ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2008 р.

№ 10/139/06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Т. Дроботової - головуючого

Н. Волковицької

Л. Рогач

за участю представників:

позивача

Глушко Д.В. –довіреність від 18.06.2008 р.

відповідача

не з’явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві

на ухвалу

від 28.03.2008 р. господарського суду Миколаївської області

у справі

№ 10/139/06 господарського суду Миколаївської області

за позовом

Державної податкової інспекції у м.Миколаєві

до

Державної акціонерної холдингової компанії "Чорноморський суднобудівний завод"

про

звернення стягнення на активи відповідача в рахунок погашення його податкового боргу у сумі 1788693,96 грн.

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2006 р. ДПІ у м.Миколаєві звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до ДАХК "Чорноморський суднобудівний завод" про звернення стягнення на активи відповідача в рахунок погашення його податкового боргу у сумі 1788693,96 грн.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 18.04.2006 р. (суддя Горобченко Д.М.) позовні вимоги задоволені в повному обсязі, стягнуто за рахунок активів з ДАХК "Чорноморський суднобудівний завод" на користь ДПІ у м.Миколаєві податкову заборгованість у сумі 1788693,96 грн.

03.05.2006 р. господарським судом Миколаївської області видано наказ № 10/139/06 на виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 18.04.2006 р. (а.с. 100-102).

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 28.03.2008 р. (суддя Горобченко Д.М.), на підставі пункту 1 статті 62, статті 1212 Господарського процесуального кодексу України, відмовлено СДПІ по роботі з великими платниками податків у прийнятті скарги та повернуто скаргу скаржнику, з огляду на те, що по –перше, скарга не підлягає розгляду у господарських судах України, оскільки розгляд скарг на дії посадових осіб ДВС відноситься до компетенції загальних місцевих судів, а по-друге, заявником оскаржуються дії не державної виконавчої служби, а її посадової особи – державного виконавця Григоренко П.М., а статтею 1212 Господарського процесуального кодексу України передбачено подання скарг на дії або бездіяльність органів ДВС (а.с. 102-1).

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 05.05.2008 р. апеляційна скарга СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 28.03.2008 р. повернута скаржнику без розгляду на підставі статей 93, 97 Господарського процесуального кодексу України, з посиланням на подання скарги з пропущенням процесуального строку на оскарження ухвали, без клопотання про його відновлення.

СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 28.03.2008 р., просить її скасувати, з урахуванням уточнень до касаційної скарги, наданих до судового засідання представником скаржника.

Скаржник, зокрема, зазначає, що 26.03.2008 р. податковим органом було направлено скаргу на бездіяльність державного виконавця в порядку статті 1212 Господарського процесуального кодексу України, однак, суд першої інстанції, посилаючись на приписи пункту 1 статті 62 та статтю 1212 Господарського процесуального кодексу України відмовив у прийнятті скарги, із зазначенням, що розгляд скарги на дії державного виконавця відносяться до юрисдикції загальних судів.

На думку заявника касаційної скарги, оскільки наказ від 03.05.2006 р. № 10/139/06 був виданий господарським судом Миколаївської області, а тому і оскарження можливе в господарському суді Миколаївської області.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та матеріалів, наданих до касаційної скарги, СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві 26.03.2008 р. подало до господарського суду скаргу на бездіяльність державного виконавця, в порядку статті 1212 Господарського процесуального кодексу України, та просило суд зобов'язати державного виконавця вчинити дії щодо опису та реалізації майна боржника на виконання наказу суду від 03.05.2006 р. № 10/139/06 та стягнення суми податкового боргу додержавного бюджету.

Відмовляючи у прийнятті скарги суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на пункт 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України зазначав, що скарга СДП по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві на бездіяльність державного виконавця, не підлягає розгляду у господарських судах України, оскільки розгляд скарг на дії посадових осіб державної виконавчої служби відносяться до компетенції загальних місцевих судів.

Проте, колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим з наступних підстав.

Процедура оскарження дій чи бездіяльності органів Державної виконавчої служби, посадових осіб державної виконавчої служби передбачена, статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України та статтею 85 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно із Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження –це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Закону, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених Законом, іншими нормативно –правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами частини 1 статті 1212 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Статтею 85 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено оскарження дій посадових осіб Державної виконавчої служби, за приписами якої у виконавчому провадженні на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби по виконанню рішення або відмову у здійсненні передбачених цим Законом дій стягувачем чи боржником може бути подана скарга до начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до відповідного суду (частина 1 вказаної норми).

Скарга у виконавчому провадженні на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

Таким чином, висновок суду першої інстанції стосовно того, що скарга СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві не підлягає розгляду в господарських судах України, а відноситься до компетенції загальних місцевих судів не відповідає приписам законодавства.

Разом з цим, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України, суд відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відмовляючи у прийнятті скарги СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві, поданої в порядку статті 1212 Господарського процесуального кодексу України, судом першої інстанції неправомірно було застосовано пункту 1 частини 1 статті 62 вказаного кодексу, з огляду на те, що цією нормою передбачено відмова у прийнятті саме позовної заяви, а порядок прийняття заяв на дії (бездіяльність) державної виконавчої служби, визначений іншою нормою закону, зокрема, статтею 1212 Господарського процесуального кодексу України.

А тому, беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає оскаржувану у справі ухвалу господарського суду Миколаївської області від 28.03.2008 р. такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню, а справа направленню на розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 62, пунктом 3 статті 1119, статтями 11111, 11113, 1212 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 28.03.2008 р. у справі № 10/139/06 скасувати, справу направити до господарського суду Миколаївської області для здійснення судового провадження.

Касаційну скаргу СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві –задовольнити частково.

Головуючий суддя                                                                       Т. Дроботова

Судді:                                                                                  Н Волковицька

Л. Рогач