ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 31/214

11.06.08

За позовом Закритого акціонерного товариства "Медичний центр "Добробут", м. Київ

До Автогосподарства Міністерства внутрішніх справ України, м. Київ

Про                              стягнення 56 062,54 грн.

Суддя Качан Н.І.

Представники:

Від позивача                    Осадчий О.М. - пред. по довір., Садовенко Т.В. - пред. по довір.

Від відповідача          Золотарьов В.М.- пред. по довір.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення збитків у розмірі 55 593, 34 грн. та витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 469, 20 грн.

Заявлені позовні вимоги Позивач мотивував тим, що у листопаді 2007 року водієм автомобіля, який належав Відповідачу, вчинено дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої було завдано пошкодження автомобілю, що належить Позивачу на праві приватної власності.

Вину працівника Відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлено відповідним рішенням суду у справі про адміністративне правопорушення. З метою встановлення розміру заподіяної автомобілю Позивача шкоди Позивачем було замовлено автотоварознавчу експертизу.

На проведення ремонтних робіт власного автотранспортного засобу Позивачем було витрачено грошові кошти у сумі 55 593, 34 грн.

З огляду на це, оскільки працівник Відповідача у встановленому порядку визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої Позивачу було заподіяно шкоду, то Позивач звернувся за судовим захистом про відшкодування Відповідачем заподіяної шкоди у розмірі 55 593, 34 грн., а також витрат, пов’язані з проведенням автотоварознавчої експертизи у розмірі 469, 20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2008р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 04.06.2008р.

В судовому засіданні 04.06.2008р. було оголошено перерву до 11.06.2008р., в порядку ст. 77 ГПК України.

У судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував та відповідно до ст. 59 ГПК України надав до суду відзив на позов. У відзиві на позов Відповідач стверджував, що у заподіяній Позивачу винні як працівник Відповідача, що керував транспортним засобом, який скоїв дорожньо-транспортну пригоду, так і працівник Позивача, який керував автомобілем, якому було завдано ушкоджень. Зокрема, Відповідач стверджував, що його працівник під час скоєння ДТП виконував невідкладне службове завдання та наказ керівництва МВС України, а автомобіль, у якому перебував працівник Відповідача, було обладнано спеціальними державними номерними знаками синього кольору, що вказували на належність такого автомобіля до транспортних засобів міліції.

Водій Позивача, на думку Відповідача, не вжив всіх передбачених правилами дорожнього руху заходів для уникнення зіткнення з автомобілем Відповідача. А тому Відповідач вважає, що заподіяна Позивачу шкода є наслідком спільних дій працівника Відповідача та працівника Позивача, а тому схиляється до того, що сторони повинні нести солідарну відповідальність.

З огляду на наведені заперечення , Відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні представником Відповідача було подано до суду клопотання про призначення автотехнічної експертизи, з метою визначення відповідності дій водія Позивача вимогам правил дорожнього руху під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, технічної можливості водія Позивача запобігти наїзду автомобіля Відповідача у дорожній обстановці, що мала місце, а також можливості механічного ушкодження автомобіля Позивача відповідно фотографіям з місця ДТП. Проте це клопотання відхилено судом.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2007 року на вулиці Луначарського у Дніпровському районі м. Києва сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілем марки «Фольксваген»державний №01-43, який належав Відповідачу, було вчинено зіткнення з автомобілем марки «Мазда 3»державний номер АА7644ТС, який належав Позивачу, що призвело до пошкодження автомобіля, належного Позивачу.

Працівником дорожньо-патрульної служби ВДАІ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, викликаним на місце пригоди, було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВА №241572 від 11.11.2007 р. копія якого залучена до матеріалів справи, та прийнята судом як належний доказ по факту події.

За наслідками розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення №3-34399/07 Дніпровським районним судом міста Києва 27.12.2007 року було прийнято постанову, якою працівника Відповідача Ямненка Олександра Михайловича, що керував належним Відповідачу автомобілем марки «Фольксваген»державний №01-43, було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було заподіяно шкоду належному Позивачу автомобілю.

На підставі заяви Позивача експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Черкашиним Ю. І. було складено висновок №14673 автотоварознавчого дослідження від 25.12.2007 р. (копія є у матеріалах справи), відповідно до якого матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «Мазда 3»державний номер АА 7644 ТС пошкодженням його автомобіля при ДТП, становить 58 626, 93 грн.

05.12.2007 р. між Позивачем та Закритим акціонерним товариством «СТО «Добробут»(надалі –«ЗАТ «СТО «Добробут») було укладено Договір №05-12 на технічне обслуговування та відновлювальний ремонт транспортних засобів (копія є у матеріалах справи), відповідно до п. 1.1. якого ЗАТ «СТО «Добробут»зобов’язався виконати на користь Позивача роботи з відновлювального ремонту транспортного засобу Позивача –автомобіля «Мазда 3»державний номер АА7644ТС, а Позивач зобов’язався прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до Акту №106 від 05.12.2007 р. належний Позивачу автомобіль було передано ЗАТ «СТО «Добробут»для надання послуг щодо здійснення технічного обслуговування та ремонту.

10.01.2008 р. ЗАТ «СТО «Добробут»було виставлено Позивачу рахунок-фактуру №36 від 10.01.2008 р. на суму 55 593, 34 грн.

31.01.2008 р. платіжним дорученням №5954 Позивачем було перераховано на користь ЗАТ «СТО «Добробут»грошові кошти за ремонт автомобіля «Мазда 3»державний №АА7644ТС саме у розмірі 55 593, 34 грн.

Проаналізувавши матеріали справи, надані сторонами докази, пояснення представників сторін, що брали участь у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наступне.

Порядок відшкодування завданої майнової шкоди станом на день прийняття рішення в Україні визначається главою 82 Цивільного кодексу України (надалі –«ЦК України»).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно з ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов’язків.

Порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, визначається ст. 1187 ЦК України, відповідно до якої джерелом підвищеної небезпеки визнається діяльність, пов’язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за заподіяну шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, відповідно до загальних засад відповідальності за заподіяння шкоди, заподіяна певній особі (її майну) шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала, за наступних обставин: наявності факту заподіяння шкоди; протиправності поведінки особи, яка заподіяла шкоду; наявності причинно-наслідкового зв’язку між заподіяною шкодою для діями (бездіяльністю) особи, що заподіяла шкоду; вини особи, що заподіяла шкоду, у такому заподіянні.

Факт заподіяння Позивачу майнової шкоди підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВА №241572, складеним 11.11.2007 р., постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 27.12.2007 р. у справі про адміністративне правопорушення №3-34399/07, висновком автотоварознавчого дослідження №14673, складеним 25.12.2007 р. експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Черкашиним Ю. І.

Факт протиправної поведінки та вини працівника Відповідача, який керував належним Відповідачу транспортним засобом, у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 27.12.2007 р. у справі про адміністративне правопорушення №3-34399/07.

Наявність причинно-наслідкового зв’язку між протиправною поведінкою працівника Відповідача, який керував належним Відповідачу транспортним засобом, та заподіяною Позивачу майновою шкодою підтверджується постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 27.12.2007 р. у справі про адміністративне правопорушення №3-34399/07, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВА №241572, складеним 11.11.2007 р., довідкою, виданою інспектором ДПС 4 взводу 3 батальйону полку ДПС, підпорядкованого ВДАІ з обслуговування Дніпровського району м. Києва Любічем Ю. А. 11.11.2007 р., висновком автотоварознавчого дослідження №14673, складеним 25.12.2007 р. експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Черкашиним Ю. І.

З огляду на ці обставини, наявними у справі доказами підтверджується факт заподіяння майнової шкоди Позивачу з боку працівника Відповідача та наявність вини такого працівника у заподіянні майнової шкоди.

Що стосується заперечень та доводів Відповідача, викладених у Відзиві на позовну заяву, то суд не бере до уваги зазначені заперечення, з огляду на наступне.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України (надалі –«ГПК України») встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відзиві на позовну заяву Відповідач стверджує, що у заподіянні майнової шкоди Позивачу наявна спільна вина як працівника Відповідача, так і працівника Позивача, оскільки останній мав технічну можливість запобігти наїзду на автомобіль Відповідача, що виконував невідкладне службове завдання.

Проте, таке твердження Відповідача належним чином не підтверджено , а спростовується наявними у справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВА №241572, складеним 11.11.2007 р., постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 27.12.2007 р. у справі про адміністративне правопорушення №3-34399/07, у якій чітко вказано про відсутність у діях водія Позивача порушень правил дорожнього руху та про наявність вини працівника Відповідача у скоєнні ДТП.

Будь-якими іншими належними доказами у справі зазначені обставини не доводяться , а отже у суду не має підстав ставити під сумнів обставини, підтверджені вказаними вище доказами.

Порядок відшкодування майнової шкоди (збитків), заподіяних особі, встановлюється ст. 22 ЦК України, відповідно до ч.ч. 1-2 якої особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, які особа зазнала у зв’язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем для відновлення свого порушеного права було понесено витрати у розмірі 55 593, 34 грн., сплачених ЗАТ «СТО «Добробут»на ремонт пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується платіжним дорученням №5954 від 31.01.2008 р., а також витрати у розмірі 469, 20 грн., понесені Позивачем внаслідок проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля, яким було встановлено розмір пошкоджень такого автомобіля, нанесених у результаті ДТП, та необхідні ремонтні роботи, що мали бути здійснені для відновлення пошкодженого автомобіля.

Належність Позивачу автомобіля марки «Мазда 3»державний №АА7644ТС, пошкодженого унаслідок ДТП, підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ААС233240 (копія є у матеріалах справи).

Належність автомобіля марки «Фольксваген-Пасат»державний номер на синьому фоні 0143 Відповідачу підтверджується довідкою Державної автомобільної інспекції з обслуговування Дніпровського району при УДАІ ГУМВС України в місті Києві від 12.03.2008 р. №01/44 (копія є у матеріалах справи).

Водій автомобіля марки «Фольксваген-Пасат» Ямненко Олександр Михайлович під час скоєння ДТП, внаслідок якого було заподіяно шкоду Позивачу, працював водієм Відповідача та виконував невідкладне службове завдання, а саме: був заподіяний з обслуговування заступника ГСУ МВС України Осауленка А. А., що підтверджується постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 27.12.2007 р. у справі про адміністративне правопорушення №3-34399/07 та визнається самим Відповідачем у його відзиві на позовну заяву і по суті не заперечується відповідачем .

Таким чином, шкоду Позивачу було заподіяно джерелом підвищеної небезпеки –автотранспортним засобом -, яким керував працівник Відповідача, то Відповідач як власник джерела підвищеної небезпеки повинен нести відповідальність за майнову шкоду, заподіяну його працівником.

Суд приходить до висновку що позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню у повному обсязі та стягує з Відповідача на користь Позивача грошові кошти у розмірі 55 593, 34 грн. та витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 469, 20 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволено, то, згідно ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на Відповідача у повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 32, 1166, 1172, 1187 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 5, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Автогосподарства Міністерства внутрішніх справи України (04116, м. Київ, вул. Довнар-Запольського, 8; код за ) на користь Закритого акціонерного товариства «Медичний центр «Добробут»(04050, м. Київ, вул. Пимоненка, 10; код за ) –з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, 56 062 (п’ятдесят шість тисяч шістдесят дві) грн. 54 коп. збитків, 560 (п’ятсот шістдесят) грн. 62 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                           Н. І. Качан

Дата підписання рішення 18 червня 2008 року.