ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.08                                                                                           Справа№ 10/188А

За позовом : Товариство з обмеженою відповідальністю «Техмаркет-ІМЕ»

До відповідача : Управління служби безпеки України у Львівській області

Про : визнання протиправними дій

Суддя : Довга О.І.

Секретар : Яремчук С.М.

Представники :

від позивача : Вершинін А.Г. –довіреність № 78 від 25.06.2007 року

від відповідача : Пелех Ю.З. - довіреність № 16/59 від 04.07.2008 року

Представникам роз’яснені права та обов’язки передбачені ст.ст. 49-59 КАС України, підстави та право відводу судді –ст. 27 КАС України, та секретаря судового засідання –ст. 29 КАС України.

Заяв та клопотань про відвід судді та секретаря судового засідання не подано.

Суть спору :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Техмаркет-ІМЕ», м. Львів, звернулось із адміністративним позовом до Управління Служби Безпеки України у Львівській області, м. Львів, про визнання протиправними дії Управління Служби Безпеки України у Львівській області щодо необґрунтованої відмови у наданні інформації на звернення-запит №004 від 03.01.2008 р., заяву №018 від 05.03.2008 р. та скаргу №27 від 04.04.2008 р..

Ухвалою суду від 02.07.2008р. відкрито провадження в адміністративній справі і призначення засідання на 07.08.2008р. 07.08.2008р. в судовому засіданні оголошено перерву до 08.08.2008р.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з мотивів, вміщених у адміністративному позові та поясненнях по справі. Пояснив, зокрема, що отримавши від відповідача вимогу про надання документів, яка не містила номеру кримінальної або оперативно-розшукової справи, посилання на відповідну частину та підпункт ст. 12 ЗУ «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю», позивач звернувся до відповідача із запитом №004 від 03.01.2008р. про надання інформації, зокрема, щодо підстав звернення до товариства та повідомлення номеру відповідної кримінальної або оперативно-розшукової справи, що розслідується Управлінням СБУ у Львівській області. Відповіді на даний запит він не отримав. Заявою №018 від 05.03.2008р. позивач звернувся до відповідача з викладенням обставин, що можуть свідчити про порушення співробітниками відповідача вимог чинного законодавства, з проханням здійснити службову перевірку вказаних фактів та надати відповідну інформацію. У відповідь ним отримано лист №62/14/3-/ч-203/13 від 17.03.2008р., яким відмовлено йому в наданні інформації з посиланням ст. 37 ЗУ «Про інформацію». Скаргою № 27 від 04.04.2008р. позивач знову звернувся до відповідача, але в порушення ЗУ «Про інформацію»відповіді і на це звернення товариство не отримало. Водночас позивач довідався, що 01.04.2008р. Франківським районним судом м. Львова було прийнято рішення про надання відповідачу дозволу на одержання інформації, яка становить банківську таємницю щодо розрахункового рахунку позивача. Вважає, що протиправні дії відповідача призвели до нанесення йому шкоди, порушують його права та призвели до втрати ділової репутації ТзОВ «Техмаркет-ІМЕ». Просить позов задовольнити.

Представник відповідача адміністративний позов заперечив та пояснив, що чинним законодавством не передбачено надання інформації про номер оперативно-розшукової чи кримінальної справи, запит про надання інформації №004 від 03.01.2008р. скеровано службовій особі, яка не має повноважень надавати відповідь, а листом №62/14/3-/ч-203/13 від 17.03.2008р. позивача було повідомлено про розгляд його заяви та відмову у наданні інформації. Скарга позивача була розглянута та його повідомлено про її розгляд листом №62/16/4-305/13 від 12.04.2008р. Позивач має право звертатися у встановленому порядку до органів прокуратури, якщо він вважає, що його права порушені діями співробітників СБУ. Просить в позові відмовити. Письмових заперечень по справі, однак, не надав.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Листом 14/3-3240 від 24.12.2007р. відповідач звернувся до позивача з вимогою про надання копій документів щодо виконання позивачем договорів від 02.10.2006р. та 25.12.2006р., укладених ним із ДП «Угерський спиртовий завод». В даному листі відсутні посилання на номер кримінальної або оперативно-розшукової справи, що перебуває в провадженні відповідача і на підставі розслідування якої він звернувся до позивача щодо надання документів, чим підтверджуються твердження позивача. В листі, як підстава звернення до позивача, зазначена лише ст. 12 ЗУ «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю», без уточнення відповідних пункту та підпункту даної статті закону.

З врахуванням змісту ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про службу безпеки України», ст.ст. 11, 22 ЗУ «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю», без зазначення причин та підстав звернення до позивача за затребуваною інформацією саме відповідачем, до повноважень якого не входить перевірка укладення та виконання господарських договорів, без посилання на номер кримінальної або оперативно-розшукової справи, що могла перебувати у провадженні відповідача, відповідач не вправі вимагати надання йому зазначених документів.

Крім того, в судовому засіданні представник відповідача пояснив, що при зверненні до позивача відповідач керувався вимогами п.п. «б»п. 2 ст. 12 ЗУ «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю», яка передбачає право на письмову вимогу керівників відповідних спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю одержувати від банків, а також кредитних, митних, фінансових та інших установ, підприємств, організацій (незалежно від форм власності) інформацію і документи про операції, рахунки, вклади, внутрішні та зовнішні економічні угоди фізичних і юридичних осіб. Отримання від банків інформації, яка містить банківську таємницю, здійснюється у порядку та обсязі, встановлених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

У зв’язку із цим, як вбачається з поштової квитанції, 03.01.2008 р. позивач направив запит про надання інформації № 004 від 03.01.2008р. і цей запит був отриманий 04.01.2008 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. У даному запиті позивач просив відповідача надати інформацію щодо підстав звернення до товариства та повідомити номер відповідної кримінальної або оперативно-розшукової справи, що розслідується Управлінням СБУ у Львівській області. Запит скеровано на ім’я начальника спецпідрозділу БКОЗ УСБУ у Львівській області.

Доказів надання позивачу відповіді суду не надано. Однак, як випливає зі змісту запиту, він був адресований не відповідачу, а начальнику спецпідрозділу БКОЗ УСБУ у Львівській області особисто Кондрату М.Й.

Враховуючи, що відповідно до ч. 3 ст. 32 Закону України «Про інформацію»та ст. 1 Закону України «Про звернення громадян»особа має право звернутися не лише до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, а й до посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків. Відповідно до ч. 3 ст. 15 закону, відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань. Не зважаючи на порушення начальником спецпідрозділу БКОЗ УСБУ у Львівській області свого обов’язку розглянути запит та надати позивачу відповідь по суті даного звернення, позивач вимог до посадової особи Кондрата М.Й. не заявляв.

Як вбачається з поштової квитанції та повідомлення про вручення поштового відправлення, 06.03.2008 р. позивач направив на ім’я начальника УСБУ у Львівській області заяву №018 від 05.03.2008 р., яка була отримана 11.03.2008 р., і у якій позивач звертався за здійсненням службової перевірки на предмет наявності підстав для витребовування документів та повідомлення номеру відповідної кримінальної або оперативно-розшукової справи, що розслідується Управлінням СБУ у Львівській області. Листом №62/14/3-/ч-203/13 від 17.03.2008р. відповідач повідомив позивача про відмову у наданні позивачу інформації щодо номеру оперативно-розшукової чи кримінальної справи на підставі ст. 37 ЗУ «Про інформацію».

Згідно із ст. 37 ЗУ «Про інформацію», не підлягають обов'язковому наданню для ознайомлення за інформаційними запитами офіційні документи, які містять у собі, зокрема, інформацію про оперативну і слідчу роботу органів прокуратури, МВС, СБУ, роботу органів дізнання та суду у тих випадках, коли її розголошення може зашкодити оперативним заходам, розслідуванню чи дізнанню, порушити право людини на справедливий та об'єктивний судовий розгляд її справи, створити загрозу життю або здоров'ю будь-якої особи. Однак, позивач не вимагав від відповідача надати йому офіційні документи, а номер кримінальної та оперативно-розшукової справи сам по собі не містить інформації про оперативну та слідчу роботу відповідача, а відтак відповідач був зобов’язаний повідомити запитувану інформацію позивачу. Водночас, посилання позивача на неотримання ним відповіді на заяву, не підтверджується матеріалами справи.

Як вбачається з поштової квитанції та повідомлення про вручення поштового відправлення, 05.04.2008 р. позивач звернувся до відповідача зі скаргою № 27 від 04.04.2008р., яка була отримана відповідачем 07.04.2008 р., і у якій позивач звернувся до начальника УСБУ у Львівській області щодо здійснення службової перевірки на предмет наявності підстав для витребовування документів та повідомлення номеру відповідної кримінальної або оперативно-розшукової справи, що розслідується Управлінням СБУ у Львівській області. В судовому засіданні відповідач подав суду копію листа на ім’я ТзОВ «Техмаркет-ІМЕ»№62/16/4-305/13 від 12.04.2008р. яким повідомлялось про розгляд скарги позивача та про виявлену відсутність порушень закону у діях співробітників УСБУ у Львівській області. Заперечень з приводу повноти та належності розгляду скарги відповідачем, позивач не заявляв. Таким чином, скарга позивача була розглянута по суті. Посилання позивача на неотримання даного листа не заслуговує на увагу та спростовується копією поданого відповідачем листа №62/16/4-305/13 від 12.04.2008р.

Згідно ст. 9 ЗУ «Про інформацію»всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій. У відповідності до ст. 10 закону право на інформацію забезпечується, зокрема, обов'язком органів державної влади, а також органів місцевого і регіонального самоврядування інформувати про свою діяльність та прийняті рішення. Згідно ст. ст. 32, 33 закону, термін вивчення запиту на предмет можливості його задоволення не повинен перевищувати десяти календарних днів. Протягом вказаного терміну державна установа письмово доводить до відома запитувача, що його запит буде задоволено або що запитуваний документ не підлягає наданню для ознайомлення. Задоволення запиту здійснюється протягом місяця, якщо інше не передбачено законом. Аналогічний термін розгляду встановлюється і щодо запиту про надання письмової інформації.

З поданих суду відповідачем доказів випливає, що відповідь на заяву та скаргу позивача датовано без порушення встановленого законодавством строку, про що позивачу скеровувалися листи №62/14/3-/ч-203/13 від 17.03.2008р. та №62/16/4-305/13 від 12.04.2008р.

Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не заперечується, що Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01.04.2008р. надано дозвіл відповідачу на одержання Управлінням служби безпеки України у Львівській області інформації у другій Львівській філії ВАТ «Кредобанк», яка містить банківську таємницю щодо розрахункового рахунку ТзОВ «Техмаркет-ІМЕ»за період з 01.10.2006р. по 01.04.2007р. із зазначенням платежів та розшифровки контрагентів та отримання завірених копій документів, що знаходяться в матеріалах юридичної справи про відкриття вказаного рахунку і карток із зразками підписів та відбитком печатки ТзОВ «Техмаркет-ІМЕ». З рішення Франківського районного суду м. Львова від 01.04.2008р. вбачається, що відповідач звернувся до суду для перевірки фактів можливої протиправної діяльності не позивача, а службових осіб ДП «Угерський спиртовий завод»в рамках ОРС №1221. У той же час, посилання відповідача на порушення ЗУ «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти»при укладенні з позивачем договору від 02.10.2006р., а саме його укладення без застосування процедури закупівель, спростовується рішенням господарського суду Львівської області по справі № 8/119 від 04.09.2007 р., яким встановлено, що зазначений договір було укладено з дотриманням процедури державних закупівель.

Посилання позивача на приховування відповідачем від Франківського районного суду м. Львова інформації, що призвело до винесення незаконного рішення від 01.04.2008 р. суд не розглядає як такі, що не стосуються суті справи. Протиправність дій відповідача з приводу звернення до Франківського районного суду не є предметом даного спору. Позивач не позбавлений права у встановленому порядку оскаржити рішення місцевого суду згідно ЦПК України.

У відповідності до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Враховуючи, що на звернення до відповідача відповіді надавались вчасно, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 3 ст. 9 КАС України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оскільки позивач не представив належних доказів в підтвердження своїх позовних вимог та доказів порушення Управлінням служби безпеки України у Львівській області його прав чи охоронюваних законом інтересів, а відповідач проти позову заперечив, представив належні докази в підтвердження своїх заперечень, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, згідно роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, вказаних у пункті 1 Постанови від 29 грудня 1976 року № 11 «Про судові рішення», суд прийшов до висновку, що позовна заява ТзОВ «Техмаркет-ІМЕ»до Управління служби безпеки України у Львівській області про визнання протиправними дій Управління СБУ у Львівській області є безпідставною, не обґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення.

Згідно ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

На підставі наведеного, керуючись п. п. 1, 3 п. 3 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення»КАС України, а також, в зв’язку з тим, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ЗУ «Про організаційно –правові основи боротьби з організованою злочинністю», ЗУ «Про інформацію», п. 6 «Прикінцевих та перехідних положень КАС України, ст. ст. 17, 18, 71, 158 –163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в порядку та в строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова вступає в законну силу відповідно до ст.254 КАС України, після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Главою І „Апеляційне провадження” Розділу ІV КАС України.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України –з дня складення у повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                     Довга О.І.