ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2008 р.

№ 4/61

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого

суддів

Кочерової Н.О.,

Мамонтової О.М.,

Черкащенка М.М.

перевіривши касаційну скаргу

відділу державної служби охорони при УМВС України в Кіровоградській області

на постанову

у справі

Дніпропетровського апеляційного господарського суду

від 25.06.2008 року

№ 4/61 господарського суду Кіровоградської області

за позовом

відділу державної служби охорони при УМВС України в Кіровоградській області

до

відкритого акціонерного товариства "Куцівський елеватор"

про

стягнення 5601,74 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Романченко О.І. дов. від 21.07.2008

від відповідача: Батащук Н.В. дов. 09.06.2008

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2008 року відділ державної служби охорони при УМВС України в Кіровоградській області пред’явив в суді позов до відкритого акціонерного товариства "Куцівський елеватор" про стягнення 5601,74 грн., з яких 3049,98 грн. витрат, пов'язаних з достроковим розірванням договору та 2551,76 грн. неотриманого прибутку.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що в зв'язку з розірванням відповідачем в односторонньому порядку укладеного між сторонами договору № 6116 від 01.08.2007 року, позивач змушений був звільнити своїх працівників, задіяних на охорону елеватора та виплатити їм вихідну допомогу в розмірі 3049,98 грн.

Крім того, позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому збитки у вигляді упущеної вигоди, оскільки внаслідок дострокового розірвання договору відділ неотримав прибуток за період з 05.12.2007 року по 01.08.2008 року в сумі 2551,76 грн.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 08.04.2008 року (суддя Ю.І.Хилько) позов задоволено повністю.

Стягнуто з відкритого акціонерного товариства "Куцівський елеватор" 3049,98 грн. витрат, пов'язаних з достроковим розірванням договору, 2551,76 грн. неотриманого прибутку та 220 грн. судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з їх обгрунтованості.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.06.2008 року (судді: І.В.Тищик –головуючий, І.А.Сизько, Л.В.Чоха) рішення місцевого господарського суду скасовано, а в позові відмовлено.

Стягнуто з відділу державної служби охорони при УМВС України в Кіровоградській області 51 грн. витрат по сплаті державного мита.

Постанова мотивована тим, що договір № 6116 від 01.08.2007 року є неукладеним, а тому п.4.1.4 цього договору, що передбачає відшкодування витрат, пов'язаних з достроковим розірванням договору, не може бути застосований.

Для задоволення вимог про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди апеляційний господарський суд також не знайшов підстав, оскільки для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність повного складу правопорушення, який у даному випадку відсутній.

В касаційній скарзі відділ державної служби охорони при УМВС України в Кіровоградській області просить постанову апеляційного господарського суду скасувати, а рішення господарського суду залишити без змін, посилаючись на порушення апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту вста новлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.08.2007 року між відділом державної служби охорони при УМВС України в Кіровоградській області (охорона) та відкритим акціонерним товариством "Куцівський елеватор" (замовник) було укладено договір № 6116 на здійснення перепускного режиму державною службою охорони при МВС України, за умовами якого замовник доручає, а охорона приймає на себе зобов'язання по здійсненню перепускного режиму на території об'єкта замовника.

На виконання вищезазначеного договору позивачем здійснювалися заходи з охорони ввіреного об’єкту та забезпечення на ньому перепускного режиму, а відповідачем надані послуги отримувалися та оплачувалися відповідно до умов договору.

В подальшому зазначений договір було розірвано.

Розглядаючи дану справу, суди попередніх інстанцій дійшли до правильного висновку, що договір, укладений між сторонами є договором про надання послуг.

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Попередніми судовими інстанціями також встановлено, що у наданій позивачем копії договору вказано строк його дії, а саме до 01.08.2008 року, тобто один рік, тоді як в копії договору, наданій відповідачем вказаний строк не зазначений.

Апеляційний господарський суд зробив правильний висновок стосовно того, що екземпляр договору відповідача не можна вважати узгодженим, оскільки згідно ч.1 ст. 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

З вказаного випливає, що узгодженим вважається екземпляр договору позивача, в якому зазначено строк його дії до 01.08.2008 року.

Але, всупереч наведеному, апеляційний господарський суд застосував ч.8 ст.181 Господарського кодексу України та визнав договір № 6116 від 01.08.2007 року неукладеним, тобто таким, який не відбувся, що суперечить встановленим обставинам справи та протирічить його ж попереднім висновкам.

Як вже зазначалось раніше, місцевий господарський суд, з яким погодився і апеляційний, встановив, що обидві сторони здійснили фактичні дії щодо виконання договору № 6116 від 01.08.2007 року, належним чином протягом певного періоду часу виконували умови даного договору, а потім розірвали його.

Оскільки, неукладений договір, тобто такий, що не відбувся, не може бути розірваним, що мало місце в даному випадку, то застосування ч.8 ст.181 Господарського кодексу України до правовідносин, що виникли між сторонами, є неприпустимим.

Враховуючи встановлені обставини справи, слід вважати, що договір № 6116 від 01.08.2007 року на здійснення перепускного режиму державною службою охорони при МВС України є таким, що укладений сторонами строком на один рік та достроково ними розірваний.

Відповідно до ч.1 ст.907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Договором № 6116 від 01.08.2007 року, а саме п.4.1.1 та п.4.2.3 передбачено право як замовника, так і охорони розірвати договір шляхом письмового повідомлення про це іншої сторони не менше ніж за 60 днів.

Крім того, в пункті 1 розділу VІІ зазначено, що договір може бути негайно розірваний сторонами в односторонньому порядку згідно чинного законодавства України.

Оскільки, і законом, і договором передбачена можливість розірвання договору шляхом односторонньої відмови від нього, то вказане не є порушенням господарського зобов'язання.

Проте, ч.2 ст.907 Цивільного кодексу України встановлено, що порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Пунктом 4.1.4 укладеного між сторонами договору сторони узгодили, що охорона має право вимагати від замовника відшкодування витрат охорони, пов'язаних з достроковим припиненням договору не з вини охорони.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3049,98 грн., які позивач виплатив в якості вихідної допомоги своїм звільненим в зв’язку з достроковим розірванням договору працівникам, задіяних на охорону елеватора підлягають задоволенню як такі, що грунтуються на умовах договору.

Вимоги щодо стягнення 2551,76 грн. неотриманого прибутку не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Як вже зазначалось раніше, розірвання договору про надання послуг не є порушенням господарського зобов’язання.

А оскільки, збитки, в тому числі упущена вигода, відшкодовуються тільки в разі неналежного виконання однією із сторін зобов’язання, то підстав для стягнення з відповідача збитків немає, про що правильно було зазначено в даному випадку апеляційним господарським судом.

Матеріали справи свідчать про те, що апеляційна інстанція, встановивши повно обставини справи, частково допустила помилку в застосуванні норм матеріального права.

Враховуючи наведене, постанова апеляційної інстанції підлягає частковому скасуванню з прийняттям в скасованій частині нового рішення про стягнення з відповідача 3049,98 грн. витрат, пов'язаних з достроковим розірванням договору.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9 –111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу відділу державної служби охорони при УМВС України в Кіровоградській області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.06.2008 року у справі № 4/61 скасувати частково.

Позов задовольнити часково.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства "Куцівський елеватор" 3049,98 грн. витрат, пов'язаних з достроковим розірванням договору, 102 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті постанову залишити без змін.

Доручити господарському суду Кіровоградської області видати відповідні накази.

Головуючий Н. Кочерова

Судді: О.Мамонтова

М.Черкащенко