ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 2/186

19.08.08

За позовом

Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

До

Відкритого акціонерного товариства «Ремонтно –будівельне управління №3»

Про

Звільнення приміщення

Суддя Домнічева І.О.

Представники:

Від позивача Печерський П.М.

Від відповідача Мельник А.П., Мальований О.О.

В судовому засіданні 12.08.08р., судом було оголошено про закінчення розгляду справи по суті, та для оголошення, за згодою сторін, вступної та резолютивної частин рішення по справі, судом оголошувалась перерва на 19.08.08р.

Рішення винесено відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України після оголошеної в судовому засіданні перерви.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»до Відкритого акціонерного товариства «Ремонтно –будівельне управління №3»про зобов’язання відповідача повернути орендоване нежиле приміщення за адресою вул. Дніпровська, 12, к.3.

Ухвалою від 28.05.08р. суд прийняв позовну заяву до провадження та призначив справу до розгляду.

Представником відповідача в судовому засіданні заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи, в зв’язку з можливістю вирішення спору мирним шляхом. Представник позивача не заперечив.

Ухвалою від 10.06.08р. судом було відкладено розгляд справи на 17.07.08р.

Позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить вважати заявленими позовні вимоги в наступній редакції:

- п. 2 «Виселити Відповідача по справі з орендованого нежилого приміщення за адресою Астраханський провулок, 2/4»;

- п. 3 «Визнати Договір оренди нежилого приміщення від 30.11.2000, Угоду №6 від 02.01.2002 про внесення змін до договору оренди нежилого приміщення від 30.11.2000 та Угоду від 01.11.2004 про внесення змін до договору оренди нежилого приміщення від 30.11.2000, та угоди №6 від 02.01.2002 як такими, що закінчили свою дію.»

21.07.2008р. суддя Домнічева І.О. звернулась з заявою до Заступника Голови Господарського суду міста Києва про продовження строку вирішення спору на один місяць, в зв’язку з виниклою необхідністю щодо витребування від сторін додаткових письмових доказів та пояснень, без яких спір вирішити неможливо.

Ухвалою від 23.07.08р. за підписом Заступника Голови Господарського суду міста Києва було продовжено строк вирішення спору на один місяць.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз’яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.97 № 02-5/289 із змінами “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України”).

Сторони були належним чином повідомлені про призначення справи до розгляду в засіданні суду, про час і місце його проведення.

Позивач у судових засіданнях, підтримував обставини викладені у позові та просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач заперечував проти позовних вимог та просив в позові відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши надані сторонами оригінали документів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, та копії яких долучені до матеріалів справи, суд —

ВСТАНОВИВ:

Договором від 30 листопада 2000 р. (Договір) Підприємством по експлуатації водопровідних мереж на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 30 листопада 2000 р. № 100/1077 передав, а ВАТ «РБУ-3»прийняло в орендне користування нежиле приміщення, яке знаходиться в будівлі по Астраханському провулку, 2/4 і має загальну площу 175 кв.м.

Договір переукладався на новий термін угодою від 1 листопада 2004 р. про внесення змін до договору оренди нежилого приміщення від 30 листопада 2000 року та угоди № 6 від 2 січня 2002 року.

Позивач зазначає, що оскільки Договір закінчив свою дію та більше не був продовжений, та оскільки Відповідач був належним чином повідомлений про зобов’язання звільнити раніше орендоване за договором приміщення, а отже Відповідач набув і зберігає майно (орендоване приміщення) без достатньої правової підстави, чим порушує законні права ВАТ «АК «Київводоканал».

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Відповідності до ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав з вимогою щодо виселення Відповідача по справі з орендованого нежилого приміщення за адресою Астраханський провулок, 2/4 щодо визнання Договору оренди нежилого приміщення від 30.11.2000, Угоди №6 від 02.01.2002 про внесення змін до договору оренди нежилого приміщення від 30.11.2000 та Угоди від 01.11.2004 про внесення змін до договору оренди нежилого приміщення від 30.11.2000, та угоди №6 від 02.01.2002 як такими, що закінчили свою дію.

Як зазначалось вище, відповідно до ст. 400 ЦК України, право пред'явити позов про витребування майна, що перебуває у недобросовісному володінні, має право особа, яка має на це майно право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна.

Під час розгляду справи, та зокрема в ухвалі від 29.07.08р. суд вимагав позивача надати, зокрема докази права власності позивача на спірне приміщення та докази перебування відповідача у спірному приміщені.

Проте, Позивачем не надано суду належних письмових або інших доказів, щодо його права власності на спірне приміщення та щодо перебування відповідача у спірному приміщенні.

Також Позивач не надав суду належних письмових або інших доказів, що позивач має право на спірне приміщення відповідно до договору або закону, або є добросовісним володільцем цього приміщення.

Відповідно до ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зважаючи на вищенаведене, розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, оскільки позивачем не доведено, що спірне приміщення належить позивачу на праві власності, або що позивач має право на спірне приміщення відповідно до договору, закону, або є добросовісним володільцем цього приміщення; також позивачем не доведено суду факту перебування відповідача у спірному приміщенні.

Відповідно ст. 49 ГПК України, на користь Позивача відносяться та йому не відшкодовуються понесені суми витрат по сплаті державного мито та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу за звернення з позовом до Господарського суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 16, 33, 34, 35, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                           І.О.Домнічева