ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

01.10.08            Справа № 17/385-08

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями

“Дікергофф (Україна)”

до Товариство з обмеженою відповідальністю “Віа –Авто”

про стягнення 510 357,44 грн

Суддя В.Г. Суховий

Представники: згідно з протоколом судового засідання

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “Дікергофф (Україна)” (далі –Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Віа –Авто” (далі –Відповідач) про стягнення 510 357,44 грн заборгованості.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.08.2008р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 10.09.2008р.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань по договору поставки № 345/П від 26.10.2004р., щодо оплати отриманого товару (бетону).

У зв’язку з неявкою в судове засідання представника відповідача розгляд справи було відкладено на 01.10.2008р.

В судовому засіданні 01.10.2008р. представник позивача позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач свого представника в судове засідання вдруге не направив, про причини неявки суд не повідомив, відзиву та інших витребуваних документів не подав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ухвалами суду від 01.08.2008р. та від 10.09.2008р., надісланими відповідачу за адресою згідно наданим державним реєстратором Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Однак, копії зазначених ухвал суду були повернуті поштовим відділенням зв’язку (в матеріалах справи) з відміткою на довідці “за зазначеною адресою не зареєстрований”.

Відповідно до п.4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України “Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році” № 01-8/1228 від 02.06.2006, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв’язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов’язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Таким чином відповідач вважається належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд в с т а н о в и в:

26 жовтня 2004 року між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “Дікергофф (Україна)” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Віа –Авто” було укладено договір поставки № 345/П (далі –Договір), відповідно до умов якого (п.1.1) сторони домовились про те, що постачальник (позивач) зобов’язується передати у власність покупця (відповідача) бетон товарний в кількості та на умовах, зазначених в цьому договорі, а відповідач зобов’язаний прийняти бетон і оплатити його вартість на умовах цього Договору.

Згідно з п. 2.1 Договору кількість бетону, що повинен бути поставлений позивачем відповідачу за цим Договором визначається відповідачем шляхом надання позивачу письмових замовлень в порядку, встановленому в ст.4 цього Договору. Бетон вважається поставленим відповідачу з моменту його отримання в пункті призначення, вказаному в письмовій заявці (п. 3.2).

Відповідно до п. 5.1 Договору ціна бетону, який постачається позивачем у власність відповідача відповідно до умов цього договору визначена сторонами в Додатку № 2 до цього Договору, який складає його невід’ємну частину. Відповідач (покупець) повинен сплатити вартість кожної партії бетону 100% передплатою на підставі рахунку згідно замовлення.

В ціну бетону, зазначену в Додатку № 2, не включено вартість його транспортування до місця призначення. Вартість транспортування бетону визначається сторонами залежно від об’єкта покупця. Ціна транспортування бетону визначена сторонами в Додатках до цього Договору, які є його невід’ємною частиною (п. 5.3).

Вартість транспортування бетону зазначається в рахунку на оплату бетону окремим рядком та сплачується відповідачем одночасно з оплатою вартості бетону, в той же строк, як це встановлено в п. 5.2 цього Договору.

На підставі зазначеного Договору позивач поставив відповідачу бетон на загальну суму 3 779 349,10 грн, зокрема:

-          поставка бетону згідно накладних на суму 3 710 612,87 грн, що підтверджується накладними (належним чином завірені копії в матеріалах справи);

-          послуги автобетононасосу на суму 68 736,23 грн, що підтверджується відповідними Актами (належним чином завірені копії в матеріалах справи).

Проте, як свідчать матеріали справи, відповідач в порушення своїх Договірних зобов’язань за отриманий бетон розрахувався частково в сумі 3 268 991,66 грн, зокрема:

-          часткова оплата у сумі 3 092 003,00 грн, що підтверджується відповідними банківськими виписками (належним чином завірені копії в матеріалах справи);

-          розрахунок на суму 94 468,30 грн шляхом видачі простого векселя;

-          укладення актів заліку взаємних вимог на суму 82 520,36 грн.

Таким чином, загальна заборгованість за договором складає 510 357,44 грн 3 779 349,10 грн - 3 268 991,66 грн).

19 жовтня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “Дікергофф (Україна)” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Віа –Авто” було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поставки № 345/П від 26.10.2004р. (належним чином завірені копія в матеріалах справи), згідно якої покупець (відповідач) визнає заборгованість за поставлений йому раніше бетон за Договором № 345/П в сумі 571 421,86 грн, і сторони висловлюють намір продовжувати в майбутньому відносини, що склалися за Договором № 345/П.

За змістом положень частини першої та частини сьомої статті 193 ГК України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за отриманий бетон згідно Договору поставки № 345/П від 26.10.2004р. у сумі 510 357,44 грн є обґрунтованими, документально підтверджуються, тому підлягають задоволенню.

На підставі ст. 49 ГПК України судові (господарські) витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Віа –Авто” (код 24882232) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “Дікергофф (Україна)” (код 31029252) 510 357,44 грн. основного боргу, а також судові витрати: держмито у розмірі 5 103,58 грн. та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                          Суховий В. Г.