СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

01 жовтня 2008 року

Справа № 20-7/1241-4-7-12

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Плута В.М.,

суддів                                                                      Борисової Ю.В.,

Гоголя Ю.М.,

за участю представників сторін:

позивача:          Соловйової Віри Рафаїлівни, довіреність № 6/0/2-08 від 02.01.08;

відповідача: Крочак Оксани Станіславівни, довіреність № 5/35 від 14.01.08;

заявника: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "СК-Яуза" на ухвалу господарського суду міста Севастополя (суддя Харченко І.А.) від 01.08.2008 у справі № 20-7/1241-4-7-12

за позовом           відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія "Севастопольенерго" (вул. Хрустальова, 44,Севастополь,99040)

до          комунального підприємства Севастопольської міської Ради "Севелектроавтотранс" ім. О.С. Круподьорова (вул. Л. Толстого, 51,Севастополь,99003)

про стягнення заборгованості у розмірі 13593002,78 грн.

заява товариства з обмеженою відповідальністю "СК-Яуза" (вул. Гідрографична, 21, м. Севастополь, 99000)

про заміну сторони виконавчого провадження

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „СК-Яуза” звернулось до господарського суду м.Севастополя із заявою, в порядку статті 11 Закону України „Про виконавче провадження”, про зміну сторони виконавчого провадження, а саме стягувача - ВАТ „ЕК „Севастопольенерго” на ТОВ „СК-Яуза” у зв'язку з укладенням договорів про переуступку права вимоги боргу за рішенням господарського суду від 07.11.2001 року.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 01.08.2008 року у справі № 20-7/1241-4-7-12 у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю „СК-Яуза” відмовлено.

При прийняття ухвали суд першої інстанції прийшов до висновку, що відносини, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, не мають характеру цивільно-правових у розумінні частини першої статті 1 Цивільного кодексу України, управненою стороною в цих відносинах виступає не кредитор, а стягував, у зв’язку з чим, заміна сторони на стадії виконавчого провадження є неможливою.

Не погодившись з цим судовим актом, товариство з обмеженою відповідальністю „СК-Яуза” звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні задовольнити.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі полягають у невірності застосування судом першої інстанції положень цивільного законодавства, які регулюють питання заміни кредитора у зобов’язанні, а також незвернені уваги на положення Закону України ”Про виконавче провадження”.

Представник відповідача у судовому засіданні з доводами апеляційної скарги не погодився, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає відсутніми підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні, вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СК-Яуза" у судове засідання не з'явилось, своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористалось, про причини неявки суд не повідомило.

Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України, зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності товариства з обмеженою відповідальністю "СК-Яуза" за наявними документами в матеріалах справи.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.09.2008 суддю Волкова К.В. замінено на суддю Гонтаря В.І.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 01.10.2008 суддів Голика В.С. та Гонтаря В.І. замінено на суддів Борисову Ю.В. та Гоголя Ю.М.

Переглянувши ухвалу суду першої інстанції в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судовою колегією встановлено наступне.

Рішенням господарського суду м. Севастополя від 07.11.2001 року у справі № 20-7/1241 (суддя Гонтар В.І.) позов Відкритого акціонерного товариства „Енергетичної компанії „Севастопольенерго" до ДКП „Севтролейбус” про стягнення 13593002,78 грн. було задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 13583217,93 грн., судові витрати. При цьому, виконання рішення було відстрочено до 07.11.2002 року (том 1 а.с.75).

Ухвалами господарського суду м. Севастополя від 08.01.2003 року та від 23.09.2009 року надавалась відстрочка виконання рішення на шість місяців з 09.01.2003 року до 09.07.2003 року та до 23.09.2004 року (том 2 а.с.66, 93).

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.10.2003 року виконання рішення господарського суду м. Севастополя від 07.11.2001 року було відстрочено на 12 місяців - до 23.09.2004 (том 2 а.с.113).

Ухвалами господарського суду м. Севастополя від 12.09-14.09.2004 року та від 23.09.2005 року виконання рішення також було відстрочено на 12 місяців строком до 23.09.2005 року та до 23.09.2006 року (том 3 а.с.72-74, 182-184).

Ухвалою господарського суду м. Севастополя від 25.09.2006 року виконання рішення господарського суду м. Севастополя від 07.11.2001 року було відстрочено на 12 місяців строком до 23.09.2007 року (том 3 а с.225-227).

Постановою Вищого господарського суду України від 20.12.2006 року ухвалу господарського суду міста Севастополя від 25.09.2006 року було скасовано, справу № 20-7/1241-2-4-7 направлено на новий розгляд заяви про відстрочку виконання рішення. Ухвалою господарського суду міста Севастополя від 01.03.2007 року заява КП „Севелектроавтотранс” ім. О.С. Круподьорова” про відстрочку виконання рішення суду від 07.11.2001 року у справі № 20-7/1241 залишено без задоволення. Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.05.2007 року ухвала господарського суду міста Севастополя від 01.03.2007 року залишено без змін.

22.05.2007 року на виконання рішення господарського суду м. Севастополя від 07.11.2001 року та постанови Севастопольського господарського апеляційного суду від 15.05.2007 року було видано наказ на примусове виконання рішення суду.

16.07.2008          до господарського суду м. Севастополя надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю „СК-Яуза” в порядку статті 11 Закону України „Про виконавче провадження” про заміну сторони виконавчого провадження, а саме стягувача - ВАТ „ЕК „Севастопольенерго” на ТОВ „СК-Яуза” у зв'язку з укладенням договорів про переуступку права вимоги боргу за рішенням від 07.11.2001 року.

Вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції виходячи з наступного.

Нормами статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор в зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передачі ним своїх прав іншій особі по відповідному правочину (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 вказаного кодексу, до нового кредитора переходять права первинного кредитора в зобов'язанні в об'ємі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом.

Таким чином, відповідно до вищеназваної норми цивільного законодавства поступатися можна право, засноване на цивільно-правовому матеріальному зобов'язанні.

Після ухвалення судом рішення, яке вступило в законну силу, у спорі, предметом якої є стягнення заборгованості за договором, припиняються цивільно-правові відносини між сторонами і виникають нові взаємостосунки, засновані на державному примусі, які регулюються виключно нормами господарського процесуального і виконавчо-процесуального законодавства.

Таким чином, припиняються зобов'язання за договором в частині, що була предметом судового спору, і одночасно виникають зобов'язання боржника по виконанню судового рішення.

Виконання судового рішення являється невід'ємною стадією процесу правосуддя і заміна сторони на цій стадії може лише у порядку, передбаченому нормами Господарського процесуального кодексу України і Закону України „Про виконавче провадження”.

Так, стаття 25 Господарського процесуального кодексу України допускає заміну сторони у разі її вибуття в спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні, проте виключно на підставі того, що це відбувається внаслідок реорганізації підприємства або організації.

Відповідне положення міститься в частині 4 статті 11 Закону України „Про виконавче провадження”, яка регулює порядок вибуття стягувача і заміни його правонаступником і передбачає, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторони, а також сама зацікавлена сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Таким чином, дані норми регламентують процесуальне правонаступництво.

Для юридичних осіб правонаступництво можливо лише у разі реорганізації підприємства або організації. При цьому, судова колегія зазначає, що правонаступництво передбачає перехід від однієї особи до його правонаступника як прав, так і обов'язків. У разі здійснення поступки права вимоги до набувальника вимоги переходять тільки права, а саме - право вимоги.

Судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що заміна кредитора у зобов'язанні, як і саме зобов'язання, є інститутом цивільного права, в той час як відносини, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, не мають характеру цивільно-правових у розумінні частини першої статті 1 Цивільного кодексу України, а управненою стороною в цих відносинах виступає не кредитор, а стягувач.

Частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм власним переконанням, заснованому на всебічному, повному та об’єктивному розгляді в господарському процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, суд першої інстанції вірно встановив, що заміна кредитора спричинить за собою негативні наслідки для КП СГС „Севелектроавтотранс” як боржника.

Так, заборгованість, стягнута за рішенням господарського суду м. Севастополя від 07.11.2001 року, утворилася у зв'язку з невідшкодуванням збитків КП СГС „Севелектроавтотранс” по пільгових пасажироперевезеннях з відповідних бюджетів.

Законом України „Про заходи, направлені на забезпечення стійкого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” передбачена можливість списання заборгованості минулих років, що утворилась саме внаслідок невиконання зобов'язань по оплаті енергоносіїв комунальними підприємствами внаслідок їх недофінансування з державного і місцевих бюджетів.

Протягом 2007 року було вирішено питання про списання частини боргів комунальним підприємствам, що надають послуги з водо- і теплопостачання. При цьому, списання вищезазначених боргів можливо лише у випадку, якщо стягувачем боргу є підприємство паливно-енергетичного комплексу, що відображено у відповідних нормах Закону України „Про заходи, направлені на забезпечення стійкого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу”.

Фактичні обставини справи в їх сукупності свідчать про те, що можлива заміна кредитора може негативно відобразиться на фінансово-економічній діяльності соціального перевізника КП СГС „Севелектроавтотранс”.

У зв’язку з викладеним, суд апеляційної інстанції вважає оскаржувану ухвалу господарського суду м. Севастополя такою, що прийнята при повному дослідженні обставин справи та вірному застосуванні норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись статтями 101, 103 п.1, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „СК-Яуза” залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Севастополя від 01 серпня 2008 року у справі № 20-7/1241-4-7-12 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  В.М. Плут

Судді                                                                                Ю.В. Борисова

Ю.М. Гоголь