ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2008 Справа № 16/50

За позовом Закритого акціонерного товариства "Полтавахіммашбуд", м. Полтава

до Відкритого акціонерного товариства "Лубнигаз", м. Лубни

про стягнення 99 216 грн.

Суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін до перерви:

від позивача: Ніколаєнко Р.В., дов.№1 від 03.01.08р.

від відповідача: не з'явився

Представники сторін після перерви: згідно протоколу судового засідання.

Рішення виноситься після перерви, оголошеної у судовому засіданні 20.05.08р. для підготовки повного тексту рішення згідно ст.ст. 77, 85 ГПК України.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна заява про стягнення 99 216 грн., з них -

60 000 грн. заборгованості за простими векселями № 6352 та № 6354, емітованими відповідачем 20.09.1999 року із терміном платежу 07.12.2005 року, та 39216,00 грн. відсотків.

Позивач на задоволенні позову наполягає.

Відповідач у відзиві на позов №613/ю від 20.05.08р. проти позову заперечує, посилаючись на те, що згідно положень Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, позивач втратив право регресу до відповідача та право вимоги відсотків.

Відповідач заявив клопотання про розгляд справи без участі повноважного представника Відповідача. Суд дане клопотання задовольняє.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Позивач є законним держателем простих векселів №6352 та №6354, емітованих 20.09.1999р. Відповідачем з терміном платежу 07.12.2005р. на суму 50000,00 грн. та 10000,00 грн. відповідно. вказані векселі були передані Позивачу Державною податковою інспекцією у м. Полтаві згідно Акту прийому-передачі векселів №10645 від 30.12.1999р.

Відповідачем, як стверджує Позивач, у встановлені строки, а саме - 07.12.2005р. - платежі по векселям проведені не були.

У зв'язку з цим Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з Відповідача 60000,00 платежів по вказаним векселям.

У обґрунтування своїх вимог Позивач зазначає, що оскільки термін сплати векселів настав 07.12.2005р., то строк позовної давності закінчується 07.12.2008р., і позивач не втратив право вимоги від відповідача платежу по векселям відповідно до п.1 ст.70, ст.78 Уніфікованого закону про перевідні та прості векселя.

Крім того, Позивач просить стягнути з Відповідача 39 216,00 грн. відсотків, нарахованих на суму векселів за період з дня настання строку платежу (з 07.12.2005р.) до дня подання позову. При нарахуванні відсотків Позивачем враховані положення ч.5 ст.2 Закону України "Про оббіг векселів в Україні", згідно з яким відсотки, про які ідеться у п.2 ст.48 і п.2 ст.49 Уніфікованого закону, на суму векселів, як виданих, так і тих, що підлягають оплаті на території України, нараховуються виходячи з розміру облікової ставки НБУ на день подання позову і від дня настання строку платежу (з дня платежу) до дня подання позову відповідно.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про обіг векселів в Україні" законодавство України про обіг векселів складається із Женевської конвенції 1930 р., якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, з урахуванням застережень, обумовлених додатком II до цієї Конвенції, та із Женевської конвенції 1930 р. про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі , Женевської конвенції 1930 р. про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів, Закону України "Про цінні папери і фондову біржу" , Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 р., якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 р. про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 р. про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів", цього Закону та інших, прийнятих згідно з ними, актів законодавства України.

Вексель - цінний папір, який засвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити після настання строку визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю) (ст.21 Закону України "Про цінні папери і фондову біржу").

Згідно ст.77 Уніфікованого Закону про переказні векселі та прості векселі, запровадженого Конвенцією від 07.06.1930р., до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією самою мірою, якщо вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо індосаменту, строку платежу, платежу, права регресу у разі неплатежу, платежу у порядку посередництва, копій, змін, позовної давності, неробочих днів, обчислення строків і заборони пільгових строків.

До простого векселя також застосовуються застереження про відсотки, викладене у ст.5 Уніфікованого закону.

Згідно ст.5 вказаного Закону, у переказному векселі, який підлягає оплаті відразу після пред'явлення або у визначений строк після пред'явлення, трасант може обумовити, що на суму, яка підлягає оплаті, будуть нараховуватися відсотки. У будь-якому іншому переказному векселі така умова вважається ненаписаною. Відсоткова ставка повинна бути вказана у векселі; при відсутності такої вказівки умова вважається ненаписаною.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідачем були емітовані прості векселі №№6352 та №6354 зі строком платежу на визначений строк. Тобто, з огляду на викладене, нарахування відсотків на суму, яка підлягає оплаті, у даному випадку є неправомірним та не узгоджується з нормами чинного законодавства. Таким чином, суд дійшов до висновку, що у частині стягнення 39 216,00 грн. відсотків позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Стосовно вимоги про стягнення 60 000 грн. платежів по векселям №6352 та №6354, суд зазначає наступне:

Відповідно до ст.38 Уніфікованого Закону про переказні векселі та прості векселі, держатель переказного векселя зі строком платежу на визначений день або у визначений строк від дати складання чи від пред'явлення повинен пред'явити вексель для платежу або в день, в який він підлягає оплаті, або в один із двох наступних робочих днів. Як зазначалося вище, згідно ст.77 Уніфікованого Закону, положення ст.38 Уніфікованого закону застосовуються і до простого векселя.

Згідно ст.53 Уніфікованого Закону, після закінчення строків, встановлених для пред'явлення переказного векселя зі строком платежу за пред'явленням або у визначений строк від пред'явлення, для здійснення протесту у неакцепті або у неплатежі, для пред'явлення для платежу у разі застереження "обіг без витрат", держатель втрачає свої права регресу проти індосантів, проти трасанта і проти інших зобов'язаних осіб, за винятком акцептанта.

У той же час, згідно ст.78 Уніфікованого Закону про переказні векселі та прості векселі, векселедавець простого векселя зобов'язаний так само, як акцептант за переказним векселем.

Таким чином, заперечення Відповідача в тій частині, що, пропустивши строк для пред'явлення векселя, встановлений ст.38 Закону, Позивач втратив право вимоги до Відповідача, не узгоджуються з нормами законодавства, адже, як видно з вищевикладеного, держатель простого векселя не втрачає право регресу до векселедавця при непред'явленні векселя у строки, встановлені ст.38 Уніфікованого закону.

Відповідно до абз.1 ст.70 Уніфікованого закону, позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя, погашаються через три роки, які обчислюються від дати настання строку платежу. Такий строк застосовується як щодо позову векселедержателя, так і щодо позовних вимог, пред'явлених до акцептанта переказного векселя векселедавцем, індосантами, авалістами та іншими особами, до яких права за векселем перейшли внаслідок виконання ними вексельного зобов'язання. Аналогічно вирішується це питання і у випадку спорів за участю векселедавця простого векселя (ст.78 Уніфікованого закону).

Заперечення Відповідача стосовно того, що при видачі вказаних векселів ним були порушені вимоги Правила виготовлення та використання вексельних бланків, затверджені Постановою КМУ від 10.09.1992р., не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за векселями.

Крім того, у відзиві на позов Відповідач зазначає, що відповідно до наданого позивачем акту прийому-передачі векселів №10645 від 30.12.1999р., зазначені векселя одержані Позивачем від Державної податкової інспекції м. Полтава, хоча платежі за векселями повинні були здійснюватися "КАПТ ОДА". Вказані заперечення судом до уваги не беруться, суд зазначає, що законний векселедержатель не зобов'язаний доводити наявність і дійсність своїх прав за векселем, вони вважаються наявними та дійсними. Доведення протилежного - обов'язок особи, якій пред'явлено вимогу за векселем. Будь-яких доказів в обґрунтування своїх заперечень, як вбачається з матеріалів справи, Відповідач не надав.

Отже, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 60 000 грн. платежів по векселям підлягають задоволенню.

На підставі матеріалів справи, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати відшкодовуються Позивачу за рахунок Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.33,43,49,77,82-85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Лубнигаз" (37500, м. Лубни, вул.Л.Толстого,87, р/р 6001 в АПБ "Україна", МФО 331230) на користь Закритого акціонерного товариства "Полтавахіммашбуд" (36014, м. Полтава, пров.Перспективний,8,р/р 3238 в Полтавському обласному філіалі АКБ "Укрсоцбанк", МФО 331014) 60 000 грн. платежів по векселям, 600 грн. державного мита, 71,36 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В частині стягнення 39216,00 грн. відсотків - відмовити у задоволенні позовних вимог.

5. Копії рішення направити сторонам.

Суддя                                                  О.М.Тимощенко