ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 32/25

11.06.08

За позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Укртрансюніон»

До           1. Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукрове виробниче об’єднання»

Про           визнання недійсним договору № ЦХП-14-00208-01 від 11.01.2008 та зобов’язання виконувати умови договору

За зустрічним позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукрове виробниче об’єднання»

До            1. Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Укртрансюніон»

За участю Прокуратури міста Києва

Представники сторін:

Від позивача                     Васютович О.В. –предст.,

Від відповідача-1                     Годунова Л.М. –ю/к.,

Від відповідача-2                     Шевченко Г.М., Михаленко Л.С.,

Від прокуратури м. Києва           Висоцька О.О.

Колегія суддів у складі: Хрипун О.О. –головуючий

Усатенко І.В.

Смирнова Ю.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Укртрансюніон»звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідачів та просить, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, визнати недійсним договір № ЦХП-14-00208-01 від 11.01.2008 на постачання дизельного пального марки Л-0,2-62, укладеного між відповідачами, та зобов’язати відповідача-1 належним чином виконувати умови додаткової угоди № 34 до договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007, укладеного з позивачем.

Позов обґрунтовано тим, що укладення відповідачами договору поставки дизельного пального створює загрозу інтересам позивача, оскільки може призвести до зменшення об’єму поставок, визначених позивачем та відповідачем - Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»в договорі № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007. Крім того, позивач стверджує, що спірний договір було укладено між відповідачами після проведення тендеру на закупівлю дизельного палива марки Л-0,2-62 у 2008 році, коли переможцем було визначено позивача, а тому в силу положень частини 2 пункту 5 статті 2 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти»вищевикладене унеможливлює застосування ДП «Укрзалізничпостач»частини 1 пункту 5 статті 2 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти»при укладенні договорів на постачання дизельного пального марки Л-0,2-62.

Відповідачі надали відзиви на позовну заяву, відповідно до яких Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»та Товариство з обмеженою відповідальністю «Цукрове виробниче об’єднання»позов не визнають та просять суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі стверджуючи, що ДП «Укрзалізничпостач»має окремі та не пов’язані між собою договірні відносини з позивачем та ТОВ «Цукрове виробниче об’єднання», які стосуються поставок дизельного палива, а також відповідачі зазначають, що чинне законодавство не містить заборони на укладення та виконання договорів на підставі ч. 5 ст. 2 та ч. 2 ст. 34 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти».

15.02.2008 Товариство з обмеженою відповідальністю «Цукрове виробниче об’єднання»звернулося до Господарського суду міста Києва з зустрічною позовною заявою до Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»та Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Укртрансюніон»та просить визнати недійсною додаткову угоду № 33 до договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Укртрансюніон» та Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач».

В обґрунтування поданої зустрічної позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Цукрове виробниче об’єднання»зазначає, що оспорювана угода суперечить положенням ч. 2 ст. 34 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти»в частині перевищення допустимого розміру суми грошових коштів, на який можливо продовження виконання попереднього договору.

22.02.2008 Товариство з обмеженою відповідальністю «Цукрове виробниче об’єднання»звернулось із заявою про збільшення зустрічних вимог позовних вимог та просить визнати недійсними додаткові угоди № 1 від 29.01.2007, № 2 від 02.02.2007, № 3 від 16.02.2007, № 4 від 23.01.2007, № 6 від 15.03.2007, № 7 від 12.04.2007, № 8 від 18.04.2007, № 9 від 26.04.2007, № 10 від 08.06.2007, № 11 від 14.06.2007, № 12 від 22.06.2007, № 13 від 27.06.2007, № 14 від 11.07.2007, № 15 від 13.07.2007, № 16 від 19.07.2007, № 17 від 25.07.2007, № 18 від 01.08.2007, № 19 від 08.08.2007, № 20 від 04.09.2007, № 21 від 26.09.2007, № 22 від 03.10.2007, № 23 від 22.10.2007, № 24 б/д, № 25 б/д, № 26 б/д, № 27 б/д, № 28 б/д, № 29 б/д, № 30 б/д, № 31 б/д, № 32 б/д, № 33 від 18.12.2007, № 34 від 09.01.2008 до договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Укртрансюніон»та Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач», яка мотивована наступним. Товариство з обмеженою відповідальністю «Цукрове виробниче об’єднання»зазначає, що для внесення змін до ціни необхідним є надання позитивного висновку Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель, якого, за твердженням позивача за зустрічним позовом при укладенні спірних додаткових угод жодного разу отримано не було, тому зазначені додаткові угоди є недійсними. Крім того, на думку позивача за зустрічним позовом, укладення додаткових угод № 33 та № 34 до договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007 суперечить рішенню Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель від 20.12.2007 № 01/37, оскільки продовжити термін дії договору можливо лише у випадку укладення договорів із бюджетними установами та організаціями. А також додаткові угоди № 33 та № 34 до договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007, за твердженням позивача за зустрічним позовом, не відповідають вимогам абз. 2 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти», оскільки укладені на суму більшу, ніж 15 відсотків від вартості договору, укладеного в 2007 бюджетному році.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2007 року на підставі рішення Тендерного комітету Укрзалізниці з питань закупівлі матеріально-технічних ресурсів № п/10 від 03.01.2007 між Державною адміністрацією залізничного транспорту України Укрзалізниця, Товариством з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Укртрансюніон»та Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»укладено Договір № 013/07-ЦЮ (далі - Договір).

Згідно з умовами цього Договору на підставі проведених Державною адміністрацією залізничного транспорту України Укрзалізниця торгів позивач зобов’язався поставити, а відповідач-1 прийняти та оплатити дизельне паливо марки Л-0,2-62 (п. 1.1 Договору). Договір вступає в дію з моменту його підписання та діє до 31.12.2007 (п. 11.2 Договору).

В період, коли були укладені спірні правочини, процедура закупівлі регулювалася Законом України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти»№ 1490-Ш із змінами і доповненнями (далі - Закон).

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 34 Закону дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі в наступному бюджетному періоді, на суму коштів не більше 15 відсотків вартості договору, укладеного в попередній бюджетний період, що не перевищує відповідного призначення в попередньому бюджетному періоді.

У грудні 2007 року між Державною адміністрацією залізничного транспорту України Укрзалізниця, Товариством з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Укртрансюніон»та Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»укладено додаткові угоди № 33 та № 34 до Договору № 013/07-ЦЮ від 23 січня 2007 року, якими продовжено дію Договору № 013/07-ЦЮ до 31.01.2008 та включено до Договору № 013/07-ЦЮ специфікацію № 33 та № 34.

11 січня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Цукрове виробниче об’єднання»та Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»укладено Договір № ЦХП-14-00208-01 на поставку Товариством з обмеженою відповідальністю «Цукрове виробниче об’єднання»протягом січня 2008 року дизельного палива марки Л-0,2-62 ДП «Укрзалізничпостач»та підписано відповідну специфікацію до цього Договору.

Положеннями частини 5 статті 2 Закону встановлено, що у разі якщо предметом закупівлі є продукція харчової промисловості, лікарські засоби і вироби медичного призначення, пальне, послуги з організації гарячого харчування, транспортні послуги, послуги з ремонту, а також сировина, матеріали, комплектуючі вироби, необхідні підприємствам для виробництва товарів, замовник на період проведення процедури закупівлі має право для поточних потреб здійснити закупівлю необхідного предмета закупівлі без застосування процедур закупівлі, передбачених цим Законом, на суму коштів, яка не перевищує 10 відсотків загальної очікуваної вартості предмета закупівлі, про що протягом трьох робочих днів повідомляє Антимонопольний комітет України, Міжвідомчу комісію з питань державних закупівель та Тендерну палату України. Положення, передбачені абзацом першим цієї частини, не застосовуються при проведенні замовником наступної процедури закупівлі щодо такого самого предмета закупівлі.

Позивач за первісним позовом стверджує, що укладення спірного договору між відповідачами за первісним позовом суперечить чинному законодавству, створює загрозу законним інтересам та правам позивача за первісним позовом, оскільки призводе до зменшення об’ємів поставок, які визначені договором № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007 та є односторонньою відмовою відповідача-1 за первісним позовом від виконання зобов’язань за додатковою угодою до зазначеного договору.

Проаналізувавши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Укртрансюніон»стосовно визнання недійсним договору від 11.01.2008 № ЦХП-13-00308-01, укладеного між Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цукрове виробниче об’єднання», доводи сторін по справі, вимоги чинного законодавства в їх сукупності, суд дійшов до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог в первісному позові з огляду на наступне.

Закон України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти»не містить норми, яка б забороняла при здійсненні закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти одночасно застосовувати положення абзацу 2 частини 2 статті 34 Закону та положення частини 5 статті 2 Закону.

Стаття 180 Господарського кодексу України встановлює, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Аналогічні положення містяться і в ст. 265 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Під недійсним правочином розуміють дії фізичних і юридичних осіб, які хоч і спрямовані на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов’язків, але не створюють цих наслідків, внаслідок невідповідності вчинених дій вимогам закону.

Як передбачено частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

В частині 3 статті 203 Цивільного кодексу України зазначено, що волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 5 статті 203 Цивільного кодексу України закріплено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом встановлено, що всі умови договору № ЦХП-14-00208-01 від 11.01.2008, які є необхідною умовою дійсності правочину, були погоджені між Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цукрове виробниче об’єднання», про що свідчить факт підписання цього договору сторонами.

Посилання позивача на положення абзацу 2 частини 5 статті 2 Закону як на підставу неможливості застосування відповідачем-1 частини 1 пункту 5 статті 2 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти»при укладенні договору № ЦХП-14-00208-01 на постачання дизельного пального марки Л-0,2-62 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Цукрове виробниче об’єднання», якою передбачено, що у разі якщо предметом закупівлі, серед іншого, є пальне, замовник на період проведення процедури закупівлі має право для поточних потреб здійснити закупівлю необхідного предмета закупівлі без застосування процедур закупівлі, передбачених цим Законом, на суму коштів, яка не перевищує 10 відсотків загальної очікуваної вартості предмета закупівлі, судом не приймаються, оскільки торги на закупівлю дизельного палива марки Л-0,2-62 у 2008 році визнано такими, що не відбулись, а тому укладення ДП «Укрзалізничпостач»з ТОВ «Цукрове виробниче об’єднання»11 січня 2008 року договору № ЦХП-14-00208-01 на поставку протягом січня 2008 року дизельного палива марки Л-0,2-62 не є наступною процедурою закупівлі щодо такого самого предмета закупівлі.

Крім того, суд бере до уваги те, що спірний договір був укладений строком до 31.01.2008, тобто вбачається, що метою укладення зазначеного договору є потреба в закупівлі пального для поточних потреб підприємства, а не укладення договору з метою постачання пального протягом 2008 року.

Згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Враховуючи відповідність змісту договору № ЦХП-14-00208-01 від 11.01.2008 на постачання дизельного палива марки Л-0,2-62, укладеного між ТОВ «Цукрове виробниче об’єднання»та ДП «Укрзалізничпостач», вимогам законодавства, яке було чинним на момент його укладання, суд прийшов до висновку, що доводи позивача за первісним позовом суперечать наявним доказам та встановленим обставинам справи, підстав для визнання цього договору недійсним не вбачається, тому позовні вимоги позивача в цій частині визнаються необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог ТОВ «Група компаній «Укртрансюніон»про зобов'язання ДП «Укрзалізничпостач»належним чином виконувати умови додаткової угоди № 34 до договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007 на постачання дизельного палива марки Л-0,2-62, укладеного між ТОВ «Група компаній «Укртрансюніон»і ДП «Укрзалізничпостач», то суд вважає, що ці вимоги позивача також є необгрунтованими, оскільки відсутні правові підстави для їх задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ДП «Укрзалізничпостач»має окремі та не пов'язані між собою договірні відносини з позивачем за первісним позовом та ТОВ «Цукрове виробниче об’єднання», які стосуються поставок дизельного палива марки Л-0,2-62 у січні 2008 року.

Виконання ДП «Укрзалізничпостач»умов договору № ЦХП-14-00208-01 від 11.01.2008 та умов додаткової угоди № 34 до договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007 не є пов'язаними між собою.

Законом не заборонено існування подібних між собою господарських зобов'язань одночасно з різними суб'єктами господарювання.

Відповідно до умов додаткової угоди № 33 ТОВ «Група компаній «Укртрансюніон»і ДП «Укрзалізничпостач»дійшли згоди про продовження строку дії договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007 на січень 2008 року, а згідно з умовами додаткової угоди № 34 до того ж договору включили до цього договору специфікацію № 34 на суму 124 567 033,08 грн., крім того ПДВ 20 % 24 913 406,62 грн., на загальну суму 149 480 439,70 грн.

Крім того, відповідно до умов додаткової угоди № 34 сторони виклали п. 2.5 договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007 в наступній редакції: «Сторони планують за цим договором поставити Товар на суму 1 192 648 656,00 грн., крім того ПДВ 20% - 238 529 731,20 грн. на загальну суму 1 431 178 387,20 грн.»

Відповідно до п. 3.2 договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007, укладеного між ТОВ «Група компаній «Укртрансюніон»і ДП «Укрзалізничпостач», постачальник здійснює поставку товару тільки за наявності рознарядки, яка є підтвердженням покупця до прийому товару.

Таким чином, виходячи із викладеного вище, суд приходить до висновку, що сторони відповідно до умов договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007, додаткових угод № 33, № 34 та специфікації № 34 визначили граничну кількість та вартість товару (дизельного палива марки Л-0,2-62), який сторони лише планують поставити (придбати) у січні 2008 року, але при цьому а ні договір № 013/07-ЦЮ, а ні додаткові угоди №№ 33, 34, а ні специфікація № 34 не містять в собі даних про точну (погоджену сторонами) кількість товару, які б свідчили про волевиявлення сторін придбати (поставити) саме цю кількість товару.

Натомість позивач, відповідно до умов договору № 013/07-ЦЮ, додаткових угод № 33, № 34 та специфікації № 34 висловив лише свою готовність поставити відповідачу-1 за первісним позовом дизельне паливо марки Л-0,2-62 у кількості, вказаній у специфікації № 34, а фактичний об'єм поставки дизельного палива залежить лише від волевиявлення відповідача-1 за первісним позовом, а саме від кількості дизельного палива, яке вказане в рознарядці відповідача-1 за первісним позовом, тобто підстави для зобов'язання відповідача-1 за первісним позовом належним чином виконувати умови додаткової угоди № 34 до договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007 на постачання дизельного палива марки Л-0,2-62, укладеного між ТОВ «Група компаній «Укртрансюніон»і ДП «Укрзалізничпостач»відсутні, оскільки сторонами не погоджено чітку кількість дизельного палива, що підлягає поставці, а направлення позивачу рознарядки із чіткою кількістю товару є правом відповідача-1, яке залежить від потреб відповідача-1, та не є обов'язком, визначеним договором.

З огляду на викладене, суд доходить до висновку про необґрунтованість заявлених вимог за первісним позовом, тому первісний позов задоволенню не підлягає.

Проаналізувавши матеріали зустрічної позовної заяви, доводи сторін по справі, вимоги чинного законодавства в їх сукупності, суд дійшов до висновку про необґрунтованість заявлених вимог за зустрічним позовом з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 господарського кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України).

Аналогічні положення містяться і в статті 180 Господарського кодексу України.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч. ч. 1, 2, 3 ст. 180 Господарського кодексу України).

Частиною 2 статті 632 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України).

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (стаття 354 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 2.3 договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007 у випадку зміни українського податкового законодавства, кон’юнктури ринку нафтопродуктів, що вплинуло на зміну ціни Товару (згідно цінової довідки ДІАЦ Дерзовніінформ), сторони мають право змінити ціну Товару, який ще не було поставлено, про що повідомляють одна одну та обов’язково оформлюють підписанням додаткової угоди.

У відповідності з зазначеними вимогами законодавства, між Державною адміністрацією залізничного транспорту України Укрзалізниця, Товариством з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Укртрансюніон»та Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»було укладено ряд додаткових угод до договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007, а саме - № 1 від 29.01.2007, № 2 від 02.02.2007, № 3 від 16.02.2007, № 4 від 23.01.2007, № 6 від 15.03.2007, № 7 від 12.04.2007, № 8 від 18.04.2007, № 9 від 26.04.2007, № 10 від 08.06.2007, № 11 від 14.06.2007, № 12 від 22.06.2007, № 13 від 27.06.2007, № 14 від 11.07.2007, № 15 від 13.07.2007, № 16 від 19.07.2007, № 17 від 25.07.2007, № 18 від 01.08.2007, № 19 від 08.08.2007, відповідно до яких у зв’язку із зміною цін на внутрішньому ринку України були включені специфікації та змінено п. 2.5 договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007.

Згідно з абз. 5 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти»в редакції, чинній на момент укладення спірних угод, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від умов тендерної (цінової) пропозиції учасника - переможця процедури закупівлі, крім випадків зменшення ціни тендерної пропозиції у порядку, передбаченому цим Законом, та не повинні змінюватися після підписання договору про закупівлю, крім випадків, коригування ціни договору в разі отримання відповідного позитивного висновку Комісії.

Однак порядок подання та розгляду звернень щодо коригування ціни договору відповідно до положень частини другої статті 34 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти»був затверджений рішенням Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель від 19.07.2007 № 01/13рш (із змінами затвердженими рішенням Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель від 28.08.2007 № 01/13рш) (далі –Порядок).

Відповідно до цього Порядку, можливим є розгляд питань щодо коригування ціни договору у випадках, якщо предметом закупівлі є виключно продукція харчової промисловості, лікарські засоби і медикаменти, пальне, продукти нафтоперероблення рідкі, послуги з організації гарячого харчування, транспортні послуги, інші товари і послуги, ціни на які регулюються Урядом, а також роботи (пункт 1.4 Порядку).

У разі закупівлі товарів або послуг, зазначених у пункті 1.4 цього Порядку, замовник, не раніше ніж через шість місяців з дня укладення такого договору, має право самостійно, без додаткового звернення до Комісії прийняти рішення про коригування ціни, проте не більше ніж на 10 % від загальної первинної ціни договору (пункт 1.12 Порядку).

Згідно зі статтею 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Судом встановлено, що згідно з додатковою угодою № 19 від 08.08.2007 до договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007 п. 2.5 договору викладено в наступній редакції: «Сторони планують за цим договором поставити товар на загальну суму 956 618 334,23 грн., крім того ПДВ 20% - 191 323 666,85 грн., всього 1 147 942 001,08 грн.».

Як свідчать матеріали справи, при укладенні слідуючих додаткових угод: додаткової угоди № 20 від 04.09.2007, додаткової угоди № 21 від 26.09.2007, додаткової угоди № 22 від 03.10.2007, додаткової угоди № 23 від 22.10.2007, додаткових угод № 24, № 25, № 26, укладених в жовтні 2007 року, додаткових угод № 27, № 28, № 29, № 30, укладених в листопаді 2007 року, додаткової угоди № 31, укладеної в грудні 2007 року та додаткової угоди № 32 від 14.12.2007 також неодноразово було змінено пункт 2.5 договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007 щодо загальної суми договору, та як вбачається з додаткової угоди № 32 від 14.12.2007 не перевищила 10 % від ціни договору, яка була встановлена згідно з додатковою угодою № 19 від 08.08.2007.

Отже, як вбачається з наданих сторонами доказів сторони погодили та домовились щодо істотної умови договору –загальної ціни закупівлі, що підтверджується письмовими доказами, вимоги Цивільного кодексу України та Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти»в редакції, чинній на момент проведення торгів, сторонами при укладенні додаткових угод до договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007 були дотримані, крім того, відбулося виконання цих угод, що в свою чергу, визнається обома сторонами, а тому додаткові угоди до договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007, а саме –додаткова угода № 1 від 29.01.2007, додаткова угода № 2 від 02.02.2007, додаткова угода № 3 від 16.02.2007, додаткова угода № 4 від 23.01.2007, додаткова угода № 6 від 15.03.2007, додаткова угода № 7 від 12.04.2007, додаткова угода № 8 від 18.04.2007, додаткова угода № 9 від 26.04.2007, додаткова угода № 10 від 08.06.2007, додаткова угода № 11 від 14.06.2007, додаткова угода № 12 від 22.06.2007, додаткова угода № 13 від 27.06.2007, додаткова угода № 14 від 11.07.2007, додаткова угода № 15 від 13.07.2007, додаткова угода № 16 від 19.07.2007, додаткова угода № 17 від 25.07.2007, додаткова угода № 18 від 01.08.2007, додаткова угода № 19 від 08.08.2007, додаткова угода № 20 від 04.09.2007, додаткова угода № 21 від 26.09.2007, додаткова угода № 22 від 03.10.2007, додаткова угода № 23 від 22.10.2007, додаткові угоди № 24, № 25, № 26, укладені в жовтні 2007 року, додаткові угоди № 27, № 28, № 29, № 30, укладені в листопаді 2007 року, додаткова угода № 31, укладена в грудні 2007 року та додаткова угода № 32 від 14.12.2007 визнаються судом такими, що відповідають вимогам законодавства та є дійсними.

З огляду на те, що судом визнано дійсними додаткові угоди до договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007 № 1 - № 32 включно, а у відповідності до п. 2.5 договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007, згідно з додатковою угодою № 32 від 14.12.2007 загальна сума поставки товару за договором складає –1 253 667 616,94 грн., тобто це і є визначена сторонами вартість договору на постачання дизельного палива марки Л-0,2-62 в 2007 році.

Судом не приймаються твердження позивача за зустрічним позовом про те, що додаткові угоди № 33 та № 34 до договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007 не відповідають вимогам абз. 2 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти», з причин того, що були укладені на суму більшу, ніж 15 відсотків від вартості договору, укладеного в 2007 бюджетному році, оскільки згідно з додатковими угодами № 33 від 18.12.2007 та № 34 від 09.01.2008 до договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007 строк дії договору продовжено до 31.01.2008 та збільшено загальну суму поставки по договору до 1 431 178 387,20 грн., тобто на суму в розмірі 177 510 770,26 грн., яка, в свою чергу, є меншою ніж 15 відсотків вартості договору, укладеного в попередньому бюджетному періоді.

Розглянувши твердження позивача за зустрічним позовом, що укладення додаткових угод № 33 та № 34 до договору № 013/07-ЦЮ від 23.01.2007 суперечить рішенню Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель від 20.12.2007 № 01/37рш, яким передбачено, що положення частини другої статті 34 Закону щодо продовження дії договору про закупівлю для проведення процедури закупівлі в наступному бюджетному періоді на суму коштів не більше 15 відсотків вартості договору, укладеного в попередній бюджетний період, розповсюджується виключно на установи та організації, що повністю утримуються за рахунок бюджетних коштів та за умови, якщо термін дії договору не закінчився та замовником оприлюднено інформацію відповідно до вимог ст. ст. 41, 42, 8, 19, 32 про процедуру закупівлі, яка буде проводитись в наступному бюджетному періоді, суд зазначає наступне.

Метою Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти»є створення конкурентного середовища у сфері державних закупівель, а також запобігання проявам корупції у цій сфері, забезпечення прозорості процедур закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти та досягнення оптимального і раціонального їх використання.

Пунктом 2 частини 2 статті 34 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти»встановлено, що дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі в наступному бюджетному періоді, на суму коштів не більше 15 відсотків вартості договору, укладеного в попередній бюджетний період, що не перевищує відповідного призначення в попередньому бюджетному періоді.

Зміни, встановлені рішенням Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель від 20.12.2007 № 01/37рш до зазначеного закону внесені не були, тому щодо врегулювання спірних відносин застосовуються норми Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти», які були чинні на момент укладення спірних правочинів.

З урахуванням викладених обставин суд прийшов до висновку, що зустрічний позов є необґрунтованим, безпідставним і задоволенню не підлягає.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь якої відбулося рішення суд відшкодовує витрати, пов’язані зі сплатою державного мита, та витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Керуючись ст. ст. 32-34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У первісному позові відмовити повністю.

У зустрічному позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання та може бути оскаржене у порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя                                                                                           О.О.Хрипун

Суддя                                                                                                              І.В. Усатенко

Суддя                                                                                                     Ю.М.Смирнова

Дата підписання рішення: 15.07.2008