ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

04.11.2008

Справа №2-31/4500-2008А

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі

судді Привалової А.В.

при секретарі судового засідання Лауман Ю.С.

за участю представників сторін :

від позивача – Люблінська О.В., дов. у справі

від відповідача – Чурочкін А.Б., дов. у справі

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом – Державного підприємства «Алушта», (98500, м.Алушта, пр..Іванова, 3)

до відповідача – Державної податкової інспекції в м.Алушта АРК, (98500, м.Алушта, вул..Леніна, б.22 «а»)

про визнання нечинним рішення та протиправними дій

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Алушта» звернулось до господарського суду АРК з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Алушта АРК з позовними вимогами про визнання нечинним рішення про застосування фінансових санкцій від 04.04.2008 р. № в сумі штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 425 грн.

У ході судового розгляду справи позивач відповідною заявою збільшив свої позовні вимоги, просить суд визнати протиправними дії ДПІ в м.Алушта АРК щодо проведення планової перевірки позивача, а також просить визнати нечинним рішення про застосування фінансових санкцій від 04.04.2008 р. №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки, вказані в акті перевірки не відповідають дійсності, крім того, вказує, що планова перевірка ДП «Алушта» проведена відповідачем без законних підстав, при відсутності відповідних повноважень на її проведення і з порушенням встановленого порядку її проведення.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у запереченнях на позов. Вказує, що планова перевірка позивача була проведена відповідно до закону, на підставі плану-графіку проведення перевірок та відповідних направлень на перевірку. Також зазначає, що перевіряючими обґрунтовано зафіксоване порушення п.п.5,11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Судом, в порядку ст.65 Кодексу адміністративного судочинства України, у судове засідання для з’ясування обставин, що належить дослідити у справі, був викликаний за клопотанням сторін і допитаний свідок: державний податковий ревізор-інспектор ДПІ в м.Алушта Раєвський О.О., який дав суду показання.

Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України після початку діяльності окружного адміністративного суду на господарський суд покладено обов'язок вирішення адміністративних справ, підвідомчих господарському суду відповідно до Господарського процесуального кодексу України, провадження в яких було відкрито місцевим господарським судом до початку діяльності відповідного адміністративного суду, за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає що, позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

26.03.2008 р. ДПІ в м.Алушта АРК проведена планова перевірка з контролю за здійсненням розрахункових операцій в сфері готівкового і безготівкового обігу у господарської одиниці ДП «Алушта» - магазину, розташованого за адресою: М.Сімферополь, вул. 15 Квітня, 3, про що складений відповідний акт №000780 від 26.03.2008 р.

Планова перевірка проведена на підставі направлень №182 від 21.03.2008 р. та №181 від 21.03.2008 р., виданих головному державному податковому ревізору-інспектору ДПІ в м.Алушта Раєвському А.Р. та головному державному податковому ревізору-інспектору податкової служби ДПІ в м.Алушта Холодову П.С., і плана-графику контрольно-перевірочної роботи сектору оперативного контролю на березень 2008 р.

Перевіркою встановлені порушення вимог п.п.5,9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: порушений встановлений порядок ведення розрахункової книжки, а також не забезпечено використання режиму попереднього програмування товарів по найменуванню.

На підставі вказаного акту перевірки, ДПІ в м.Алушта винесено рішення про застосування штрафних санкцій № від 04.04.2008 р. в сумі 425 грн. (85грн. + 340грн.= 425грн.).

Згідно з ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняти (вчинені) ці рішення на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

ДПІ в м.Алушта АРК є органом державної влади і, відповідно, її діяльність має підпорядковуватись вимогам Конституції України та вимогам Закону України «Про державну податкову службу в Україні».

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведені конституційні положення, органи державної податкової служби зобов'язані діяти виключно у межах їх компетенції та у спосіб, передбачений законом. Право органів державної податкової служби на проведення перевірок підлягає законодавчим обмеженням та реалізується з дотриманням порядку, встановленого законом.

Зокрема, право на проведення перевірок з контролю за здійсненням розрахункових операцій в сфері готівкового та безготівкового обігу органів державної податкової служби закріплено у п.2 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» і ч.1 ст.16 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»

Відповідно до ч.4 ст.16 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються в порядку, передбаченому законодавством України.

Тобто безпосередньо цей Закон не регулює порядок і підстави для проведення такого виду перевірок. Не існує з цього питання й будь-якого іншого нормативно-правового акту, який би регламентував окремий порядок їх проведення, ніж передбачено Законом України «Про державну податкову службу в Україні».

Отже на проведення перевірок по контролю за здійсненням розрахункових операцій в сфері готівкового і безготівкового обігу, контролю за дотриманням вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» поширюється порядок, встановлений ст.11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні».

Дану обставину підтверджує й відповідач, який мотивує своє право на проведення такого виду перевірок п.2 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», як зазанчачено у направленнях на перевірку (а.с.41,42). Тому доводи представника відповідача щодо непоширення норм цього закону на проведення даного виду перевірок не приймаються судом до уваги через їх необґрунтованість.

Матеріалами справи підтверджується, що проведена відносно позивача перевірка щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій є плановою, оскільки вона передбачена в плані роботи органу державної податкової служби, Підстави для проведення планової перевірки, яка передбачена в планах роботи контролюючого органу, передбачено статтею 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні».

Статтею 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" встановлено, що плановою виїзною перевіркою вважається перевірка платника податків щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків та зборів (обов'язкових платежів), яка передбачена у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за місцезнаходженням такого платника податків чи за місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна перевірка. Планова виїзна перевірка проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності платника податків за письмовим рішенням керівника відповідного органу державної податкової служби не частіше одного разу на календарний рік.

Право на проведення планової виїзної перевірки платника податків надається лише у тому випадку, коли йому не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення.

При цьому вимогами статті 11-2 вказаного Закону визначено, що працівники податкової служби мають право приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, і за умови надання платнику податків під розписку направлення на перевірку та наказу на проведення позапланової перевірки. Ненадання цих документів платнику податків або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

Відсутність таких підстав виключає право контролюючого органу здійснювати планову перевірку.

Таким чином, з системного аналізу діючого законодавства випливає, що перевірки щодо дотримання суб'єктами господарювання вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» податковий орган здійснює за умови дотримання вимог ст.ст. 11-1, 11-2 Закону «Про державну податкову службу в Україні».

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач у порушення статті 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» здійснив планову перевірку без попереднього повідомлення позивача за 10 днів про плановану перевірку.

Крім того, статтею 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в України» встановлено, що перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених законами України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» вважаються позаплановими перевірками і здійснюються на підставі виникнення обставин, вказаних в цій статті, за рішенням начальника податкового органу, яке оформляється наказом, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.

Отже в порушення приписів статті 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» відповідачем було проведено планову перевірку позивача.

При цьому судом береться до уваги, що наявність негативних наслідків такої перевірки для можливості судового захисту прав позивача законом не вимагається. Право на судовий захист пов'язане з самою протиправністю дій податкової інспекції.

Суд погоджується з доводом позивача про порушення відповідачем порядку проведення перевірки, результати якої оформлено актом №000780 від 26.03.2008р., оскільки планова перевірка позивача проведена без наявності підстав, передбачених Законом України «Про державну податкову службу в Україні» і з порушенням порядку її проведення.

У зв'язку з цим суд дійшов висновку, що акт перевірки №000780 від 26.03.2008р., як доказ у справі, одержано з порушенням закону.

Відповідно до частини 3 статті 70 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

На підставі наявних у справі доказів і відповідно до вимог ст.ст.69,70,86 КАС України судом не приймається акт перевірки №000780 від 26.03.2008р. як доказ встановлення факту порушення позивачем п.п.5, 11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки він одержаний з порушенням закону.

Крім того, матеріали справи свідчать, що відсутнє порушення позивачем п.5, п.11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Посилання відповідача на ті обставини, що у фіскальному чеку не зазначено найменування товару за його типом, а саме - не було вказано слово «вино», не є порушенням зазначеного закону.

Пунктом 11 статті 3 встановлено обов’язок суб’єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі, проводити розрахункові операції через РРО з використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України №614 від 01.12.2000р. і зареєстрованого Міністерством юстиції України за №105/5296 від 05.02.2001р., фіскальний касовий чек на товари (послуги) - це розрахунковий документ, надрукований реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Він повинен містити обов'язкові реквізити, зокрема, найменування товару (послуги).

При цьому закон не визначає під поняттям найменування товару саме обов’язкове зазначення у фіскальному чеку типу товару, як вважає відповідач. Більш того, штрафна санкція, яку застосував відповідач за дане порушення, передбачена за проведення розрахункової операції через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування товару як такого, а не за відсутність зазначення у чеку типу товару.

Як вбачається з матеріалів справи, у фіскальному чеку зазначено найменування товару, який був придбаний перевіряючими – мускатель рожевий (а.с.17,45). Отже вимоги щодо наявності обов'язкових реквізитів фіскального касового чеку відповідно до чинного законодавства, дотримано позивачем.

Стосовно порушення позивачем п.5 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - використання розрахункової книжки без додержання встановленого порядку її ведення, а саме відсутності на реєстраційній сторінці книжки №р/3 дати початку її використання, судом зазначається наступне.

Як вбачається з розрахункової книжки №р/3 на реєстраційній сторінці наявна дата початку її використання – 12.09.07р.(а.с.59).

Показання свідка – інспектора, що здійснював перевірку, не приймаються судом як доказ вчинення зазначеного порушення позивачем, оскільки запис перевіряючих інспекторів на цій сторінці розрахункової книжки не містить відомостей щодо відсутності дати початку її використання, а оригінал книжки, який досліджувався судом, не містить підчисток, дописок або інших наявних слідів, які б давали підстави сумніватись в існуванні запису дати початку використання розрахункової книжки.

Отже довід відповідача щодо встановлення актом перевірки даного порушення не знайшов свого підтвердження у ході судового розгляду справи. При цьому, суд виходить з того, що тягар доказування процесуальним законом покладений на відповідача – як суб’єкта владних повноважень. Інших доказів, які б свідчили про відсутність запису дати початку використання вказаної розрахункової книжки при проведенні перевірки, відповідачем суду не надано.

Згідно ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.70 КАСУ).

Відповідно до вимог частині 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для органів державної податкової служби таким доказом є акт перевірки, у якому факти виявлених порушень повинні викладатися чітко, об'єктивно та в повній мірі. Лише за умови дотримання контролюючим органом зазначених вимог щодо фіксування фактів виявлених порушень є підстави для прийняття рішень про застосування штрафних санкцій.

При цьому суд виходить з того, що акт перевірки є основним джерелом фіксації та закріплення доказів правопорушення.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, доказів правомірності і законності дій відповідача при проведенні перевірки, а також обгрунтованості спірного рішення про застосування штрафних санкцій, відповідачем суду не надано.

Оскільки перевірка проведена з недотриманням порядку її проведення, акт перевірки №000780 від 26.03.2008р. отриманий з порушенням закону, отже не є належним доказом здійснення позивачем відповідних порушень, а самі порушення не підтвердженні належними доказами, тому суд вважає неправомірним застосування до позивача фінансових санкцій в сумі 425грн. рішенням ДПІ в м.Алушта АРК від 04.04.2008 р. №.

Викладене є підставою для задоволення позовних вимог Державного підприємства «Алушта» про визнання протиправними дій ДПІ в м.Алушта щодо здійснення 26.03.2008р. планової перевірки Державного підприємства «Алушта» з контролю за здійсненням розрахункових операцій в сфері готівкового та безготівкового обігу і визнання нечинним рішення ДПІ в м.Алушта АРК про застосування штрафних санкцій № від 04.04.2008 р. в сумі 425 грн.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 3,40грн. з Державного бюджету України на підставі ст.94 КАС України.

У судовому засіданні 04.11.2008р. оголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови підписано 10.11.2008р.

На підставі викладеного, керуючись ст.2, 17, 70, 71, 86, ч.1 ст.94, 98, ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції в м.Алушта щодо здійснення планової перевірки 26.03.2008 р. Державного підприємства «Алушта» з контролю за здійсненням розрахункових операцій в сфері готівкового та безготівкового обігу.

3.          Визнати нечинним рішення Державної податкової інспекції в м.Алушта АРК від 04.04.2008 р. N про застосування фінансових санкцій в сумі 425 грн.

4.          Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Алушта» (98500. м.Алушта, пр..Іванова, 3) 3,40грн. державного мита.

Виконавчий лист видати у встановленому ст.258 КАС України порядку після набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного адміністративного суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в 10-денний строк з дня складання постанови у повному обсязі, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку і строки, передбачені пунктом 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі неподання відповідної заяви постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі складання постанови у повному обсязі - з дня складення у повному обсязі). Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Копію постанови надіслати на адреси сторін рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Привалова А.В.