ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" жовтня 2008 р.

Справа № 26/86-08-2808

За позовом : Відкритого акціонерного товариства „Маріупольський металургійний

комбінат імені Ілліча” ( далі - позивач)

до відповідача : Державного підприємства „Одеська залізниця” ( далі - відповідач)

про стягнення 25 291,91 грн.

Суддя Никифорчук М.І.

за участю представників :

від позивача : Табій А.В. за довіреністю від 08.01.2008р. №09/38;

від відповідача : Ксьондз А.В. за довіреністю від 20.02.2008р.;

Суть спору : стягнення вартості недостачі вантажу –листової сталі.

Представник позивача вимоги підтримує.

Представник відповідача вимоги не визнає, про що зазначив у відзиву на позов.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд, -

у с т а н о в и в :

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача –вартості недостачі вантажу –листової сталі на суму 25 291,91 грн. посилаючись на наступне.

Згідно залізничної накладної № 50044297 від 15.12.2007 р., яка відповідно до приписів ст. 6 Статуту залізниць України ( далі – Статут) та ст. 909 ЦК України є договором перевезення вантажу, вантажовідправник ( позивач по справі ) відпустив зі станції відправлення Маріуполь –Сортировочний Донецької залізниці до станції призначення Іллічівськ –Експорт Одеської залізниці на адресу Іллічівського морського торговельного порту вантаж –сталь листову не пойменовану у алфавіті у кількості 14 пачок у вагоні № 52749603 масою нетто 50000 кг.( далі –вантаж)

Відповідно до розділу 1 вказаної залізничної накладної вказаний вантаж закріплено і розміщено, згідно п.4.2.7 гл.3 додатку 14 до СМГС збірника № 21.

При подачі вагону в порт вивантаження здійснювалось зі складенням комерційного акту БК № 012572/01 від 02.01.2008 р., згідно якого по документам значиться 14 пачок, Фактично у вагоні 13, що менше проти документів на одну пачку. Із числа вивантажених пачок одна пачка пошкоджена, укручена щільно дротом в 2-х місцях нестандартним способом промаркірована 2-ма поперечними смугами червоною фарбою. Маркировка не порушена. Паперовий ярлик приклеєний до вантажу. Недостача однієї пачки вагою брутто 4140 кг. При перерахуванні місць у пошкодженій пачці та перевантаженні на 3-х тонних товарних вагах вантажоотримувача виявлено 4 листа вага по брутто 280 кг. На ярлику кількість листів не зазначено, вага брутто 4 820 кг., тобто недостача ваги проти пакувального ярлика та сертифіката якості № 42357 складає 4 540 кг. Загальна недостача ваги складає 8 680 кг. В другому ярусі 5 пачок, одна з яких пошкоджена, а біля однієї пачки є вільне місце, де могла б поміститись недостаюча пачка.

Відповідно до ст. 110 Статуту, перевізник несе відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення і до видачі його вантажоодержувачу, якщо не доведе, що недостача виникла по незалежним від перевізника причинам.

Позивач вважає, що відповідач порушив взяті на себе зобов’язання щодо схоронності вантажу, тому просить позов задовольнити.

Представник відповідача вимоги не визнає, про що надав відзив, згідно якого, зокрема, ним не визнається вина залізниці у несхоронності вказаного вантажу під час перевезення, оскільки, вказаний вагон прибув на станцію призначення у технічно справному стані, що свідчить про те, що залізниця прийняла вантаж у стані, у якому він був переданий для перевезення, доставила і видала його у схороненому стані.

Дослідивши надані сторонами докази, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Згідно вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Зі вказаних вище актів загальної форми та комерційного акту убачається наявність нестачі 2 пачок вказаного вантажу - вагою нетто 8 600 кг. у вказаному вище вагоні.

Зі складеного 21 грудня 2007 р. комерційного акта БК № 039222*/168 випливає наступне. По документам значиться 14 пачок, фактично у вагоні оказалось 12 пачок, стандартні ув’язки окантовані стрічками не порушені, і 4 н/у листа знаходяться у вагоні, мав місце доступ до вантажу. Доступ до вантажу усунений на ст. Тимково шляхом ув’язки 4-х листів проволокою, та маркіровані поперечними смугами червоної фарби. Двері вагону суцільні, цільнометалеві, вивантажувальні люки щільно закриті.

Аналізуючи вищевказані акти загальної форми та комерційні акти, суд вважає, що з їх змісту випливає, що у несхоронності перевозимого вантажу винна залізниця, яка не забезпечила зберігання вантажу при перевезені.

З приведених підстав суд відхиляє заперечення відповідача про відсутність доступу до вантажу під час перевезення, оскільки це заперечення суперечить вказаним вище актам загальної форми та комерційних актів.

Зазначення відповідача про справність вагону суд приймає до уваги, оскільки це підтверджується вищевказаним комерційним актом.

З приведеного випливає, що відповідачем відсутність вини у недостачі вантажу позивача при перевезенні не доведено.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене у сукупності, господарський суд вважає, що позовні вимоги в частині доведення розміру та вартості недостачі є обґрунтованими і підтверджені наявними у справі матеріалами, відповідають чинному законодавству.

Разом з цим, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до розділу 6 вказаної залізничної накладної вантажоотримувач - Іллічівський морський торговельний порт зробив переуступочний підпис, яким передав право на пред’явлення претензії та позовів по факту недостачі вантажу у кількості 8680 кг. вантажовідправнику - Відкритому акціонерного товариства „Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча”, позивачу по даній справі.

Статтею 130 Статуту передбачено, що право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів мають:

б) у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу:

одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову;

Статтею 133 Статуту передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Крім того, стаття 133 Статуту передбачає передачу права пред'явлення претензій та подання позовів вантажовідправником або вантажоодержувачем уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Така передача оформлюється довіреністю на право виконувати певні дії в інтересах вантажовідправника або вантажоодержувача. У цьому разі позивачем у справі виступає вантажовідправник або вантажоодержувач, що передав право пред'явлення претензії та подання позову, а не довірена особа, яка представляє їх інтереси у судових органах.

Аналізуючи приведені норми Статуту господарський суд робить висновок, що у зазначених у вказаних статтях випадках передбачено право на звернення до суду із позовом до залізниці при наявності двох документів : переуступочного підпису та довіреності.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23 вересня 2008 р. позивач був зобов’язаний надати суду довіреність видану одержувачем вантажу вантажовідправнику на право звернення з позовом з приводу недостачі вантажу.

Представник позивача у судове засідання 23 жовтня 2008 р. з’явився, вказану довіреність суду не надав. Вказане, на думку суду, свідчить про недоведеність позивачем свого права на звернення до господарського суду із даним позовом. Тому у позові слід відмовити.

Враховуючи викладене і, керуючись статтями 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову –відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 85 ГПК України, після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Никифорчук М.І.