ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2008 Справа № 12/67-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді : Лотоцької Л.О.

суддів: Бахмат Р. М. (доповідача), Євстигнеєва О.С.

при секретарі: Ролдугіної Н.В.

за участю представників сторін, які були присутні у судовому засіданні 23.10.08 р.:

від позивача: представник у судове засідання не з’явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив

від відповідача-1: Старченко Т.В. (дов. № 16-2 від 03.01.08 р.);

від відповідача-2: Дзяд О.В. директор, (наказ б/н від 06.09.96 р.); Науменко С.Б. (дов. б/н від 30.09.08 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу: Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств м.Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.08 р. у справі № 12/67-08

за позовом Дочірнього підприємства Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств “Верхньо-Красний ринок” м. Дніпропетровськ

до В-1: Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств м.Дніпропетровськ;

В-2: Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми “Дювар” м.Дніпропетровськ

про визнання договору купівлі-продажу від 05.08.1997 р. недійсним

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Дніпропетровської обл. від 12.08.08 р. у справі № 12/67-08, яке підписано 26.08.2008 р. і оформлено відповідно до вимог ст. 84 ГПК України (суддя Жукова Л.В.), частково задоволено позов Дочірнього підприємства Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств “Верхньо-Красний ринок” Дніпропетровськ до В-1: Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств м.Дніпропетровськ; В-2: Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми “Дювар” м.Дніпропетровськ про визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення магазину “Олівець” в літ. Б-2, загальною площею 95,2 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чкалова, 21, який укладений між Дніпропетровським міським споживчим товариством та приватним підприємством виробничо-комерційною фірмою “Дювар” від 05.08.1997 р.

Вказаним рішенням суд першої інстанції визнав недійсним договір купівлі-продажу приміщення магазину “Олівець” у літ.Б-2, загальною площею 95,2 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чкалова, 21.

Скасував заходи щодо забезпечення позову, прийняті ухвалою господарського суду Дніпропетровської обл. від 19.05.2008 р. у справі № 12/67-08.

Відмовив в задоволенні позову до відповідача-1 Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств.

Дніпропетровська обласна спілка споживчих товариств, не погодившись з рішенням господарського суду Дніпропетровської обл. від 12.08.2008 р. по даній справі, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, так як вважає рішення необґрунтованим і винесеним при неповному з’ясуванні обставин справи, які мають значення для вирішення справи; не було доказано обставини, які мають значення для справи, які суд визнав встановленими. Також скаржник зазначає в апеляційній скарзі, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального права та процесуального права –ст. 1, ст. 43 ГПК України.

Скаржник не погоджується з висновком суду відносно того, що ДП “Верхньо-Красний ринок” облспоживспілки є правонаступником КП “Верхньо-Красний ринок” облспоживспілки, яке свою чергу є правонаступником Дніпропетровського міського споживчого товариства, так як вважає, що такий висновок не ґрунтується на матеріалах справи.

Позивачем належним чином не доведено, які саме права колективного підприємства “Верхньо-Красний ринок” було порушено. Суд вказує в рішенні, що були порушені права позивача, як правонаступника, але ж, правочин був у 1997 р., тобто до створення колективного підприємства (згідно статуту колективного підприємства “Верхньо-Красний ринок” було зареєстровано 02.02.1998 р.

Крім того, особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує в апеляційній скарзі, що Дніпропетровська обласна спілка споживчих товариств, до складу якої Дніпропетровське міське споживче товариство входило на добровільних засадах (п.3 Статуту ДМСТ), постановою № 69 п.1 від 26.06.1996 р. надало йому згоду на продаж нежилих торгових приміщень на ринку, не порушуючи законодавства про споживчу кооперацію. Також відповідач-1 звертає увагу на те, що Дніпропетровська обласна споживспілка не є стороною за договором купівлі-продажу від 05.08.1997 р., який є предметом спору, а тому на момент розгляду спору не мав доказів, які б спростовували вимоги позивача. Відповідач-1 просив залучити знайдені ним документи до матеріалів справи, а саме: Протокол № 6 зборів уповноважених пайщиків Дніпропетровського міського споживчого товариства від 20.08.1996 р., ксерокопію Статуту колективного підприємства Верхньо -Красний госпрозрахунковий ринок Дніпропетровської облспілки; постанову Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств облспоживспілки правління від 26.06.1996 р. № 69 і Додаток до вказаної Постанови, а також Довідку головного управління статистики у Дніпропетровської обл. від 21.10.2005 р. № 05/03-152-5565, з якої вбачається, що станом на 21.10.2005 р. Дніпропетровське міське споживче товариство вилучено з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій і ліквідовано 23.02.2003 р. виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради за рішенням господарського суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ППВКФ “Дювар” просить апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств задовольнити, рішення господарського суду Дніпропетровської обл. від 12.08.08 р. поданій справі скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Підставою для скасування оскаржуваного рішення відповідач-2 вважає порушення судом процесуального права, яке є безумовною підставою для скасування рішення.

Відповідач вказує у відзиві на апеляційну скаргу, що він не отримував жодного процесуального документу(ані ухвали про порушення провадження у справі, ані ухвал про відкладення розгляду справи, ані ухвали про забезпечення позову, ані навіть рішення по даній справі), що згідно до підпункту 2 ч.3 ст. 104 ГПК України є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, винесеного за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

ППВКФ “Дювар” в повному обсязі погоджується із доводами скаржника, вважає, що при винесенні рішення від 12.08.2008 р. місцевим судом не в повному обсязі з’ясовані обставини, що мають значення для справи; визнані місцевим судом встановленими обставини, що мають значення для справи, є недоведеними; висновки суду, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи; судом порушено і неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Відповідач-2 вважає, що спірний договір від 05.08.1997 р. є законним, дійсним, укладеним без будь-яких порушень чинного законодавства уповноваженими особами. Рішення про відчуження майна, належного Дніпропетровському міському споживчому товариству прийнято в порядку, встановленому Законом України “Про споживчу кооперацію” та Статутом ДМСТ.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 23.10.08 р. до 06.11.08 р. до 11 год.20 хвилн.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, які були присутні у судовому засіданні, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи, викладені у відзивах на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила, що між Дніпропетровською міською споживспілкою та приватним підприємством виробничо-комерційною фірмою “Дювар” укладено договір купівлі-продажу від 05.08.1997 р.

Згідно вказаного договору Дніпропетровська міська споживспілка продала, а приватне підприємство виробничо-комерційна фірма “Дювар” купило в Літ. Б-2 вбудований цегл. магазин “Олівець”, загальною площею 95,2 кв.м, що знаходиться в м.Дніпропетровську, вул.Чкалова, 21 –Верхньо-Красний ринок.

Дочірнє підприємство Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств “Верхньо-Красний ринок” звернулося до господарського суду Дніпропетровської обл. з позовом до приватного підприємства виробничо-комерційної фірми “Дювар” про визнання недійсним зазначеного договору купівлі-продажу.

Позивач в уточненні до позовних вимог вказує, що:

- Дніпропетровське міське споживче товариство було членом Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств з моменту його заснування.

Колективне підприємство Верхньо-Красний госпрозрахунковий ринок Дніпропетровської облспоживспілки, яке зареєстровано 02.02.1998 р., є правонаступником прав та обов’язків Дніпропетровського міського споживчого товариства. Дочірнє підприємство ДОССТ “Верхньо-Красний ринок” створене 27.08.2003 р., є правонаступником прав та обов’язків колективного підприємства Верхньо-Красний госпрозрахунковий ринок Дніпропетровської облспоживспілки.

- що у першому пункті Статуту Дніпропетровського міського споживчого товариства зазначалось, що ДМСТ є добровільним об’єднанням громадян, яке веде свою діяльність для задоволення потреб своїх членів та населення міста у с/г продукції та ін. Вищим органом управління споживспілки є загальні збори споживчої кооперації, майно якої може бути відчужено тільки за згоди загальних зборів, тобто членів споживчого товариства.

ДП Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств “Верхньо-Красний ринок” вважає себе правонаступником Дніпропетровського міського споживчого товариства і стверджує що відчуження нерухомого майна Дніпропетровським міським споживчим товариством було прозведене без згоди уповноважених ДМСТ та з порушенням п.18, п.20 Статуту Дніпропетровського міського споживчого товариства, норм чинного законодавства, а тому просить спірний договір купівлі-продажу визнати недійсним.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що, згідно витягу з протоколу № 13 зборів уповноважених пайовиків Дніпропетровського міського споживчого товариства від 19.02.1998 р., колективне підприємство “Верхньо-Красний ринок” Дніпропетровської облспоживспілки, яке створене 02.02.1998 р. є правонаступником прав та обов’язків Дніпропетровського міського споживчого товариства. Дочірнє підприємство ДОССТ “Верхньо-Красний ринок” м.Дніпропетровська створене 27.08.2003 р., є правонаступником прав та обов’язків колективного підприємства Верхньо-Красний госпрозрахунковий ринок Дніпропетровської облспоживспілки.

Колегія суддів не згодна з такими висновками господарського суду з наступних підстав.

В матеріалах справи (а.с. 10) знаходиться постанова правління облспоживспілки від 26.12.97 р. № 120 “Про надання Верхньо-Красному ринку прав юридичної особи й передання його на баланс Облспоживспілки”. Лише через більш ніж 4,5 місяця після укладання спірного договору Верхньо-Красному ринку було вирішено надати статус юридичної особи.

Зі статуту колективного підприємства Верхньо-Красного госпрозрахункового ринку Дніпропетровської облспоживспілки (а.с.70-79) вбачається, що підприємство зареєстровано 02.02.1998 р., тобто через півроку після укладання спірного договору.

Ні постанова правління Облспоживспілки від 26.12.1997 р. № 120, ні Статут колективного підприємства не містить посилань на факт правонаступництва позивача щодо прав чи обов’язків ДМСТ. Матеріали справи не містять жодного доказу про те, що спірне приміщення входило до майна, яке передане колективному підприємству його засновником. Як вбачається з тексту спірного договору (а.с. 10) право власності ДМСТ на спірне приміщення, на момент його укладання, було підтверджено реєстраційним посвідченням від 21.05.1996 р. за № Р-7.21. Отже, право власності на спірне приміщення було зареєстровано за ДМСТ майже за два роки до того, як позивач набув цивільної правоздатності і дієздатності.

Висновок місцевого господарського суду про наявність правонаступництва ринку відносно ДМСТ ґрунтується на рішенні Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18.07.2008 р. у справі № 2-3576/08, яке набрало законної сили 29.07.2008 р. (а.с. 89). З посиланням на ст. 35 ГПК України місцевий господарський суд дійшов до висновку, що факти, які встановлені рішенням суду з цивільної справи і мають значення для вирішення спору, не повинні доводитись.

Відповідач-2 вважає, що суд першої інстанції припустився в даному випадку порушення (неправильного застосування) норми процесуального права –частини четвертої ст. 35 ГПК України. Так, з рішення Жовтневого районного суду від 18.07.2008 р. не вбачається, в якому обсязі права і обов’язки ДМСТ перейшли до його правонаступника –колективного підприємства Верхньо-Красного госпрозрахункового ринку Дніпропетровської облспоживспілки. Очевидним є той факт, що в повному обсязі вони перейти до позивача не могли, оскільки ринок як юридична особа зареєстрований 02.02.1998 р., а ДМСТ як юридична особа припинилося лише 23.02.2003 р., тобто через 5 (п’ять) років.

Також відповідач-2 зазначає, що відповідно до довідки з ЄДРПОУ, яка міститься на а.с. 122, Дніпропетровське міське споживче товариство припинилося не в наслідок реорганізації (за умови якої і можливе правонаступництво), а на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в господарському процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Жоден доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Сукупність обставин даної господарської справи свідчить про те, що рішення Жовтневого районного суду від 18.07.2008р. жодним чином не стосується правовідносин сторін в даній господарській справі (ринку, облспоживспілки та ПП “Дювар”). Предметом розгляду в згаданій цивільній справі є взаємовідносини між Маковецьким Олександром Едуардовичем та ринком з приводу зберігання майна, до складу якого спірне майно не входило. В свою чергу, Жовтневий районний суд до висновку про наявність правонаступництва дійшов на підставі витягу з протоколу № 13 зборів уповноважених пайовиків Дніпропетровського міського споживчого товариства від 19.02.1998 р. Навіть якщо припустити, що збори уповноважених пайовиків ДМСТ в лютому 1998 р. прийняли рішення передати якісь права та обов’язки ДМСТ колективному підприємству та визначити останнє в якості правонаступника ДМСТ, то станом на лютий 1998 р. спірне приміщення не перебувало в складі майна ДМСТ, оскільки було відчужене за спірним договором від 05.08.1997 р. Таким чином, факти, встановлені рішенням Жовтневого районного суду від 18.07.2008 р. у цивільній справі, не мають відношення і жодного значення для вирішення даного господарського спору. Отже, застосування ст. 35 ГПК України в даному випадку є помилковим. Будь-яких інших доказів правонаступництва відносно ДМСТ, зокрема, в частині прав на спірне майно, позивач, в порушення вимог ст. 33 ГПК України, суду не надав.

Зважаючи на викладене Дніпропетровський апеляційний господарський суд погоджується з доводами приватного підприємства виробничо-комерційної фірми “Дювар”, що факт правонаступництва позивачем не доведено, а також не доведено, що порушені права та інтереси позивача, а тому у позові слід відмовити і задовольнити апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств м.Дніпропетровськ задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2008 р. у справі № 12/67-08 скасувати.

В позові відмовити.

Стягнути з Дочірнього підприємства Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств “Верхньо-Красний ринок” м. Дніпропетровськ на користь Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств м.Дніпропетровськ 42 грн. 50 коп. витрати по сплаті державного мита.

Зобов’язати господарський суд Дніпропетровської обл., відповідно до вимог ст.ст. 116-117 ГПК України, видати наказ.

Головуючий                     Л.О.Лотоцька

Судді:                                                                                 Р.М.Бахмат

О.С. Євстигнеєв

З оригіналом згідно:

Пом. судді І.Г.Логвиненко

06.11.2008 р.