ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2008 р.

№ 3/167

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. –головуючий,

Михайлюка М.В.,

Мележик Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тригран" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15 травня 2008 року у справі № 3/167 Господарського суду Закарпатської області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Святослав", Закарпатська область, до: 1) Відкритого акціонерного товариства "Укрволгатехсервіс", Київська область; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврошина-Захід", Львівська область; 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ревіс-Ю", м. Миколаїв; 4) Товариства з обмеженою відповідальністю "Тригран", м. Київ, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна,

за участю представників:

позивача –не з'явився,

відповідача 1 –3 –не з'явилися,

відповідача 4 – Курницький Р.Я (дов. від 05.08.2008)

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2007 року позивач –ТОВ "Торговий дім "Святослав" пред'явив у господарському суді позов до відповідачів: ВАТ "Укрволгатехсервіс", ТОВ "Єврошина-Захід", ТОВ "Ревіс-Ю", ТОВ "Тригран", м. Київ, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна.

Вказував, що 27.08.2003 між ВАТ "Укрволгатехсервіс" та ТОВ "Єврошина-Захід", укладено договір купівлі-продажу майна, відповідно до умов якого ВАТ "Укрволгатехсервіс" (продавець) зобов'язується передати у власність ТОВ "Єврошина-Захід" (покупця) будівлі та споруди незакінченого будівництва під №134 по вул. І. Франка в м. Мукачево Закарпатської області, а також обладнання перелік якого зазначений у додатку №1 до договору , а покупець –прийняти та оплатити вказане майно.

Посилаючись на те, що відповідач 1 не мав права на укладення даного договору, оскільки вказане нерухоме майно належить на праві власності ТОВ "Торговий дім "Святослав" на підставі договору купівлі –продажу від 03.07.2003 № 03.06/11 та акту здачі –приймання майна від 14.07.2003, - позивач просив визнати недійсними договір купівлі-продажу нерухомого майна від 27.08.2003 року, що укладений між ВАТ "Укрволгатехсервіс" та ТОВ "Єврошина-Захід" та наступні договори купівлі-продажу спірного нерухомого майна, а саме: від 31.10.2003, що укладений між ТОВ "Єврошина-Захід" та ТОВ "Ревіс-Ю" та від 23.11.2003, що укладений між ТОВ "Ревіс-Ю" та ТОВ "Тригран".

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 9 січня 2008 року (суддя Мокану В.В.), яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15 травня 2008 року (колегія суддів у складі: головуючий: Зварич О.В., судді: Юрченко Я.О., Якімець Г.Г.) позов задоволено.

Постановлено визнати недійсними договір купівлі-продажу нерухомого майна від 27.08.2003 року, що укладений між ВАТ "Укрволгатехсервіс" та ТОВ "Єврошина-Захід", договір купівлі-продажу нерухомого майна від 31.10.2003, що укладений між ТОВ "Єврошина-Захід" та ТОВ "Ревіс-Ю" та договір купівлі-продажу нерухомого майна від 23.11.2003, що укладений між ТОВ "Ревіс-Ю" та ТОВ "Тригран".

Провадження у справі стосовно ТОВ "Ревіс-Ю" припинити.

Судові рішення мотивовані посиланнями на рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.09.2007 у справі №3/88, яким визнано право власності позивача на спірне нерухоме майно та невідповідність спірних договорів ст.225 ЦК УРСР, що є підставою до визнання їх недійсними відповідно до ст.48 ЦК УРСР.

Крім того господарські суди посилались на висновок експерта НДКЦ УМВС України в Закарпатській області №1068 від 03.10.2007, згідно якого печатка ТОВ "Ревіс –Ю" на договорі купівлі-продажу від 31.10.2003 та договорі купівлі-продажу від 23.11.2003, нанесені не кліше печатки ТОВ "Ревіс-Ю", а іншим кліше печатки.

У касаційній скарзі ТОВ "Тригран" посилаючись на порушення та неправильно застосування судами норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 225, 145 ЦК УРСР, ст.ст. 388, 658 ЦК України та ст. 43ГПК України, просив рішення та постанову скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення та постанова зазначеним вимогам не відповідають.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, 30.07.2003 між ВАТ "Украволгатехсервыс" (продавець) та ТОВ "Торговий дім "Святослав" укладено договір купівлі-продажу майна, відповідно до умов якого продавець зобов'язався передати у власність покупця, а покупець –прийняти та оплатити будівлі та споруди незакінченого будівництва під №134-а по вул. І.Франка в м. Мукачево Закарпатської області, а також обладнання, перелік якого зазначений у додаток №1 до договору.

Пунктом 5 договору передбачено, що покупець набуває право власності на нерухоме майно в день перерахування продавцю грошових коштів в повному обсязі згідно п.2 даного договору, на розрахунковий рахунок продавця.

14.07.2003 сторони підписали акт здачі-приймання майна, в якому дійшли згоди про проведення кінцевого розрахунку за майно по мірі оформлення інших правовстановлюючих документів покупцем. У такому стані сторони вважали відповідні свої зобов'язання за договором у такій частині виконаними повністю.

Судами також встановлено, що 27.08.2003 між ВАТ "Украволгатехсервыс" (продавець) та ТОВ "Єврошина –захід" укладено договір купівлі-продажу майна, відповідно до умов якого продавець зобов'язався передати у власність покупця, а покупець –прийняти та оплатити будівлі та споруди незакінченого будівництва під №134 по вул. І.Франка в м. Мукачево Закарпатської області, а також обладнання, перелік якого зазначений у додаток №1 до договору.

2.09.2003 сторони підписали акт прийому – передачі майна, в якому дійшли згоди про проведення кінцевого розрахунку по мірі оформлення права власності покупцем, але не пізніше 30 банківських днів з дня укладення Договору.

ТОВ "Єврошина –захід" на підставі договору купівлі-продажу від 31.10.2003 передало ТОВ "Ревіс-Ю" за актом здачі –приймання від 3.11.2003 будівлі та споруди незакінченого будівництва під №134-а по вул. І.Франка в м. Мукачево Закарпатської області.

ТОВ "Ревіс-Ю" на підставі договору купівлі-продажу від 23.11.2003 передало ТОВ "Тригран" за актом здачі – приймання від 25.11.2003 будівлі та споруди незакінченого будівництва під №134-а по вул. І.Франка в м. Мукачево Закарпатської області.

31.10.2005 на виконання умов договору купівлі-продажу від 23.11.2003 ТОВ "Тригран" передав, а ТОВ "Ревіс-Ю" прийняв простий вексель № від 31.10.2005 номінальною вартістю 196 000 грн.

Відмовляючи у задоволені позову, суди попередніх інстанцій посилались на рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.09.2007 у справі №3/88 та виходили з того, що договір купівлі –продажу від 27.08.2003 між ВАТ "Украволгатехсервыс" (продавець) та ТОВ "Єврошина –захід" укладений особою, яка втратила право розпорядженням спірним нерухомим майном, оскільки право власності на вказане майно в момент укладення договору належало позивачу, що є достатньою підставою для визнання спірних договорів недійсними відповідно до ст.48 ЦК УРСР.

Погодитись з такими висновками судів в повному обсязі не можна, оскільки вони є наслідком неповного з’ясування всіх суттєвих обставин справи в їх сукупності, що є порушенням ст. 43 ГПК України.

Розглядаючи справу, господарські суди вважали, що факти встановлені рішенням господарського суду у справі №3/88 є преюдиціальними, а тому не потребують доказування.

Однак, за змістом ст.35 ГПК України преюдиціальне значення мають лише рішення у справі, в якій беруть участь ті самі сторони, що й у справі, яка розглядається.

Судами встановлено, що у справі №3/88 сторонами в судовому процесі –позивачем і відповідачем були ТОВ "Торговий дім "Святослав" та ТОВ "Тригран".

За таких обставин та враховуючи склад учасників процесу у даній справі, факти встановлені рішенням Господарського суду Закарпатської області від 24.09.2007 у справі №3/88 не є преюдиціальними в розумінні ст.35 ГПК України.

Між тим, вказане рішення та постанова Львівського апеляційного господарського суду від 4.12.2007, якою рішення залишене без змін, 10.06.2008 скасовані Вищим господарським судом України, а справа передана на новий розгляд з підстав неповного з'ясування всіх суттєвих обставин справи та не залучення до справи особи на права і обов'язків якої впливає рішення суду.

Що стосується, посилання суду першої інстанцій на матеріали досудового слідства, то слід зазначити, що преюдиціальне значення для господарського суду має вирок з кримінальної справи, щодо певних подій та ким вони вчинені. В інших випадках питання щодо законності дій конкретних осіб вирішується господарським судом самостійно за результатами дослідження усіх обставин та матеріалів справи, у тому числі матеріалів слідчих органів.

Відповідно до ст.43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскаржені відповідачем судові акти ґрунтуються виключно на матеріалах досудового слідства та вказаному рішенні господарського суду у справі №3/88.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, всупереч вимог ст. 43 ГПК України не здійснили самостійного аналізу обставин справи, поданих сторонами доказів та задовольнили позов без належного обґрунтування таких висновків нормами матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, місцевий господарський суд допустив істотне порушення ст.84 ГПК України, оскільки в резолютивній частині рішення припинив провадження у справі стосовно ТОВ "Ревіс-Ю" при цьому, будь-яких юридичних висновків та посилань на матеріали справи щодо підстав припинення провадження мотивувальна частина рішення не містить.

Переглядаючи справу в апеляційному провадженні, апеляційний господарський суд зазначених недоліків не врахував та залишив рішення без змін.

Враховуючи викладене та передбачені ст.1117 ГПК України межі перегляду справи касаційною інстанцією, колегія суддів вважає, що рішення та постанова підлягають скасуванню, а справа –передачі на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи господарському суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити усі наявні в матеріалах справи докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, встановити дійсні права та обов'язки сторін, і залежно від встановленого правильно застосувати норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та ухвалити законне та обгрунтоване рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 -11112, Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тригран" задовольнити.

2.Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15 травня 2008 року та рішенням Господарського суду Закарпатської області від 9 січня 2008 року у справі № 3/167 року скасувати.

3.Справу № 3/167 передати на новий розгляд до Господарського суду Закарпатської області в іншому складі.

Головуючий: Дунаєвська Н.Г.

Судді:                               Михайлюк М.В.

Мележик Н.І