103, 104, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „ Спеціальнебудівельно-монтажне
управління” на рішення Господарського суду
м. Києва  від 24.01.2008 року  залишити без задоволення.

2.          Рішення Господарського суду  м. Києва
від 24.01.2008 року у справі №26/514
залишити без змін.

3.          Матеріали справи  №26/514
направити до Господарського суду
м. Києва.

Головуючий суддя

Судді