ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2008 р. Справа № 47/322-08

вх. № 6922/5-47

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Мазняк О.Я. за довіреністю від 01.10.2008р. відповідача - Лавренюк Т.А. за довіреністю №10 від 12.08.2008р.

розглянувши справу за позовом Українсько-американського спільного підприємства "Каіс" у формі ТОВ, м. Харків

до Державного підприємства "Хлібна база № 85, м. Барвінкове

про стягнення 2100000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 2100000,00грн., яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов"язань на підставі договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 12/07-ФД від 27.12.2007р. Крім того, позивач просить покласти на відповідача судові витрати, у вигляді сплаченого держмита у розмірі 21000,00грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Представник відповідача 22.10.2008р. надав відзив на позовну заяву, в якому визнає позовні вимоги у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін господарським судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 12/07-ФД від 27.12.2007р.

Відповідно до п. 1.1. договору позивач надав відповідачу безвідсоткову поворотну фінансову допомогу (надалі кошти) у розмірі 2 300 000,00грн. без ПДВ для поповнення обігових коштів.

Зазначені кошти надані відповідачу 27.12.2007р., що підтверджується платіжним дорученням №811 від 27.12.2007р. на суму 2300 000,00грн., строк повернення яких становить 29.12.2007р.

Відповідач, у встановлений договором строк не повернув надані йому, як безвідсоткова поворотня фінансова допомога кошти.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин та враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в сумі заборгованості у розмірі 2100000,00грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що становить 21000,00грн. та згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 гривень слід покласти на відповідача з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 509, 526 Цивільного кодексу України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411, статтями 1, 12, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Хлібна база №85" Державного комітету України з державного матеріального резерву (64703, Харківська область, Барвінківський район, м. Барвінкове, вул. Київська, 2, р/р в ХОД "РайффайзенБанк Аваль", м. Київ, МФО 380805, ) на користь Українсько-американського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Каіс" (61022, м. Харків, вул. Іванівська, 1, р/р 57 в АКБ "Золоті Ворота", МФО 351931, ) заборгованості у розмірі 2100000,00грн., держмита у розмірі 21000,00грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 22.10.2008р.

Суддя