ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Херсон, вул. Горького, 18
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У
К Р А Ї Н И

21.05.2008
Справа №  4/195-08

Господарський суд
Херсонської області у складі судді
Ємленінової З.І. при секретарі
Сокуренко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за
позовом    товариства з обмеженою відповідальністю
"Мегатранс" м. Херсон

до
приватного підприємця ОСОБА_1м. Херсон

про   стягнення 10.000грн.00коп.

за
участю  представників сторін:

від  позивача
- не з'явився

від  відповідача
- уповноважена особа  ОСОБА_2

Позивач звернувся з  позовною
заявою, якою  просить  стягнути
з  відповідача 10.000грн.00коп.
штрафу, посилаючись  на неналежне  виконання ним обов'язків за договором  управління майном від 31.01.2008року.

Відповідач позовні вимоги не  визнає, посилаючись на те, що  він  не  відмовлявся від  виконання обов'язків за договором і
будь-яких  доказів, які б  це
підтверджували, позивач не
надав.  В той же час саме  позивачем не
виконані умови  за пунктом 3.2
договору, відповідно до  якого позивач
прийняв на себе обов'язки представляти
інтереси  відповідача  за кредитним договором. Він  також
зазначає, що  із  предмету
договору взагалі тяжко
зрозуміти  який це  договір
за правовою  природою,
оскільки  одні умови  договору протирічать  іншим.

Позивач своїм правом на судовий
захист  не  скористався, в засідання суду вдруге не  з'явився і витребуваних  судом доказів не  надав, незважаючи  на те, що
суд  повідомляв його  про
дати  розгляду справи за
адресою,  яка ним же зазначена в позовній
заяві, а також  за  юридичною адресою,  повідомленою
на запит  суду відділом  державної
реєстрації  виконавчого  комітету Херсонської  міської
ради.

За таких  підстав, оскільки  клопотання про  відкладення розгляду справи  від
позивача не  надходило, справа
відповідно до  ст. 75 ГПК України
підлягає  розгляду за наявними  в справі доказами,  так як подальше відкладення справи  призведе до
порушення строку вирішення спору.

Розглянувши матеріали  справи, дослідивши надані до  справи докази, заслухавши представника
відповідача, суд  -

в с т а н о в и в :

Звертаючись  з
позовною  заявою, позивач
посилався на виконання ним обов'язків за укладеним  між
сторонами  договором управління
майном від  31.01.2008року  та неналежне
виконання відповідачем
обов'язків  за договором, тому  згідно з
пунктом 6.2 договору від
31.01.2008 року просить  стягнути  штраф в розмірі 10000грн.00коп.

Виходячи  із
предмету укладеного між  позивачем
та відповідачем договору  управління  майном від 31.01.2008року, відповідач
зобов'язався  передати  в управління позивачу  строком на три  роки
автомобіль марки Skoda oktavia  ambiente,
державний номер  НОМЕР_1, а позивач  зобов'язаний
за плату здійснювати  від  свого
імені управління цим майном в інтересах відповідача. Цільове призначення
передачі автомобіля відповідно до  пункту  1.4 договору -використання для  роботи
як  таксі, для надання послуг
з  перевезення пасажирів та багажу  у індивідуальному порядку.

При цьому, власником автомобіля
залишається відповідач, а дія договору не
припиняється і  при  переході
права власності  на
автомобіль  від  відповідача до  іншої
особи   (пункт 2.4 договору).

Пунктом 1 ст. 180 Господарського
кодексу України встановлено, що зміст
господарського  договору
становлять умови договору, визначені угодою його сторін,  спрямованою на встановлення,  зміну або припинення господарських
зобов'язань,  як погоджені сторонами, так
і ті,  що
приймаються  ними  як
обов'язкові  умови  договору відповідно до законодавства.

Відповідно
до п. 2 ст. 180 ГК України господарський
договір вважається  укладеним,
якщо  між сторонами у  передбачених
законом  порядку та  формі досягнуто згоди  щодо
усіх  його  істотних умов. Істотними  є
умови, визнані  такими  за законом
чи  необхідні  для
договорів  даного  виду, а
також  умови, щодо  яких
на  вимогу  однієї
із  сторін  повинна
бути  досягнута  згода.

Аналогічну
норму містить стаття 638 Цивільного
кодексу України.

Як
вбачається із  змісту  укладеного між  сторонами
договору  від  31.01.2008року, за правовою  природою
він  є  договором оренди. Статтею  759 ЦК України   надано
визначення договору  найму
(оренди). Згідно з  зазначеною  нормою
за договором найму  (оренди)
наймодавець передає, або  зобов'язується
передати  майно  у користування  за плату на певний строк.  Договір
найму є  двостороннім,
консенсуальним та оплатним. Він
вважається укладеним з  моменту,
коли  сторони  в належній формі  досягли
згоди  з  усіх
істотних  умов.

Істотними  умовами
договору оренди відповідно до частини 1
статті 284 Господарського  кодексу
України  є : об'єкт  оренди (склад
і вартість  майна); строк на який
укладається договір;  орендна плата  з
урахуванням  її  індексації; порядок використання
амортвідрахувань; відновлення орендованого
майна та умови  його  повернення або  викупу.

Статтею
286 Господарського  кодексу України
зазначено, що  орендна плата -це
фіксований платіж, який орендар
сплачує  орендодавцю
незалежно  від  наслідків
господарської  діяльності. Вона
встановлюється в грошовій формі та залежно
від  специфіки   виробничої
діяльності орендаря, орендна плата може встановлюватися  в натуральній або  грошово-натуральній формі.

Як
слідує  з умов  договору від 31.01.2008року,  оплата
за управління автомобілем
здійснюється  не  пізніше п'ятого  числа наступного  за звітним місяця ( пункт 2.6). Однак
розмір  орендної  плати
в грошовій  чи  натуральній формі сторони  при
укладені договору не  узгодили,
зазначивши  лише, що  розмір
плати   встановлюється за
домовленістю  сторін і визначається
один  раз
на місяць. При  цьому, не  зазначено
також  і механізму визначення
плати  за користування автомобілем , а в
пункті 2.6 договору лише зазначено , що
її  розмір  залежить
від   суми  вартості складових  сум цієї
оплати ( незрозуміло  якої) та
вартості  аналогічних  послуг.

За умовами  договору не
визначено  також  хто ж
із  сторін  здійснює
оплату за користування майном. Так, пунктом 1.1 договору  встановлено, що  автомобіль
відповідачем передається позивачу
за плату, але хто  ж  здійснює
плату відповідно до  пункту 2.6
договору -  не  зазначено. Більш  того,
пунктом 3.1 та 4.2 договору від 31.01.2008року встановлено  право
позивача вимагати  від  відповідача та  обов'язок відповідача здійснювати  оплату за управління автомобілем у розмірі, встановленому
договором,   що  протирічить
пунктам 1.1 та 2.6 договору. Не визначено  договором
також вартість  майна яке
передається позивачу,  конкретний розмір  плати
за користування автомобілем, порядок його  передачі та повернення, що  є
також  істотними  умовами
договору.

Відповідно до п. 8 ст. 181 ГК України
у разі, якщо  сторони не досягли згоди з
усіх істотних  умов господарського
договору, такий  договір  вважається
неукладеним (таким, що не відбувся).

Представник відповідача в засіданні
суду також  не  надав доказів узгодження між  сторонами
істотних  умов договору,
посилаючись  на те,  що  ці
питання між  сторонами  при
підписані договору не  узгоджувалися
. Він  також  зазначає, що
будь-яких  доказів виконання
своїх  обов'язків за договором, як  це зазначено
в позовній заяві, позивач не надав та вони  фактично
ним і не  виконані.

Таким
чином, оскільки сторонами при  укладені
договору від  31.01.2008року не було
досягнуто згоди по всіх істотних умовах, судом констатується, що  договір від
31.01.2008року є неукладеним, тобто
таким, що не відбувся.

Враховуючи  вищевикладене, позовні вимоги  про стягнення
з  відповідача штрафу в сумі
10000грн.00коп. за неналежне  виконання
договору не  підлягають  задоволенню оскільки ці вимоги ґрунтуються на
договорі,  який є неукладеним, а тому не
породжує для  сторін жодних правових
наслідків.

До  того ж,
із  позовної  заяви
взагалі незрозуміло,  які ж  обов'язки
не виконані відповідачем та не
надано  позивачем доказів на
підтвердження цих  фактів.

Судові
витрати  відповідно до  статті 49 ГПК України відносяться на
позивача.

В
засіданні за згодою  представника
відповідача оголошувалася вступна та резолютивна частина рішення.

З
урахуванням  вищезазначеного,  керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд

в и р і ш и в:

1. В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Суддя
З.І. Ємленінова

Рішення оформлено  відповідно
до

ст. 84 ГПК України 27.05.2008року.