СУД
РІШЕННЯ

26.06.08р.

Справа № 23/161-08

За позовом  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Дніпропетровськ

до  Міського комунального підприємства
"Дніпроліфт", м. ДніпропетровськТретя особа-1: Управління житлового
господарства Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

Третя особа-2: Дніпропетровська
міська рада, м. Дніпропетровськ

про
стягнення суми основного боргу - 12 573,60грн., суми індексу інфляції - 1
697,44грн., 171,55грн.  - 3% річних, 1
086,50грн. - пені

Суддя  Добродняк І.Ю.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, підприємець

Від відповідача: Лукашенко М.В. -
дов. від 12.05.08 №7, представник

Від третьої особи-1: не
з"явився

Від третьої особи-2: не
з"явився

СУТЬ
СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом та
просить стягнути з Міського комунального підприємства "Дніпроліфт" на
користь позивача суму основного боргу - основного боргу -12573,60грн.,
суми  індексу інфляції -1697,44 грн.,
171,55 грн.  - 3% річних, 1086,50 грн.
-пені.

12.05.08 позивачем подана письмова
заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з Міського
комунального підприємства "Дніпроліфт" на користь позивача суму
основного боргу -12573,60 грн., суму індексу інфляції  -
2690,75грн., 227,36грн.  - 3%
річних від простроченої суми, обґрунтовуючи позовні вимоги умовами п.6.2
договору  №49/2ИН від 31.07.07 про
надання юридичної допомоги  в
господарському суді Дніпропетровської області за позовом замовника - Міського
комунального підприємства "Дніпроліфт" до Комунального
житлово-комунального підприємства №49.

Відповідач проти позову заперечує,
посилаючись на те, що п.6.2 договору
№49/2ИН від 31.07.07 не регулює спірних правовідносин. Одночасно
відповідачем зазначено, що позивачем порушені умови договору № 49/2 ИН від
31.07.07, оскільки позивачем проведена неналежна підготовка матеріалів до суду
та неправильно складений розрахунок за позовом замовника до КЖЕП №49.
Максимальна можлива сума оплати, яку має право вимагати позивач за договором №
49/2ИН від 31.07.07 та з урахуванням його умов, складається за розрахунком
відповідача з суми пені -3921,46 грн., суми збитків від інфляції -3436,09 грн.,
суми 3% річних -796,06 грн., що разом складає 8153,61 грн.

Вказана сума підлягає сплаті
позивачу протягом п'яти банківських днів після набрання рішенням господарського
суду законної сили. Оскільки рішення господарського суду Дніпропетровської
області у справі № 9/167-07 підписано 15.01.08, воно набирає законної сили
26.01.08, яке припадає на суботу, у зв'язку з чим фактично рішення набрало
законної сили згідно з положеннями ст.51 ГПК України 28.01.08. Датою, з якої
належить вести розрахунок прострочення виконання грошового зобов'язання, є
05.02.08, а не 04.02.08 як вважає позивач.

За клопотанням відповідача до
участі у справі залучені в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, Управління житлового господарства Дніпропетровської
міської ради; - Дніпропетровську міську раду, про що винесена відповідна ухвала
від 13.05.08.

Третя особа-1 проти позову
заперечує, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа-2 в судове засідання не
з'явилась, причини неявки суду невідомі, про час та місце судового засідання
повідомлена судом належним чином.

13.06.08 позивачем подана письмова
заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить визнати, що
укладений договір підряду № 49/2ИН від 31.07.07 про надання юридичних послуг, є
дійсним і відповідає нормам діючого законодавства України, а також є
обов'язковим для виконання; стягнути з відповідача суму основного боргу в
розмірі 8422,21 грн. у відповідності із п.4.1, 4.2 договору № 49/2ИН від
31.07.07,  суму інфляційних втрат -951,71
грн., 3% річних - 92,76 грн., пеню -587,48 грн.

26.06.08 позивачем подана письмова
заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить визнати,
що укладений між сторонами договір № 49/2ИН від 31.07.07, відповідає нормам
Цивільного законодавства України, не суперечить іншим законодавчим актам
України, а також є обов'язковим для виконання; стягнути з відповідача суму
основного боргу в розмірі 8422,21 грн., суму інфляційних втрат -951,71 грн., 3%
річних -92,76 грн., пеню -587,48 грн.

Фактично вказаними вище письмовими
заявами позивачем збільшені позовні вимоги і змінені підстави позову в частині
майнових вимог.

Відповідно до ст.22 Господарського
процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі
змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог. Під
збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення суми позову за тією
ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Тому збільшення розміру позовних
вимог не може бути пов'язано з пред'явленням додаткових позовних вимог, про які
не йшлося в позовній заяві.

Враховуючи викладене, приймаючи до
уваги, що нормами Господарського процесуального кодексу України позивач не
наділений правом під час розгляду справи збільшувати позовні вимоги, суд в
межах даної справи розглядає позовні вимоги з урахуванням зміненої підстави
позову в частині майнових вимог, а саме: в межах позовних вимог про  стягнення з відповідача суми основного боргу
в розмірі 8422,21 грн., суми інфляційних втрат -951,71 грн., 3% річних -92,76
грн., пені -587,48 грн.

Одночасно суд зазначає, що позивач
не позбавлений можливості звернутися з рештою вимог до суду за загальними
правилами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, господарський суд,

В С Т А Н О В
И В  :

Між сторонами укладений договір
підряду № 49/2ИН від 31.07.07 про надання юридичних послуг, відповідно до умов
якого позивач (виконавець за договором) взяв на себе зобов'язання надавати
юридичну допомогу замовнику - Міському комунальному підприємству
"Дніпроліфт" в Господарському суді Дніпропетровської області за
позовом замовника до комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 49 в
межах, визначених в п.2.1 договору.

Вартість обумовлених за вказаним
договором послуг визначена сторонами в п.4.1 договору в сумі 8423,84 грн., яка
складається зі 100% від стягненої суми за позовом МКП "Дніпроліфт" до
КЖЕП №49, що відповідає сумі індексу інфляції за весь час прострочки - 3436,09
грн., пені - 4191,69 грн. та 3% річних від простроченої суми -796,06 грн.,
розрахованих на момент укладення цього договору

Вказану суму замовник
зобов'язувався сплатити позивачеві протягом п'яти банківських днів після
набрання рішенням господарського суду за позовом замовника до комунального
житлово-експлуатаційного підприємства № 49 законної сили.

За умовами п.4.4 договору № 49/2ИН
від 31.07.07 у випадку якщо вище вказана сума, із якої ведеться розрахунок
оплати правової допомоги виконавцю (позивачу), за рішенням суду буде зменшена,
то розрахунок слід здійснювати виходячи з тієї суми, яка буде стягнена рішенням
суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
в господарському суді Дніпропетровської області розглянута справа № 9/167-07 за
позовом Міського комунального підприємства "Дніпроліфт" до
комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 49 про стягнення суми
41911,92 грн. (33488,08 грн. -основний борг, 4191,69 грн. -пені, 3436,09 грн.
-індексу інфляції, 796,06 грн. -3% річних), провадження у якій було порушено
господарським судом ухвалою № 9/166-07 від 27.08.07.

Заявою від 18.10.07 МКП
"Дніпроліфт" уточнив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача
-КЖЕП №49 - 9783,57 грн. основного боргу, 4889,47 грн. пені, 3535,04 грн.
збитків від інфляції, 965,71 грн. 3 % річних.

Під час вирішення спору у вказаній
справі в судових засіданнях на підставі виданої МКП "Дніпроліфт"
довіреності б/н від 22.11.05 приймав участь Штефан Володимир Анатолійович, яким
було також підготовлено позовну заяву від імені МКП "Дніпроліфт" до
КЖЕП №49, проти чого відповідач у даній справі не заперечує.

Листом № 614 від 03.10.07
відповідач повідомив господарський суд Дніпропетровської області, що довіреність,
видана МКП "Дніпроліфт" на ім'я
ОСОБА_1 від 22.11.05, відкликана.

Листом № 613 від 03.10.07
відповідач повідомив позивача про розірвання договору № 50/2 ИН від 31.07.07
(лист отриманий позивачем 06.10.07 -а.с.19).

13.11.07 господарським судом Дніпропетровської
області у справі № 9/167-07 винесено рішення, яким позов задоволено частково.
Присуджено до стягнення з Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №
49 на користь Міського комунального підприємства "Дніпроліфт" суму
9783,57 грн. основного боргу, 3921,46 грн. - пені, 3535,04 грн. - збитків від
інфляції, 965,71 грн. -3% річних. В частині позовних вимог на суму 23704,51
грн. провадження у справі припинено. В решті позовних вимог відмовлено.

Оскільки в судовому засіданні
13.11.07 оголошено вступну та резолютивну частини рішення № 6/167-07, рішення
суду, оформлене відповідно до ст.84 ГПК України, підписано 15.01.08.

Відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної
сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо
у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини
рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня
підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Таким чином, приймаючи до уваги, що
рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.07 у справі
№9/167-07 в апеляційному порядку не оскаржувалась, воно набрало законної сили
26.01.08, положення статті 51 ГПК України для встановлення вказаного факту в
даному випадку не застосовуються, у
зв'язку з чим твердження відповідача щодо фактичного набрання судовим
рішенням від 13.11.07 у справі № 6/167-07 28.01.08 є помилковим.

Суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Укладений між сторонами договір №
49/2ИН від 31.07.07 в установленому порядку не розірваний, недійсним не
визнаний. Виходячи з предмету вказаного договору, його суб'єктного складу та
умов, суд не вбачає підстав для визнання його недійсним.

Відповідно до ст.ст.525, 526
Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та
в установлений строк згідно з умовами договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (договором №49/2ИН
від 31.07.07 такі умови не передбачені).

З цими нормами кореспондуються і
приписи статті 193 Господарського кодексу України, що визначають загальні умови
виконання господарських зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи,
обумовлені п.п.4.1, 4.2 договору №49/2ИН від 31.07.07 з урахуванням п.4.4.
цього ж договору зобов'язання відповідачем не виконані.

Приймаючи до уваги, що рішенням
господарського суду з боржника (КЖЕП №49) стягнуто 3921,46 грн. - пені, 3535,04
грн. - збитків від інфляції, 965,71 грн. -3% річних, всього в сумі 8422,21
грн., а встановлена договором №49/2ИН від 31.07.07 сума -8423,84 грн. до сплати
позивачу визначена, виходячи з розрахованих на момент укладення цього договору:
суми індексу інфляції за весь час прострочки -3436,09 грн., суми пені -4191,69
грн. та суми 3% річних від простроченої суми -796,06 грн., суд, застосовуючи
умови п.4.4 договору № 49/2ИН від 31.07.07, вважає, що грошові зобов'язання
відповідача перед позивачем за вказаним договором складають загальну суму
-8422,21 грн.

На момент вирішення спору докази
сплати відповідачем суми 8422,21 грн. в матеріалах справи відсутні, сторонами
не подані.

Окрім суми боргу 8422,21 грн.
позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати, 3% річних та пеню,
вимога про стягнення якої ґрунтується на підставі п. 5.2 договору №49/2ИН від
31.07.07.

Згідно з ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно вказаної норми позивачем
сума боргу визначена з урахуванням індексу інфляції, інфляційні втрати склали
за період лютий-червень 2008 року суму 951,71 грн., нараховані 3% річних за той
же період -92,76 грн.

Пунктом 5.2 договору №49/2ИН від
31.07.07 передбачено, що у разі порушення строків оплати за виконані роботи
передбачені п. 4.2 та п. 3.6 договору, замовник сплачує виконавцю пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день
прострочення, що відповідає ст.551 ЦК України. Згідно з цією нормою та ст.230
Господарського кодексу України предметом неустойки є грошова сума, яку учасник
господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

За розрахунком позивача сума пені,
нарахована у відповідності з вказаним пунктом договору, - за період з 04.02.08
по 17.06.08 визначена в розмірі 587,48 грн. Порушень з боку позивача щодо
вказаного розрахунку судом не встановлено.

Твердження відповідача з посиланням
на положення Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань", що вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3%
річних є такими, що не відповідають умовам договору та законодавству України,
суд вважає помилковими.

Вказаний Закон не встановлює
виключну відповідальність платника грошових коштів як учасника договірних
зобов'язань за прострочку платежу і не містить заборони щодо притягнення
боржника до інших видів відповідності.

За своєю правовою суттю інфляційні
втрати та проценти річних не є неустойкою (яка пов'язується з наявністю вини
боржника), а є самостійним, законодавчо встановленим, способом захисту
цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань, внаслідок чого
вказана відповідальність можлива бути застосована поряд з договірною
відповідальністю у вигляді неустойки.

З огляду на викладене, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають задоволенню в сумі з урахуванням змінених
позивачем позовних вимог 10054 грн. 16 коп.

Судові витрати у справі
покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно
ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.49, ст.ст. 82-84,
116  ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И
В:

Задовольнити  позов в сумі 10054 грн. 16 коп.

Стягнути з Міського комунального
підприємства "Дніпроліфт", м. Дніпропетровськ, на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ, -

8422 грн. 21 коп. -основного боргу;

951 грн. 71 коп. -інфляційних
втрат;

92 грн. 76 коп. -3% річних;

587 грн. 48 коп. -пені;

100 грн. 54 коп. -витрат по сплаті
державного мита;

76 грн. 40 коп.  - витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Повернути Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ, державне мито в сумі 14 грн. 71 коп., зайво
сплачене квитанцією від 05.03.08 № 36, оригінал якої залишається в матеріалах
справи.

Повернення зайво сплаченого
державного мита здійснити на підставі цього рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення,
оформленого відповідно з ст. 84 ГПК України.

Суддя

І.Ю. Добродняк

Рішення підписано 11.07.08  Згiдно з оригіналом

Помічник судді

Н.Ф. Голов'яшкіна