ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

14.10.08
Справа №4/308-пн-08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського
суду у складі:

при
секретарі судового засідання Шерник О.В.

за
участю представниківсторін:

від
позивача: Алексєєва Н.С., довіреність б/н від 01.09.2008 року;

від
позивача: Подофа І.А., довіреність № 1-4/1-285 від 25.09.2008 року;

від
позивача: Степаненко В.А., довіреність № 1-4/1-284 від 29.09.2008 року;

від
відповідача: Подрез В.О., довіреність ВКТ № 268773 від 13.10.2008 року;

відповідач:
Яговенко О.В., паспорт серії МО № 450957 від 09.01.1998 року;

розглянувши
у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 4/308-ПН-08 та апеляційну
скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1, м.Нова Каховка Херсонська область

на
рішення господарського суду Херсонської області від 19.08.2008р. у справі                    № 4/308-ПН-08

за
позовом Відкритого акціонерного товариства Фірма «Херсоноблагробуд», м.Нова
Каховка Херсонська область

до
відповідача Приватного підприємця ОСОБА_1, м.Нова Каховка Херсонська
область

про
повернення майна та стягнення суми

Встановив:

Рішенням
господарського суду Херсонської області від 19.08.2008р. у справі №4/308-ПН-08
(суддя Ємленінова З.І.) позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Вилучено з
користування Приватного підприємця ОСОБА_1 та передано Відкритому акціонерному
товариству Фірма «Херсоноблагробуд» бетонні майданчики загальною площею 75м?
торговельної бази ВАТ «Херсоноблагробуд» з приведенням їх у придатний для
користування стан шляхом звільнення від металокаркасного вагону «Клякса»,
розташованого на бетонному майданчику без номера площею 33м? та від будівлі
магазину «Гімназист», розташованої на бетонних майданчиках № 109 площею 33м? та
109-1 площею 9м?. Стягнуто з відповідача на користь позивача 8 772,13грн.
неустойки, 2000грн. збитків. Судові витрати у справі покладено на відповідача.

Рішення
суду прийнято з посилання на ст. 785 ЦК України, ст. 224, ч. 1 ст. 225 ГК
України та мотивовано тим, що відповідач, у зв'язку із закінченням строку дії
договору оренди та відсутності підстав продовження дії останнього, зобов'язаний
повернути майно, що було об'єктом договору оренди, позивачу у стані, в якому
майно було одержано, з урахуванням нормального зносу. Крім того, оскільки
відповідачем не виконано обов'язок повернення об'єкту оренди, вимоги про
стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування об'єктом оренди
за період з 11.01.2008 року по 20.06.2008 року в сумі 8 772,13 грн. суд вважає
нормативно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. До того ж, з
відповідача рішенням суду стягнено збитки у сумі 2000 грн., як витрати сплачені
позивачем за юридичні послуги.

Відповідач,
не погодившись з прийнятим у справі судовим актом, подав апеляційну скаргу до
Запорізького апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення
суду першої інстанції з тих підстав, що
висновки  суду викладені у ньому
не відповідають обставинам справи,  і
припинити провадження у справі. Заявник апеляційної скарги стверджує, що судом
першої інстанції не взято до уваги той факт, що позивачем по справі було
порушено розділ 2 ГПК України, так як ніяких претензій відповідач не отримував,
чим було порушено досудове врегулювання господарських спорів. Відповідач у
своїй апеляційній скарзі також вказує на те, що ніяких бетонних майданчиків, що
є предметом договору оренди, не існувало і не існує в природі, що його магазини
стоять на фундаменті. Як зазначає заявник апеляційної скарги, дозвіл на
будівництво магазинів було  надано
керівництвом ВАТ «Фірма Херсоноблагоробуд», і проекти магазинів робило проектне
бюро позивача. Крім того, відповідач вважає незаконним стягнення з нього
неустойки за невиконання обов'язку щодо повернення об'єкту оренди, адже у
договорі, на думку заявника, фактично відсутній предмет. Відсутні підстави для
стягнення неустойки, оскільки договір оренди у встановленому порядку не було
розірвано.

Позивач
у відзиві на апеляційну скаргу стверджує, що неодноразово звертався з
пропозиціями врегулювання спірних питань за договором, які відповідачем були
проігноровані. Договір оренди № 07/09-1 від 07.09.2001 року припинив свою дію
30.12.2007 року, у зв'язку із закінченням строку дії договору, що встановлено
рішенням господарського суду Херсонської області від 26.02.2008 року у справі
№4/38-ПД-08, яке набрало законної сили. Позивач у відзиві на апеляційну скаргу
також зазначає, що відповідач не порушував питання про наявність або
відсутність предмету договору (бетонного майданчику), користувався майном
позивача та сплачував орендну плату до березня 2008 року. Просить рішення
господарського суду Херсонської області від 10.07.2008 року по справі №
4/308-ПН-08 залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без
задоволення.

Ухвалою
Запорізького апеляційного господарського суду від 18.09.2008 року у справі №
4/308-ПН-08 апеляційна скарга приватного підприємця ОСОБА_1 була прийнята та
призначена до розгляду на 14.10.2008р.

Розпорядженням
голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1942 від 14.10.2008р.
справу призначено до розгляду у складі колегії суддів головуючого судді
Мойсеєнко Т.В., суддів Кричмаржевський В.А., Хуторной В.М.

Заявник
(відповідач у справі)  та його
представник в судовому  засіданні    14.10.2008 р. підтримали  вимоги, викладені в апеляційній  скарзі.

Представники
позивача  підтримали   доводи в обґрунтування  заперечень
до апеляційної  скарги.

За
клопотанням відповідача судовий процес вівся із застосуванням засобів технічної
фіксації судового процесу, а саме: програмно-апаратного комплексу «Діловодство
суду», диск серійний № СІС 03-010511.

За
згодою представників сторін у судовому засіданні, яке відбулося 14.10.2008р.,
було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно
до статті 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в
апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно
статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний                    господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.
Апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність
та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія
суддів, вивчивши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та
процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення,  знаходить апеляційну  скаргу такою, що не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно
до ч. 1 ст. 759 ЦК України за
договором  найму  (оренди)
наймодавець  передає   або зобов'язується передати наймачеві майно
у користування за плату на певний строк.

Як
випливає з матеріалів справи, 07 вересня 2001 року між Відкритим акціонерним
товариством Фірма «Херсоноблагробуд» та Приватним підприємцем ОСОБА_1 було
укладено договір оренди № 07/09-1, відповідно до умов якого Орендодавець
(позивач по справі) надає в оренду Орендарю (відповідачу у справі) бетонний
майданчик виробничої бази ВАТ Фірма «Херсоноблагробуд» по АДРЕСА_1 загальною
площею 33м? для встановлення вагону-магазину.

Відповідно
до п. 2.1 договору оренди  вступ
орендаря  в користування  майном
настає одночасно з підписанням договору.

В
подальшому на підставі підписаної сторонами по справі додаткової угоди №5
договору оренди від 07.09.2001 року, укладеної 18.03.2005 року (т. 1 а.с. 20),
в користування відповідача передано додатково бетонний майданчик № 109 площею
33м? за тією ж адресою - АДРЕСА_1 під встановлення  вагону, та на підставі додаткової угоди №6
від 22.04.2005 року (т.1 а.с. 21) додатково передано бетонний майданчик № 109-1
площею 9м? під облаштування тимчасової споруди. Таким чином, всього позивачем
передано в оренду відповідачу бетонні майданчики загальною площею 75 м?, про що
свідчать  акти приймання-передачі  бетонних майданчиків  від 21.03.05р. (т. 1 зв. бік а.с. 20) та від
26.04.05р., рахунки на сплату  орендних
платежів за оренду  75 кв.м. бетонних
майданчиків, оплата  цих рахунків
відповідачем (а.с.53-56) та інші матеріали справи..

Відповідно
до п. 10.1, договір вступає в силу з моменту його підписання та діє протягом
одного року.

З
матеріалів справи вбачається, що додатковими угодами до договору № 07/09-1 дія
останнього пролонговувалась. Так, відповідно до додаткової годи №8 до договору
№07/09-01 від 07.09.2001 року (т. 1 зв. бік а.с. 22), строк дії договору оренди
продовжено до 30.12.2007 року.

Згідно
з ч. 2 ст. 291 ГК України, договір оренди припиняється у разі закінчення
строку, на який його було укладено. Згідно з ч. 4 ст. 291 ГК України, правові
наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання
договору найму Цивільним кодексом України.

Стаття
764 ЦК України встановлює, що у разі, коли наймач продовжує використовувати
майно після закінчення строку дії договору, то за відсутністю заперечень
наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який
раніше був встановлений договором.

Листами від 27.12.2007 року №
1-4/7-360, від 20.03.2008 року № 1-4/7-91, від 24.04.2008 року № 1-4/11-139
позивачем було повідомлено відповідача про закінчення строку дії договору
оренди бетонних  майданчиків та прохання
повернути їх за актом здачі-приймання. Про отримання вказаних листів свідчить
підпис орендаря на цих листах. Відповідач відповіді на зазначені листи позивача
не надав, вимог орендодавця про повернення орендованого майна не виконав та
продовжив безпідставно користуватись бетонними майданчиками.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновком  суду першої
інстанції про те,  що договір оренди від   07.09.2001 р. припинив свою дію 31.12.2007
року і правових підстав для користування спірним майном у відповідача немає.

Крім того, факт того, що договір оренди №
07/09-1 від 07.09.2001 року припинив свою дію 30.12.2007 року у зв'язку із
закінченням строку дії договору і відповідач
продовжує користуватись
орендованим майном, встановлено рішенням господарського суду Херсонської
області від 26.02.2008 року у справі № 4/38-ПД-08 за позовом ПП ОСОБА_1 до ВАТ
«Фірма»Херсоноблагробуд» про продовження терміну дії договору оренди, яке
набрало законної сили. Факти, встановлені в зазначеному рішенні відповідно до
статті 35 ГПК України мають преюдиціальне значення і не підлягають доведенню.

Пункт
1 статті 785 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі припинення
договору найму (оренди) наймач (орендар) зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві (орендодавцеві) річ у стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено у договорі.

Частиною
1 стаття 530 ЦК України передбачено наступне: якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом
4.6 договору передбачено, що у  разі
припинення дії договору оренди орендар звільняє орендований бетонний майданчик
та передає його за актом приймання-передачі Орендодавцю у справному стані
впродовж 10 днів.

Згідно
зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір
оренди не оскаржено відповідачем у встановленому законом порядку, тому в силу
приписів ст.204 ЦК України є правомірним. У зв'язку з цим, твердження
відповідача про відсутність предмету договору на момент його укладання є
недоведеними та безпідставними.

Відповідно
до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно
до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач  у встановлений договором термін (10 днів) не
вжив заходів щодо звільнення бетонних майданчиків та не надав доказів
повернення їх позивачу, тому слід вважати, що з 10.01.2008 р. відповідач
незаконно володіє та користується  майном
(бетонним майданчиком), що належить позивачу, чим створює перешкоди  фірмі у здійсненні права власності на це
майно.

До того ж, з матеріалів справи  та пояснень представників сторін слідує, що
отримавши  за договором оренди
бетонні  майданчики, відповідач встановив
металокаркасний вагон «Клякса» та самочинно побудував капітальну будівлю
магазину «Гімназист».

В
той же час, пунктом 1.1 Договору
було  чітко  визначено, що бетонна площадка  надається під
тимчасову  споруду.

Факт
побудови капітальної споруди магазину на фундаменті та з цегли не заперечує і
сам відповідач, який у судовому засіданні пояснив, що здійснив будівництво без
дозволу  інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю на виконання будівельних робіт, що є
порушенням ст. 28  Закону України «Про
архітектурну діяльність» та ст.29 Закону України « Про планування та забудову».

Відповідачем
не   надано доказів  ні
суду  першої  інстанції, ні апеляційній  інстанції які б підтверджували законність
будівництва ним магазину, а саме наявність згоди Орендодавця  на будівництво капітальної споруди,
відповідної проектно-кошторисної документації, дозволу Інспекції державного
архітектурного будівельного контролю на проведення будівництва, акта державної
комісії про приймання магазину в експлуатацію, наявність свідоцтва про право
власності на магазин, відведення йому в установленому порядку земельної ділянки
під будівництво  тощо.

Згідно
ст. 29 Закону України «Про планування та забудову» здійснення будівельних робіт
на об'єктах  містобудування  без дозволу на виконання будівельних робіт,  а також
здійснення  не  зазначених
у  дозволі  будівельних
робіт  вважається    самовільним    будівництвом.

Відсутні
в матеріалах справи і докази надання згоди орендодавця на будівництво
капитальної споруди на орендованому бетонному майданчику.

Отже,
побудований підприємцем магазин є самовільною забудовою.

Частиною
1 ст. 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок,  будівля,
споруда,  інше нерухоме майно
вважаються  самочинним  будівництвом,
якщо  вони  збудовані
або будуються  на  земельній
ділянці,  що  не була відведена для цієї мети,  або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно
з ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо
це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво, за її рахунок.

В
даному випадку, самочинне будівництво капітальної споруди порушує права
позивача, як власника бетонних майданчиків та як орендаря земельної ділянки, на
якій знаходиться спірні бетонні майданчики та здійснено відповідачем
будівництво капітальної споруди.

З
врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відповідно до ч.2,3 ст. 16
ЦК України, положень вищенаведених правових норм закону та умов договору
оренди,  порушене право позивача підлягає
захисту способом зобов'язання відповідача повернути бетонні  майданчики ВАТ «Фірма «Херсоноблагробуд»
шляхом звільнення  від  споруд магазинів.

Колегія
суддів зауважує, що вилучення майна не віднесено законом до повноважень
господарського суду, тому пункт другий резолютивної частини слід змінити.

Щодо
задоволення вимог про стягнення з відповідача неустойки, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно
до ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення
речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Оскільки
ПП ОСОБА_1 у встановлений  договором термін
бетонні  майданчики не повернув та
продовжує користуватися майном позивача до теперішнього часу, тому позивач
правомірно вимагає стягнення з відповідача неустойки за період прострочення
повернення орендованого майна, а саме: з 11.01.08р. по 10.07.08р.

Разом
з тим, перевіривши розрахунок суми неустойки, нарахованої позивачем за період з
січня 2008 р. по липень 2008 р. в сумі 8 772,13 грн. (з урахуванням заяви про
збільшення розміру та уточнення позовних вимог), колегія суддів вважає, що  господарський суд Херсонської області не
перевірив правильність розрахунку неустойки, доданому позивачем до матеріалів
справи, та неправомірно стягнув з відповідача неустойку у розмірі
8772,13грн.

Згідно
розрахунку неустойки, доданого позивачем до матеріалів справи (т. 1 а.с. 68),
розмір орендної плати в місяць за 1 м? з 01.02.2008 року складає 11,73 грн.
Однак, такий розмір орендної плати не відповідає умовам договору оренди.

Пунктом
1 додаткової угоди № 9 до договору №07/09-01 від 07.09.2001 року (т.1 а.с. 23),
встановлено, що з 01.02.2007 року плата за оренду 1 м? бетонного майданчика
складає 10,06 грн.

Слід
зазначити, що посилання позивача про збільшення ним розміру орендної плати
відповідно умовам договору, а також повідомлення про це збільшення відповідача
матеріалами справи не доведено та є безпідставним.

До
того ж, договір оренди припинив дію 31.12.07р. і у позивача не  має підстав з лютого 2008р. збільшувати
розмір орендної плати та змінювати умови договору.

Отже, при розрахунку суми неустойки за
користування бетонними майданчиками за час прострочення, необхідно враховувати
суму 10,06 грн., як розмір орендної плати в місяць за 1 м?.

Таким
чином, враховуючи те, що:

розмір
орендної плати в місяць за 1 м.кв. за 1 місяць - 10,06грн.,

площа
орендованих бетонних майданчиків - 75,0 м.кв.,

розмір
орендної плати за місяць = 75 ?10,06 = 754,50грн.,

розмір
орендної плати за день - 754,50 ? 31 = 24,34грн.,

розмір
неустойки за користування бетонними майданчиками за час прострочення складає:

у
січні - 24,34 ?21 ? 2 = 1 022,28грн.,

у
лютому - 754,50 ? 2 = 1 509,00грн.,

у
березні - 754,50 ? 2 = 1 509,00грн.,

у
квітні - 754,50 ? 2 = 1 509,00грн.,

у
травні - 754,50 ? 2 = 1 509,00грн.,

у
червні  - 754,50 ? 2 = 1 509,00грн.,

у
липні - 24,34 ? 10 ? 2 = 486,80грн.

Всього : 9 054 (дев'ять тисяч
п'ятдесят чотири) грн. 08коп.

Враховуючи
те, що відповідач у січні 2008 року сплатив орендну плату у розмірі 754,50грн.,
у лютому 2008року - 879,75грн. за користування бетонними майданчиками (що не
заперечується у судовому засіданнями сторонами по справі),  тому розмір неустойки за час прострочення, що
підлягає задоволенню, складає:

9
054,38 -754,50 - 879,75 = 7 419 (сім тисяч чотириста дев'ятнадцять)  грн. 83коп., у стягненні решти заявленої суми
неустойки слід відмовити.

Вимоги  позивача
про стягнення 2000,00 грн. збитків за надані  юридичні
послуги задоволенню  не
підлягають. Колегія суддів зазначає, що віднесення витрат позивача на правове
обслуговування до збитків суперечить закону, зокрема ст.225 ГК України,
оскільки такі витрати не мають обов'язковий характер, а також факт їх наявності
і розмір не знаходяться у необхідному зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язання відповідачем. За таких обставин, рішення суду в цій частині
підлягає скасуванню, у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків слід
відмовити.

Доводи
апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та наступним.

Твердження  заявника апеляційної скарги про те, що
насправді ніяких майданчиків на момент укладання договору оренди не існувало і
не існує, належним чином не доведено та суперечить матеріалам справи.

Договір
оренди відповідачем не оскаржений у встановленому законом порядку і не визнаний
недійсним, тому є  в силу  приписів ст.ст. 204, 629 ЦК України
правомірним та обов'язковим  для сторін.
Більш того, у справі наявні заяви ПП ОСОБА_1 на адресу  позивача про надання в оренду саме бетонних
майданчиків та заяви про продовження договору оренди бетонних майданчиків.
Відповідачем особисто підписувались акти приймання-передачі йому в оренду саме
бетонних майданчиків. Відповідач сплачував платежі за оренду бетонних
майданчиків.

Фотографії,
які наявні в матеріалах справи не є в розумінні ст. 34 ГПК України належними та
допустимими  доказами, які мають значення
для справи та підтверджують  твердження
відповідача, оскільки з цих фотографій не видно, коли і де вони зроблені і, що
на них зображені саме спірні майданчики.

Відповідач
безпідставно вважає, що у позивача відсутні документи, які підтверджують право
власності  останнього на бетонні
майданчики, оскільки в матеріалах справи наявне свідоцтво від 27.01.2005р. про
право власності  на нерухоме майно, а
саме: комплекс торгівельно - виробничої бази, що знаходиться  в АДРЕСА_1, в якому  у складі об'єкту  вказані бетонні та щебеневі майданчики. Крім
того, Комунальне підприємство «Каховське бюро технічної інвентаризації»
листом  від 25.09.2008р. за № 9649,
підтверджує, що на території  ВАТ «Фірма»
Херсоноблагробуд» по АДРЕСА_1 наявні бетонні
та щебеневі майданчики, які розташовані не в якомусь одному місці, а по
всій території комплексу і на них не може бути видано окремо  свідоцтво про право власності, бо ці
майданчики не належать до категорії нерухомого майна і можуть реєструватись
разом з об'єктами нерухомості.  Також з
бухгалтерської довідки позивача (а.с.123) слідує, що  на балансі
ВАТ «Фірма «Херсоноблагробуд»
обліковуються майданчики  в
кількості 17187,9кв.м бетонних майданчиків, з них на момент приватизації  рахувалось 8878 кв.м та введено в
експлуатацію  після завершення
приватизації 8309,9кв.м.

Доводи
щодо  відсутності правових підстав для
стягнення неустойки у зв'язку з тим, що договір оренди не розірваний  в судовому порядку, не приймаються до уваги,
оскільки  договір припинив дію у зв'язку
з закінченням строку, на який він укладався, а розірвати можливо тільки
договір, що діє.

Посилання  заявника
на  недотримання  позивачем
досудового  порядку  врегулювання
спорів колегією суддів до уваги
не приймає, оскільки згідно п.1 Рішення Конституційного суду України від
09.07.02р. №15-рп/2002 право особи на звернення до суду за вирішенням спору не
може бути обмежене законом, іншими нормативно - правовими актами. Встановлення
законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів
правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Не  знайшли
свого  підтвердження доводи  заявника
про порушення судом  першої  інстанції норм  процесуального  права, зокрема щодо  відмови
у  задоволенні клопотання  про призначення у  справі судової  експертизи. Відповідно до ст. 41 ГПК
України  господарський  суд призначає
судову експертизу для  роз'яснення
питань, що  виникають  при вирішенні
господарського спору  і  потребують
спеціальних знань, господарський
суд  призначає судову  експертизу.

Відповідач
не вказав у клопотанні, яку саме експертизу необхідно було призначити.  А питання щодо встановлення наявності чи
відсутності бетонних майданчиків не потребує спеціальних знань. Передання
відповідачу в оренду бетонних майданчиків підтверджено матеріалами справи, тому
призначення  судової експертизи в даному
випадку є  недоцільним.

Посилання
на те, що на території, яка знаходилася під бетонними майданчиками, на цей час
побудована  споруда не спростовує
висновків суду першої інстанції щодо необхідності повернення  майна, яке відповідач брав в оренду та згідно
договору зобов'язався повернути за актом приймання-передачі. Крім того,
відповідно до вимог закону наймач повинен усунути погіршення  речі, які сталися з його вини, зокрема і відновити
річ, якщо це можливо (ч.1 ст.779 ЦК України). Доказів неможливості відновлення
бетонного майданчика  не надано.

Згідно
ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Оскільки
доводи  заявника апеляційної скарги не
ґрунтуються на нормах права, не підтверджені відповідними доказами та
спростовані дослідженими обставинами справи, апеляційна скарга  залишається судом без задоволення.

У
зв'язку з тим, що суд  при постановлені  рішення допустився  невірного застосування норм матеріального
права, а також припустився помилки при розрахунку суми неустойки за
користування бетонними майданчиками за час прострочення, оскаржуване
судове  рішення  підлягає
частковому  скасуванню.

Судові
витрати по розгляду справи відповідно до приписів ст. 49 ГПК України
покладаються на заявника.

Керуючись
ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,
Запорізький апеляційний
господарський  суд

Постановив:

Апеляційну
скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1, м.Нова Каховка Херсонська область  залишити без задоволення.

Рішення
господарського суду Херсонської області від 19.08.2008р. у справі №4/308-ПН-08
скасувати частково.

Резолютивну  частину
рішення  викласти в такій  редакції:

«1. Позов задовольнити частково.

2.
Зобов'язати Приватного підприємця ОСОБА_1 повернути відкритому акціонерному
товариству  Фірма «Херсоноблагробуд»
бетонні майданчики загальною площею 75,0 кв.м. торгівельної бази ВАТ
«Херсоноблагробуд» по АДРЕСА_1 Херсонської області з приведенням їх у придатний
для користування стан шляхом звільнення від металокаркасного вагону «Клякса»,
розташованого на бетонному майданчику без номера площею 33,0 кв.м. та від
будівлі магазину «Гімназист», розташованої на бетонних майданчиках №109 площею
33,0 кв.м. та 109-1 площею 9,0 кв.м.

3.
Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного
товариства  Фірма «Херсоноблагробуд» 7
419, 83грн. неустойки, 159, 20 грн. витрат по сплаті державного мита та 118, 00
грн. витрат за інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

В
решті  позову  відмовити».

Видачу
наказів із  вказівкою необхідних  реквізитів
доручити господарському  суду
Херсонської  області.