ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.10.08
Справа№ 11/152

Суддя Сало І.А.

При
секретарі судового засідання Легуцькому І.Б.

По
справі:

За
позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.Львів

До
відповідача Відкритого
акціонерного товариства „Іскра”, м.Львів

Про стягнення боргу
2315,02грн.

Представники:

Від
позивача ОСОБА_2-адв.
доручення б/н від 30.01.2008року

Від
відповідача
Патинюк-предст.доручення № 14/02 від 12.01.2008року

Сторонам
які беруть участь у справі, роз'яснено зміст ст.22 ГПК України, а саме їх
процесуальні права та обов'язки, зокрема, право заявляти відводи.

Суть позову: Розглядається справа за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення із Відкритого акціонерного товариства
„Іскра” 2315,02грн. боргу.

Від здійснення технічного запису судового
процесу сторони відмовились.

Розглянувши документи і матеріали, подані
сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які
мають значення для справи, суд встановив наступне:

ВАТ
„Іскра” та ФОП ОСОБА_1уклали Замовлення на перевезення № 38-7У від
28.03.2008року про надання транспортно-експедиційних послуг, згідно з яким
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1виконала перевезення вантажу, наданого
замовником.

Факт
надання позивачем послуг із перевезення вантажу підтверджується товарно-транспортною
накладною БЗС  від 28 березня 2008року та
актом приймання виконаних робіт  № 0343.
Вартість послуг обумовлена сторонами в замовленні на перевезення № 38-7У від
28.03.2008року і становить 2100,00грн.

На дану
суму позивач нарахував 121,80грн. інфляційних, 10,36грн. річних та 82,85грн.
пені.

Суд
вважає позовні вимоги підтвердженими матеріалами справи та такими що підлягають
до задоволення частково.

Угода
-замовлення (заявка) за своєю суттю є разовим договором перевезення, оскільки
однією із сторін угоди виступає перевізник, другою-вантажовідправник; в заявці
зазначені усі обов»язкові для подібного виду правочинів істотні умови.
Відповідно до ч.2 ст. 307 Господарського кодексу України, укладення договору
перевезення підтверджується складанням перевізного документа. Підтверджуючим
документом у здійснення цього перевезення є товарно-транспортна накладна.

Відповідно
до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право
на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за
перевезення вантажу встановлену плату. Відповідно до ч.2 ст. 307 Господарського
кодексу України, укладення договору перевезення підтверджується складанням
перевізного документа - транспортної накладної (коносамента або іншого
документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Ці ж вимоги
дублює ст. 307 Господарського кодексу України. Згідно ст. 916 Цивільного
кодексу України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується
провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не
встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Згідно
ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а
за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 ЦК України не допускає
односторонньої відмови від виконання договору чи зміни умов його виконання.

Відповідно
до замовлення на перевезення № 38-7У від 28.03.2008року позивач надав
відповідачу послуги з перевезення вантажу на умовах передбачених у заявці.

Вартість
послуг становить 2100,00грн.

При
цьому, сторони обумовили безготівковий розрахунок протягом 20 банківських днів
з моменту отримання Вантажовідправником
(клієнтом) від Перевізника (експедитора) оригіналів документів.

Позивач
взяті на себе зобов'язання виконав, що підтверджено актом приймання виконаних
робіт № 0343 та відповідною товарно-транспортною накладною.

Оскільки відповідач оплати не провів  позивач правомірно звернувся до суду із
позовом про стягнення заборгованої відповідачем суми, яка на час подання позову
складає 2100,00грн.

Крім суми основної заборгованості
відповідно до ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобов'язання відповідач
відшкодовує збитки завдані інфляцією та нарахування на прострочену суму у
вигляді трьох відсотків річних. Розмір річних становить 10,36грн., а інфляційні
- 121,80грн.

Позивач також нарахував 82,85грн. пені. В
стягненні даної суми суд відмовляє з огляду на позадоговірні відносини між
сторонами.

Крім цього, позивач в судовому засіданні
подав докази сплати адвокатських послуг в розмірі 1000,00грн., які просить
стягнути із рахунку боржника.

Ст. 49 ГПК України передбачено, що суми,
які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача,
адвоката, витрати на
інформаціно-технічне забезпечення судового процесу та ін. витрати,
пов”язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову на
відповідача та кваліфікуються як господарські витрати.

Відповідно до п.10 Роз”янення ВАСУ від 04.03.1998року
№ 02-5/78 “Про деякі питання практики застосування розділу VI Арбітражного
процесуального кодексу України” із наступними змінами та доповненнями, витрати
позивачів та відповідачів, пов'язані із оплатою ними послуг юридичних фірм,
правових організацій, адвокатів з наданням останніми правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді, відносяться до збитків сторін і
відшкодовуються в загальному порядку.

В підтвердження отримання адвокатських
послуг позивач представив договір про надання юридичних послуг від
19.05.2008року, свідоцтво про реєстрацію адвокатського об”єднання „Адвокатської
фірми”Цікало, Домашовець, Орисько”, свідоцтво про право на заняття адвокатською
діяльністю № 1112 та платіжне доручення № 14 від 19.05.2008року про оплату
адвокатських послуг на суму 1000,00грн.

Відповідач проти суми основної
заборгованості не заперечує, однак в рештій частині позову просить відмовити з
підстав викладених у відповідних відзивах.

З огляду на викладене, суд задовольняє
позовні вимоги частково.

Судові витрати слід покласти на
відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 116 ГПК
України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути із Відкритого акціонерного
товариства „Іскра”, м.Львів, вул.. Вулецька, 14,() на
користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,АДРЕСА_1(код НОМЕР_1) 2100,00грн.
основного боргу, 10,36грн. річних, 121,80грн. інфляційних, 1000,00грн. витрат
на послуги адвокати, 102,00грн. державного мита та 118,00грн. вартості
інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

В частині стягнення 82,85грн. пені
відмовити.

Наказ видати відповідно ст. 116 ГПК
України

Суддя