ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2008 р.

№ 13/12-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. –головуючого

Волковицької Н.О.

Рогач Л.І.

за участю представників сторін:

позивача

не з’явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином

відповідача

Переймивовка Б.В. дов. від 11.12.2006 року

прокурора

Рудак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Приватного підприємства "Юсмалос"

на постанову

від 18.06.2008 року Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі

№ 13/12-07 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом

Дніпропетровського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі державної екологічної інспекції в Дніпропетровській області

до

Приватного підприємства "Юсмалос"

про

стягнення 13210,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

11.12.2006 року Дніпропетровський міжрайонний природоохоронний прокурор Дніпропетровської області в інтересах держави в особі державного управління з охорони природного навколишнього середовища в Дніпропетровській області звернувся до господарського суду з позовом до Приватного підприємства "Юсмалос" про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок знищення дерев в кількості 28 одиниць у сумі 13210,00 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2007 року позов задоволено.

Стягнуто з Приватного підприємства "Юсмалос" на користь державної екологічної інспекції в Дніпропетровській області шкоду у сумі 13210,00 грн., заподіяну навколишньому природному середовищу внаслідок знесення зелених насаджень на території скверу імені Андрусенко на розі вулиць Вітчизняної та Грудневої в м. Дніпропетровську без відповідного дозволу (ордеру) (а. с. 109-111).

За апеляційною скаргою Приватного підприємства "Юсмалос" судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.06.2008 року залишене без змін з тих самих підстав.

Приватне підприємство "Юсмалос" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2007 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.06.2008 року і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Скаржник вважає, що рішення та постанова у справі прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

На думку заявника посилання апеляційного суду на те, що постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2007 року рішення державного управління охорони навколишнього природного середовища в Дніпропетровській області від 29.12.2006 року про притягнення директора Приватного підприємства "Юсмалос" Кузнєцової Р.І. до адміністративної відповідальності скасовано із –за процесуальних порушень є помилковим, оскільки зазначеною постановою встановлено винесення суб'єктом владних повноважень постанови від 29.12.2006 року про притягнення Кузнецової Р. І. до адміністративної відповідальності по статті 153 кодексу України про адміністративні правопорушення органом, не уповноваженим на розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 153 вказаного Кодексу та окрім того "заднім числом", тобто протокол про адміністративне правопорушення та постанову було сфальсифіковано.

Також скаржник посилається на те, що рішення у справі було прийнято за відсутності відповідача чим порушено його права передбачені статтею 22 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши суддю –доповідача, присутнього в судовому засіданні представника відповідача та прокурора, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові у даній справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів переглядає за касаційною скаргою (поданням) та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору у даному випадку є стягнення збитків, завданих державі внаслідок знищення дерев.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з акта перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України від 25.10.2006 року, яким зафіксований факт знищення зелених насаджень: дерев породи акація та тополя в кількості 28 одиниць (всі дерева знаходились в стані росту) в сквері ім. Г. Андрусенко без відповідного дозволу (ордеру), що спричинило державі шкоду в розмірі 13210,00 грн. Розрахунок шкоди відповідає фактичним обставинам справи та постанові Кабінету Міністрів України від 08.04.1999р. №559 "Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленими насадженнями у межах міст та інших населених пунктів".

Касаційна інстанція не може погодитись з таким висновком, оскільки відповідно приписам Господарського процесуального кодексу України рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом. Рішення суду може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому, у відповідності зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності, і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Статтею 22 Цивільного кодексу України відповідно до якої особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, визначає загальну норму щодо відшкодування збитків внаслідок наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу, завдання збитків, причинний зв'язок між порушенням права та збитками, а також вина особи, яка завдана збитків.

Отже, для вирішення будь –якого спору про стягнення шкоди по суті необхідно встановити склад цивільного правопорушення, що залишилось поза увагою суду першої інстанції.

При цьому касаційна інстанція вважає за необхідне звернути увагу на таке: відповідно статті 64 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" передбачено, що грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності є джерелом формування спеціального фонду місцевих бюджетів.

Вирішуючи будь –який спір господарський суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулась з позовом суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання.

Тому, вирішуючи даний спір по суті суду необхідно було встановити, чи є Державна екологічна інспекція, на користь якої стягнуто шкоду, розпорядником фонду місцевого бюджету, про який йде мова у зазначеній статті.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що господарським судом першої інстанції при розгляді справи та прийнятті судового рішення не взято до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, що, враховуючи суть спору, свідчить про не з’ясування судом всіх обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення господарського спору. Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Неповне з’ясування всіх обставин справи, які мають значення для справи, дає підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення.

Постанова апеляційного суду також підлягає скасуванню, оскільки апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду від 11.12.2007 року підписане 21.01.2008 року прийнята судом до провадження 26.05.2008 року, тобто поза межами 3 –місячного строку, передбаченого статтею 93 Господарського процесуального кодексу України, згідно з частиною 2 якої відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги можливе протягом 3 місяців з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2007 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.06.2008 року у справі № 13/12-07 господарського суду Дніпропетровської області скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Юсмалос" задовольнити частково.

Головуючий суддя                                         Т. Дроботова

С у д д і          Н. Волковицька

Л. Рогач