ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2008 р.                                                                      Справа №13/48

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича компанія "Індастрі", м. Харків

до Приватного підприємства "Паритет", с. Дейкалівка

про стягнення 10143,89 грн.

уддя Босий В.П.

Представники:

від позивача: Ярмолик О.Ю. дов. від 24.03.2003 р.

від відповідача: Храпач О.С. дов. від 22.04.2008 р.

Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 8000,00 грн. основного боргу за поставку товару, 492,80 грн. штрафних санкцій, 251,09 грн. річних, інфляційних витрат та 1400,00 грн. витрат на оплату юридичних послуг. В наданих суду уточненнях позивач зазначає, що 1400,00 грн. витрат на оплату юридичних послуг - це розмір збитків.

Відповідач відзив на позов не надав, представник відповідача в засіданні доказів в спростування позовних вимог суду не надав.

В судовому засіданні, за згодою позивача, на підставі ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представника позивача, суд встановив:

11 вересня 2007 року ТОВ ВК "Індастрі" (далі-відповідач) був виставлений рахунок фактура № СФ-3134 на Установку деревообробну Ритм-1 (ст. барабанами) у кількості 1 одиниці на суму 24500,00 грн. в підтвердження виконання замовлення відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 181 ГК України Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Таким чином згідно ч.І ст. 181 Господарського кодексу України був укладений господарський договір, відповідно до умов якого, ТОВ ВК "Індастрі" взяло на себе зобов'язання щодо поставки ПП "Паритет" (далі-відповідач) товар, найменування, кількість та вартість якого визначені у вищезазначеному рахунку-фактури, а відповідач прийняв на себе зобов'язання прийняти такий Товар та оплатити його повну вартість.

12 жовтня 2007 року ТОВ ВК "Індастрі" здійснило поставку Товару на підставі видаткової накладної № РН-3541 від 12.10.07. виконало у повному об'ємі взяті на себе зобов'язання.

У порушення взятих на себе зобов'язань ПП "Паритет" здійснило лише часткову оплату Товару у розмірі 16500,00 грн., що підтверджується банківськими виписками № 140 від 24.09.07. на суму 4500,00 грн., № 114 від 27.09.07. на суму 2000,00 грн., № 11-27-к від 12.10.07 на суму 10000,00 грн.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобов”язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до вимог Кодексу та умов договору. Ст.193 Господарського кодексу встановлює, що суб”єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов”язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України, Покупець зобов”язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1. ст. 546 ЦК України, передбачено, що боржник у випадку порушення зобов'язання повинен передати кредиторові грошові кошти або майно, що є неустойкою (штрафом чи пенею). Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного Кодексу України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно п. 66 Положення про поставку продукції виробничо технічного призначення, затвердженого Постановою РМ СРСР від 25.07.88 № 888, - за необгрунтовану відмову від акцепту платіжного доручення (повністю або частково), а також за ухилення від оплати продукції при інших формах розрахунку Покупець (платник) сплачує Постачальнику штраф 5 % від суми, від якої він відмовився або ухилився. При несвоєчасній оплаті поставленої продукції покупець (платник) сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,04 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Керуючись вищевикладеним позивач просить суд стягнути з відповідача штраф 400,00 грн., пеню в сумі 92,80 грн., 3% річних в сумі 19,09 грн. та 232,00 грн. інфляційних.

Також позивач просить стягнути збитки в розмірі 1400,00 грн. (уточнення до позовної заяви від 22.04.2008р.). Під збитками позивач розуміє вартість юридичних послуг.

Посилання Позивача на те, що сума 1400,00 грн. є збитками у вигляді витрат на юридичні послуги є безпідставними, оскільки пунктом 2 ст. 22 ЦК України чітко передбачено, що підпадає під поняття збитків.

Судом досліджено, що юридичні послуги надані Позивачу фізичною особою-підприємцем Дудар І.В., згідно договора № 01/08 від 21.02.2008р.

Згідно вимог ст. 48 ГПК України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України “Про адвокатуру”.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат віднесено лише витрати на оплату послуг адвоката.

Пунктом 10 Роз"яснень Вищого Арбітражного Суду України № 02-5/78 від 04.03.1998р. передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, і платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг.

За таких обставин, витрати на юридичні послуги ФОП Дудар І.В. не відносяться до складу судових витрат і на цій підставі не можуть бути задоволені господарським судом.

Господарський суд, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, з’ясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спорів, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги частково.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 32-33, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Приватного підприємства "Паритет", (38132, Полтавська область, Зінківський район, с. Дейкаловка, вул. Польова, 1, ідентифікаційний код 32543877, інші відомості: р/р 7003 в АТ „Індекс-банк”, МФО 331661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича компанія "Індастрі", (юридична адреса: 61017, м. Харків, Лозівська, 3, фактична адреса: м.Харків, вул. Пащенківська, 11, ідентифікаційний код 23764970, р/р 7 в АСУБ “Грант”, МФО 351607) 8000 грн. - основного боргу, 400,00 грн. штрафу, 92,80 грн. - пені, 232,00 грн. - інфляційних, 19,09 грн. - 3% річних, 87,92 грн. - витрат по сплаті державного мита, 101,71 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Суддя                                                                                 Босий В.П.