ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2008 р.

Справа № 11/874/07

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лавренюк О.Т.

суддів: Савицького Я.Ф., Гладишевої Т.Я.

при секретарі судового засідання: Кубік О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином

від відповідача: Ханагян Ю.К., паспорт серії ЕР № 095186 від 21.07.2003 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Виробничо-комерційного підприємства „Каро”

на рішення господарського суду Миколаївської області від 26.06.2008 р.

по справі № 11/874/07

за позовом Акціонерного товариства відкритого типу „Гілєя”

до Виробничо-комерційного підприємства „Каро”

про стягнення 274 244,37 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

12.12.2007р. позивач, Акціонерне товариство відкритого типу „Гілєя” (далі по тексту - АТВТ „Гілєя”) звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом до Виробничо-комерційного підприємства „Каро” (далі по тексту - ВКП „Каро”) про стягнення 274 244,37 грн.

В обґрунтування позовних вимог, АТВТ „Гілєя” вказує, що 15.02.2006 р. між позивачем та відповідачем –ВКП „Каро” - було укладено договір № 199/св по вирощуванню та постачанню цукрових буряків (далі по тексту - Договір).

Відповідно до Договору відповідач зобов’язався в строк до 26.10.2006 р. передати у власність позивача 6000,00 тон цукрових буряків у заліковій вазі за ціною 195,00 грн. за одну тону.

Позивач здійснив попередню оплату товару на загальну суму 250 000,00 грн., поставив Відповідачу товаро-метеріальні цінності, необхідні для вирощування цукрових буряків на загальну суму 460 454,36 грн.

Відповідач свої зобов’язання виконав частково, поставивши лише 2679,95 тон цукрових буряків, буряк на суму 285 519,72 грн. не поставив.

У відповідності до п. 2.11, 2.12 Договору відповідач повинен сплатити 20% відсотків за користування товарним кредитом у розмірі 99 218,73 грн., однак вказане зобов’язання не виконав і тому повинен сплатити відсотки за користування товарним кредитом в розмірі 99 218,73 грн.

Однак, враховуючи взаємні грошові зобов’язання, позивач просить стягнути з відповідача 274 244,37 грн.

Відповідач 20.03.2008 р. надав відзив на позов, в якому вказує, що договір № 199/св дійсно було укладено, однак згідно з договором відповідач повинен поставити позивачу 2500,00 т цукрового буряку, а не 6000,00 т, ціна 1 тони складає 234,00 грн., а не 195,00 грн., як вказує позивач, за користування товарним кредитом відповідач повинен сплатити 2% відсотків, а не 20% відсотків, як вказує позивач. Заборгованість відповідача за договором складає 77067,84 грн.

В цей же день відповідач надав клопотання про залишення позову без розгляду, посилаючись на те, що ухвалою господарського суду Миколаївської області від 19.04.2008 р. по справі .№ 11/91/07 було залишено без розгляду позов АТВТ „Гілєя” до ВКП „Каро”, який було заявлено з тих же підстав, у зв’язку з ненаданням витребуваних судом документів - оригіналу договору № 199/св від 15.02.2006 р. і тому підстави для розгляду даного позову також відсутні, оскільки і в даному судовому засіданні оригінал договору не надано.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 26.06.2008 р. по справі № 11/874/07 (суддя Василяка К.Л.) позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 121 819,27 грн. боргу, витрати по сплаті держмита та ІТЗ судового процесу, в іншій частині позову відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд першої інстанції вказав, що у зв’язку з відсутністю оригіналу Договору № 199/св, та ненаданням сторонами доказів щодо виконання умов договору в редакції будь-якої із сторін, суд позбавлений можливості зробити однозначний висновок щодо переваги одного з наданого договорів. Однак, враховуючи наявність спору між сторонами, суд першої інстанції дійшов висновку щодо необхідності розглянути даний спір як бездоговірний.

Вказуючи, що сторони не заперечували щодо перерахування позивачем відповідачеві 250 000,00 грн. та поставки товаро-матеріальних цінностей на суму 460 454,65 грн., не заперечували відносно поставки відповідачем позивачу 2679,95 т цукрового буряку, суд першої інстанції дійшов висновку щодо вартості тони цукрового буряку у розмірі 162,5 грн., визначив вартість всього буряку у розмірі 588 635,09 грн. та вказав що заборгованість відповідача складає 121 819,27 грн., які він повинен сплатити позивачу.

В позові відносно стягнення відсотків за користування товарним кредитом відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ВКП «Каро»звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, позов залишити без розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує, що господарським судом Миколаїівської області вже розглядався спір між позивачем та відповідачем з тими ж підставами й предметом позову. Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 19.04.2007 р. по справі № 11/91/07 на підставі ст. 81 п.5 ГПК України позов залишено без розгляду, оскільки позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, а саме оригінал договору № 199/св від 15.02.2006 р. на вирощування та постачання цукрових буряків.

Відповідно абз. ст. 81 ГПК України, після усунення обставин, що зумовило залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися до господарського суду в загальному порядку.

Однак належного оригіналу договору позивач не надав суду ні про подачі позову, ні на вимогу суду по вказаній справі, що позбавляє можливості визначити дійсні обставини справи і , при таких обставинах суд повинен був застосувати п. 5 ст. 81 ГПК України та залишити позов без розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та пояснив, що заборгованості відповідача перед позивачем не існує.

АТВТ «Гілєя»відзив на апеляційну скаргу не надало, в судовому засіданні представник позивача просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Вислухавши представників сторін, перевіривши та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що рішення суду підлягає скасування з прийняття нового рішення про відмову в задоволені позову з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до ВКП «Каро»про стягнення заборгованості за договором № 199/св від 15.02. 2006 р. на вирощування та постачання цукрових буряків.

В обґрунтування своїх вимог позивач надав копію Договору № 199/св на постачання та вирощування цукрових буряків від 15.02.20006 р. відповідно до предмету якого сторони зобов'язуються на основі співробітництва, спільної трудової участі та організації шляхом використання власного майна, устаткування, фінансових, людських ресурсів, професійних та інших знань, навичок і вмінь, матеріалів, сировини, ділової репутації та ділових зв'язків діяти для досягнення спільної мети (п. 1.1).

Відповідно до п. 1.3. Договору виробник зобов'язаний передати у власність Заводу, а Завод прийняти та оплатити на умовах даного договору коренеплоди цукрових буряків.

Відповідно до п. 2.4 Договору Виробник зобов'язується в строк до 26 жовтня 2006 року передати у власність заводу коренеплоди цукрових буряків у кількості 6000 тон.

Для досягнення мети, зазначеної у статті 1 вказаного Договору, завод вправі здійснити поставку відповідачу товаро-матеріальних цінностей, необхідних виробнику для вирощування цукрових буряків (п. 2.10).

За користування товарним кредитом Виробник сплачує Заводу 20% річних від вартості отриманих, але не оплачених ТМЦ (п. 2.12).

Ціна товару по даному Договору становить 195,00 грн. в т.ч. ПДВ за одну тону (п. 3.1).

На виконання вказаного Договору позивач перерахував Відповідачу грошові кошти у розмірі 250 000,00 грн. та поставив товаро-матеріальних цінностей на загальну суму 460 454,36 грн.

Однак відповідач свої зобов'язання по даному Договору виконав частково, здійснивши поставку цукрового буряку в кількості 2679,95 тон на суму 535 519,72 грн.

Решту буряку Відповідач не поставив, за ТМЦ не розрахувався, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача, з урахуванням взаємних грошових зобов'язань, 274 244,37 грн. –заборгованість за отримані на умовах товарного кредиту товаро-матеріальні цінності (Позивач за одержаний цукровий буряк повинен сплатити відповідачу 285 519,72 грн., відповідач повинен сплати позивачу 20% відсотків за користування товарним кредитом у розмірі 99 218,73 грн. та вартість ТМЦ –460 454,36 коп. Таким чином позивачем здійснено зарахування заборгованості по відсоткам за користування товарним кредитом та за поставлені ТМЦ). Залишок заборгованості за поставлені ТМЦ в розмірі 272 244,37 грн. відповідач, на думку позивача, повинен сплатити.

Відповідач надав нотаріально посвідчену копію Договору № 199/св від 15.02.2006 р. на постачання та вирощування цукрових буряків та оригінал вказаного договору, з якого вбачається, що відповідно до п. 2.4 Договору виробник повинен поставити позивачу коренеплоди цукрових буряків у кількості 2500,00 тон по ціні 234,00 грн. за одну тону (п. 3.1).

За користування товарним кредитом Виробник сплачує заводу 2 відсотка річних від вартості отриманих ТМЦ (п. 2.12).

На виконання умов Договору позивач перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі 250 000,00 грн. та надав ТМЦ на загальну суму - 460 454,36 грн., Відповідач поставив позивачу 2679,95 тон коренеплодів цукрового буряку.

Вказані обставини підтверджені товаро-транспортними накладними, квитанціями про поставку цукрового буряку (т. 1, а.с. 17-56, 64-222).

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що між сторонами існували зобов'язання, передбачені Договором і рішення суду першої інстанції щодо розгляду даного спору як бездоговірного є безпідставним, не відповідаючим матеріалам справи.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 121 819,27 грн. нічим не обґрунтовано, будь-якого розрахунку щодо такої заборгованості не надано.

В судове засідання по даній справі відповідачем надано нотаріально посвідчену копію Договору № 199/св від 15.02.2006 р., відповідно до якої відповідач повинен надати позивачу 2500,00 тон коренеплодів цукрових буряків вартістю по 234,00 грн. за одну тону та за користування товарним кредитом відповідач повинен сплатити позивачу 2% відсотків річних, а також для огляду оригінал договору з зазначеними даними. Позивач надав для огляду оригінал договору № 199/св, згідно якого відповідач повинен поставити позивачу коренеплоди цукрових буряків у розмірі 6000,00 тон по ціні 195,00 грн. за тону та сплатити відсотки за користування товарним кредитом у розмірі 20%.

Аналізуючи надані сторонами копії договору № 199/св від 15.02.2006 р., надані оригінали договору, судова колегія приходить до висновку щодо неможливості встановити яку кількість коренеплодів цукрових буряків (6000 тон чи 2500 тон), по якій ціні за тону (195,00 грн. чи 234,00 грн.) повинен був поставити відповідач позивачу, які відсотки за користування товарним кредитом (2% чи 20%) повинен сплатити відповідач позивачу.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті доказі, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Надані сторонами копії договорів, оригінали договорів, які суттєво різняться, не дають можливості судовій колегії зробити висновок щодо дійсних умов договору по кількості поставки коренеплодів цукрових буряків, ціні коренеплодів цукрового буряку за одну тону, сплати відсотків за користування товарним кредитом. (Надані суду копії товарно-транспортних накладних містять лише відомості про поставку коренеплодів цукрових буряків на підставі Договору № 199/св. Будь-які відомості щодо ціни поставлених коренеплодів цукрових буряків та їх цукристості відсутні).

У зв'язку з неможливістю встановити яку кількість коренеплодів цукрових буряків повинен був поставити відповідач позивачу, за якою ціною, який розмір відсотків повинен сплатити відповідач позивачу за користування товарним кредитом, який з наданих договорів є дійсним судова колегія вважає, що позивач ніяким чином (будь-якими належними доказами) не довів переваги наданого ним договору № 199/св над наданим відповідачем договором № 199/св, у зв'язку з чим вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволені позову відмовити.

Посилання скаржника на необхідність залишення позову без розгляду безпідставне, не ґрунтується на законі і до уваги не приймається.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, надав невірну юридичну оцінку обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволені позову.

Керуючись cm.cm.49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ВКП „Каро” задовольнити частково.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 26.06.2008 р. по справі № 11/874/07 скасувати, в задоволенні позову АТВТ „Гілєя” відмовити.

Постанова в порядку ст. 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя О.Т. Лавренюк

Суддя Я.Ф. Савицький

Суддя Т.Я. Гладишева