ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2008 р.

№
10/217-06

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Полякова
Б.М., -головуючого,

Коваленка
В.М. (доповідач у справі),

Заріцької
А.О.

розглянувши
касаційну скаргу

ліквідатора дочірнього підприємства
"Гніванські підшипники" відкритого акціонерного товариства
"Гніванський підшипниковий завод", м. Гнівань Тиврівського району
Вінницької області

на
постанову  та ухвалу від 13.03.2008 р.
Житомирського апеляційного господарського суду від 26.11.2007 р.
господарського суду Вінницької області

у
справі

№
10/217-06 господарського суду Вінницької області

за
заявою

Управління
Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області

додочірнього підприємства
"Гніванські підшипники" відкритого акціонерного товариства
"Гніванський підшипниковий завод", м. Гнівань Тиврівського району
Вінницької області

про

визнання
банкрутом

ліквідатор

ОСОБА_1

в судовому засіданні взяв участь представник:

товариства
з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Актив банк"

Афіногенов
А.В., довір., Гуцал І.М., довір.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою
господарського суду Вінницької області від 08.12.2006 р. за заявою Управління
Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області (далі
-Кредитор, Фонд) порушено провадження у справі № 10/217-06 про
банкрутство дочірнього підприємства "Гніванські підшипники"
відкритого акціонерного товариства "Гніванський підшипниковий завод"
(далі -Боржник, Підприємство) в порядку Закону України “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі -Закон про
банкрутство).

Ухвалою
господарського суду Вінницької області від 26.11.2007 р. (суддя -Даценко М.В.)
визнані заявлені кредиторські вимоги товариства з обмеженою відповідальністю
"Комерційний банк "Актив банк" (далі - Банк) в розмірі 2 820 019
грн. 12 коп.  з першою чергою задоволення
(забезпечені заставою), та в розмірі 8 148 576 грн. 66 коп. з четвертою чергою
задоволення.

Не
погоджуючись з винесеною ухвалою суду першої інстанції, дочірнє підприємство
"Гніванські підшипники" відкритого акціонерного товариства
"Гніванський підшипниковий завод" звернулось до Житомирського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило
скасувати ухвалу господарського суду Вінницької області від 26.11.2007 р. та
відмовити Банку у задоволенні заяви про включення його вимог до реєстру
кредиторів Боржника.

Постановою
Житомирського апеляційного господарського суду від 13.03.2008 року (головуючий
суддя -Вечірко І.О., судді: Зарудяна Л.О., Ляхевич А.А.) апеляційну скаргу
Боржника залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Вінницької
області  від 26.11.2007 р. -без змін.

Не
погоджуючись з винесеною постановою суду апеляційної інстанції, ліквідатор
дочірнього підприємства "Гніванські підшипники" відкритого
акціонерного товариства "Гніванський підшипниковий завод" звернувся
до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Житомирського апеляційного господарського суду від
13.03.2008 року та ухвалу господарського суду Вінницької області від 26.11.2007
року, а  також відмовити  Банку у задоволенні заяви про включення його
вимог до реєстру кредиторів Боржника.

Касаційна
скарга мотивована порушенням судами першої та апеляційної інстанції норм
матеріального права, а саме ст. 14 Закону про банкрутство, ст.ст. 559, 593, 598
Цивільного кодексу України.

Суд
касаційної інстанції відмовляє у задоволені заявленого  в судовому засіданні 02.07.2008 року
представниками товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк
"Актив банк" усного клопотання про відкладення розгляду справи,
оскільки доданий до касаційної скарги
опис поштового вкладення в цінний лист свідчить про направлення
товариству з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Актив
банк" копії касаційної скарги. Враховуючи, що розгляд даної справи в судах
першої та апеляційної інстанції відбувався з участю тих самих представників
Банку, що і в суді касаційної інстанції, а також час розгляду справи у
касаційному провадженні, з відкладенням розгляду справи, колегія суддів вважає,
що Банк мав достатньо часу для ознайомлення із матеріалами справи.

Заслухавши
пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Так,
як встановлено попередніми судовими інстанціями та підтверджується матеріалами
справи, ухвалою господарського суду м. Києва від 01.09.2006 р. було порушено
провадження у справі № 43/633 про банкрутство ТОВ "Толока".

21.02.2007
р. в газеті "Голос України" № 32(4032) опубліковано оголошення про
порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Толока".

Рішенням
господарського суду м. Києва від 26.09.2006 року у справі № 6/648 про  стягнення 8 138 272 грн. 14 коп. з ТОВ
"Толока" на користь Банку стягнено 6 999 220 грн. 57 коп. боргу, 836
509 грн. 89 коп. суми прострочених процентів, 234 905 грн. 53 коп. пені по
кредиту, 67 636 грн. 33 коп. пені за прострочення сплати процентів, 25 500 грн.
державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Втім,
як вбачається з матеріалів справи вказаним рішенням стягується заборгованість
за кредитним договором від 29.04.2005 року № 0429/02, яка виникла станом на 27.04.2006
року, тобто до порушення провадження у справі про банкрутство. Отже, такі
вимоги кредитора до боржника є конкурсними.

Колегія
суддів зазначає, що після опублікування оголошення про порушення справи про
банкрутство в офіційному друкованому органі конкурсні кредитори зобов'язані
подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника в порядку
ч. 1 ст. 14 Закону про банкрутство.

При
цьому, винесення судом рішення про стягнення заборгованості з боржника в
позовному провадженні не звільняє кредитора від обов'язку подання заяви у
справі про банкрутство в порядку ст. 14 Закону про банкрутство.

Під
час розгляду справи № 43/633, як визначено в ухвалі попереднього засідання від
27.04.2007 року та поясненнях ліквідатора ТОВ "Толока" від 24.09.2007
року, Банк з заявою про визнання його кредитором у справі про банкрутство ТОВ
"Толока" не звертався, хоча мав для цього достатньо часу до
закінчення строку, встановленого для подання кредиторських вимог, після
опублікування 21.02.2007 року оголошення про порушення справи про банкрутство
ТОВ "Толока".

Законом
України “Про внесення змін до Закону України “Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом” від 07.03.2002 р. № 3088-ІІІ, який набрав
чинності 13.07.2002 року, внесені зміни до статті 14 Закону про банкрутство.

Отже,
з 13.07.2002 р. частиною другої цієї статті визначено, що вимоги конкурсних
кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання,
або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними.
Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Таким
чином, під час дії нової редакції Закону про банкрутство суд позбавлений права
поновлювати строк на звернення кредитора з заявою про грошові вимоги до
боржника.

Відповідної
правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема в постанові від
18.09.2007 р. у справі № 3/332.

У
зв'язку з чим, в період дії нової редакції Закону про банкрутство та під час
здійснення провадження у справі про банкрутство слід вважати погашеними грошові
зобов'язання осіб, які не звернулися у встановлений строк у справу про
банкрутство боржника, оскільки поновити цей строк суд вже не вправі.

Згідно
з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково
або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За
таких обставин справи вищезазначені грошові зобов'язання ТОВ "Толока"
перед Банком є припиненими в силу закону, а саме ч. 2 ст. 14 Закону про
банкрутство.

Обґрунтовуючи
пред'явлення  кредиторських вимог  до Боржника Банк посилається  на солідарну
відповідальність Боржника разом із ТОВ "Толока" за виконання
зобов'язань по визначеному вище кредитному договору  у зв'язку із укладеним  із Банком договором поруки № 274 від
27.05.2005 року.

Пунктом
1 ст. 559 Цивільного кодексу України встановлено, що порука припиняється  з
припиненням   забезпеченого   нею зобов'язання.

Таким
чином, оскільки, як встановлено, зобов'язання ТОВ "Толока",
забезпечені порукою Боржника, припинились в силу ч. 2 ст. 14 Закону про
банкрутство, відповідні зобов'язання Боржника, як поручителя, також є
припиненими  в силу вимог  ст. 559 ЦК України, а Банк, як кредитор
втратив своє право вимоги  до
Підприємства, як до поручителя.

У
зв'язку із вищевикладеним є такими, що не мають належних правових підстав та
доказів обґрунтування Банком заявлених кредиторських вимог до Підприємства на
суму 2 563 182 грн. 33 коп., як забезпечених заставою майна Боржника у зв'язку
із вчиненням виконавчого напису на договорі іпотеки № 270 від 27.05.2005 року,
укладеного також в забезпечення виконання ТОВ "Толока" зобов'язань за
кредитним договором від 29.04.2005 року № 0429/02, оскільки відповідно до
підпункту 1 п. 1 ст. 593 ЦК України
право застави (іпотека, як вид застави -ст. 575 ЦК України) припиняється
у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Таким
чином, судами попередніх інстанцій дана невірна правова оцінка та зроблений
помилковий аналіз норм законодавства щодо спірних правовідносин між Банком,
Підприємством та ТОВ "Толока", а висновок про обґрунтованість
кредиторських вимог Банку до Підприємства не підтверджений матеріалами справи.

За
таких обставин справи, оскаржувані ухвала суду першої інстанції  та постанова суду апеляційної інстанції
підлягають скасуванню, як такі, що не відповідають вимогам чинного
законодавства та матеріалам справи, а суд касаційної інстанції, користуючись
правом, передбаченим п. 2 ч. 1 ст. 1119 ГПК України вважає за
необхідне прийняти нове рішення, яким в визнанні грошових вимог Банку до
Підприємства в загальній сумі 10 968 595 грн. 78 коп. відмовити повністю.

З
урахуванням наведеного та керуючись
ст.  14 Закону України “Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст.ст.
559, 575, 593, 598 Цивільного кодексу України
та ст.ст. 1115, 1117, 1119 -11111,
11113 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу ліквідатора
дочірнього підприємства "Гніванські підшипники" відкритого
акціонерного товариства "Гніванський підшипниковий завод"
задовольнити.

2.          Постанову Житомирського апеляційного
господарського суду від 13.03.2008 р. та ухвалу господарського суду Вінницької
області  від 26.11.2007 р. у справі №
10/217-06 скасувати.  Прийняти нове
рішення, яким в визнанні грошових вимог товариства з обмеженою відповідальністю
"Комерційний банк "Актив банк" до дочірнього підприємства
"Гніванські підшипники" відкритого акціонерного товариства
"Гніванський підшипниковий завод" в загальній сумі 10 968 595 грн. 78
коп. відмовити повністю.

Головуючий                                                                       Б.М. Поляков

Судді
В.М. Коваленко

А.О. Заріцька