ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2008 р.

14:20

Справа № 10/546/08

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Горобченко Д.М.,

при секретарі Сербіні К.Л.,

за участю представників сторін:

з участю представників сторін:

Від позивача:

Від відповідача: Єніній Л.В., довіреність № 2434/07-10 від 05.12.2007р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 10/546/08

за позовом Управління освіти Миколаївської міської ради, м. Миколаїв, вул. Інженерна, 3,

до Миколаївського обласного відділення Центральної міжрайонної виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, 54030, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 17,

про повернення коштів.,-

В С Т А Н О В И В:

Управлінням освіти Миколаївської міської ради (надалі - позивача) пред?явлено позов до Миколаївського обласного відділення Центральної міжрайонної виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (надалі- відповідач), про повернення коштів.

Відповідач являється страхувальником на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності відповідно до Закону України від 18.01.2001р. № 2240 "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв"язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001 р. № 2240 (далі-Закон №2240) з 01.11.2001р.

Відповідно до ч. І ст. 21, ч.2 ст.27 Закону № 2240 страхувальники зобов"язані в установлені терміни нараховувати та сплачувати до Фонду соціального страхування з тимичасової втрати працездатності страхові внески у розмірах, що визначаються у відсотках до сум фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що включають основну та додаткову заробітну плату а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати. В період 2005р. - 2006р. позивачем нараховано та перераховано до ФСС з ТВП страхові внески з сум заборгованості по надбавкам за вислугу років і допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 1997р.-1998р., передбачених ст. 57 Закону України «Про освіту».

Перерахування відбувалося: згідно з платіжним дорученням від 20.10.2005р. №2306 на суму 12359грн.60коп.; платіжним дорученням від 20.10.2005р. №2309 на суму 38063грн.04коп.; платіжним дорученням від 19.04.2006р. №1312 на суму 7311грн.95 коп.; платіжним дорученням від 19.04.2006р. №1315 на суму 2140 грн.22 коп. Всього було перераховано заборгованості по страхових внесках на суму 59 874грн.81коп.

Нарахування, утримання та перерахування страхових внесків на виплати, передбачені ст. 57 Закону України "Про освіту" відповідають вимогам Закону №2240, є правомірними з наступних підстав: По-перше, нормативно-правовим актом, який визначає поняття і структуру заробітної плати є Закон України "Про оплату праці" від 24.03.1995р. № 108 (далі Закон №108), у відповідності до ст.2 якого, структура заробітної плати складається з основної та додаткової заробітної плати та інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Надбавки за вислугу років і допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, передбачені ст. 57 Закону України "Про освіту" та визначені даним Законом як гарантії держави педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону №108, надбавки і допомога є додатковою заробітною платою і входять до структури заробітної плати. А оскільки надбавка за вислугу років і допомога на оздоровлення за своєю природою є заробітною платою, то незалежно від того, за який період і з якою затримкою вони нараховуються і сплачуються, дані надбавки і допомога залишаються заробітною платою, на них нараховуються і з них утримуються страхові внески.

По-друге : виплата надбавок і допомоги, передбачених Законом України " Про освіту", була призупинена протягом 1997-2002 років законами про Державний бюджет на відповідні роки, що призвело до виникнення заборгованості Державного бюджету України та місцевих бюджетів перед працівниками закладів та установ освіти. Законом України "Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів" (далі-закон № 1994) врегульовані правовідносини, що склалися у зв"язку з нефінансуванням з бюджету виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту", а також визначено ці виплати кредиторською заборгованістю Державного бюджету.

П. 4 Порядку погашення кредиторської заборгованості державного бюджету працівникам навчальних закладів та установ освіти з виплати надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2005р. .№ 934 з метою реалізації положень Закону № 1994, визначено, що відрахування, передбачені законодавством, здійснюються в установленому порядку. Згідно з чинним законодавством до таких відрахувань належать і страхові внески на загальнообов"язкове державне соціальне страхуванння у зв"зку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням.

Листом Міністерства фінансів України від 06.03.2008р. за № 31-17010-01 -16/7982 та листом Міністерства освіти і науки України від 01.12.2005р. за № 1/9-685, згідно з якими виплати їз заборгованості по ст. 57 Закону України "Про освіту" не включаються до фонду оплати праці, суперечать чинному законодавству і посилання на них позивача є безпідставними. Вказані листи не мають сили нормативно-правового акту, а носять лише роз`яснювальний, інформаційний характер і не могути містити нових правових норм.

Також внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 19.09.2005 року № 934 постановою Кабінету Міністрів від 25.05.2006 року № 745 набрали чинності з 02.06.2006р. і не розповсюджуються на правовідносини, що мали місце до набрання нею чинності. Це підтверджується листом Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 21.08.2006р. №01-16-1750, на який посилається Позивач.

Крім того, зміна, внесена постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. №745 до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 934 від 19.09.2005р. (пункт 3-2) суперечить ст. 22 Основ законодавства України про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998р. № 16/98-ВР, ст. ст. 3,5,21,23,27, Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатносі і витратами, зумовленими народженням та похованням" від 18.01.2001р. № 2240, ст. 1 Закону України "Про розмір внесків на деякі види загальнообов`язкового державного соціального страхування" від 11.01.2001р. № 2213, ст. 2 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995р. № 108/95-ВР, а також необґрунтовано розширює положення Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених ст. 57 Закону України "Про освіту" педагогічним і науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів" від 09.09.2004р. № 1994, яким не передбачені пільги з нарахування страхових внесків до Фонду.

По-третє: доводи позивача, про те, що згідно зі ст. 51 Бюджетного кодексу України з державного бюджету не можуть здійснюватись витрати на сплату внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не відповідають чинному законодавству.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 статті 23 Закону України № 2240, страхувальники - роботодавці, у разі нестачі у них коштів для виплати заробітної плати та сплати страхових внесків у повному обсязі, повинні перераховувати страхові внески пропорційно до заробітної плати. Тобто, якщо під час надходження з державного бюджету коштів на погашення заборгованості з додаткової заробітної плати у вигляді надбавок і допомоги не вистачає коштів на перерахування страхових внесків, то сума , що надійшла, повинна бути пропорційно розділена на заробітну плату і страхові внески з проведенням відповідних перерахувань у терміни , встановлені Законом № 2240.

Відповідно до п.п. 8, 10 ч. 1 ст. 57 Закону України "Про освіту", які не виплачені у 1997-1998 роках та які були визнані кредиторською заборгованістю Державного бюджету України згідно з Законом України "Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених ст. 57 Закону України " Про освіту" є додатковою заробітною платою і входять до фонду оплати праці, на яку здійснюються нарахування страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, незалежно від того, яким чином вони були відображені в бюджетах та кошторисах.

Таким чином, зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності самостійно донарахованих та перерахованих Позивачем страхових внесків у розмірі 59 874грн.81коп. є повністю правомірним.

Згідно д ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повина довести ті обставини , на яких ґрунтуються вимоги та заперечення.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог управління управління освіти Миколаївської міської ради про повернення коштів з Миколаївського обласного відділення Центральної міжрайонної виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 117, 118, 161-163 КАС України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          В задоволенні позовних вимог управління освіти Миколаївської міської ради до Миколаївського обласного відділення Центральної міжрайонної виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про повернення грошових коштів у сумі 59874 грн. 81 коп. –відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня її проголошення, якщо не подано заяву про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду скарги.

Постанову може бути оскаржено в порядку, встановленому ст. 186 КАС України.

Суддя