ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

08.07.08
Справа  № 15/23

Львівський
апеляційний господарський суд в складі колегії: Головуючого-судді
М.Г. Слука

Суддів
Т.С. Процик

Я.О.
Юрченко

при секретарі Тренич А.Г.

розглянувши
апеляційну скаргу Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1 б/н від 18.04.08 р.

на
рішення господарського суду Рівненської області від 09.04.08 р.

у
справі № 15/23

за
позовом Підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача Відкритого
акціонерного товариства (далі ВАТ) «Райффайзен Банк Аваль»в особі Рівненської
обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», м. Рівне

про стягнення 26 459,54 грн.

за
участю представників:

від
позивача: не з'явився;

від
відповідача: не з'явився.

Ухвалою
від 07.05.08 р. прийнято апеляційну скаргу Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1
б/н від 18.04.08 р., призначено справу до розгляду в судовому засіданні на
10.06.08 р. і витребувано від сторін докази зазначені в ухвалі.

Ухвалою
від 10.06.08р. відкладено розгляд апеляційної скарги на 08.07.08р. і
витребувано від сторін докази зазначені в ухвалі.

Представники
сторін у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду апеляційної
скарги повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення
поштових відправлень №№ 79530, 307949, 3200135, 3200143.

Апеляційна
скарга розглядається за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши
апеляційну скаргу, матеріали справи, судом встановлено:

Рішенням
господарського суду Рівненської області від 09.04.08 р. у справі № 15/23 (суддя
Коломис В.В.) в позові Підприємця ОСОБА_1 про стягнення з ВАТ «Райффайзен банк
Аваль»в особі Рівненської обласної
дирекції ВАТ «Райффайзен банк Аваль»26 459,54 грн. безпідставно
стягнутих в безспірному порядку коштів, відмовлено.

Рішення
суду першої інстанції мотивоване тим, що: заборгованість по кредиту та
прострочених відсотках в сумі 26 459,54 грн. з розрахункового рахунку ОСОБА_1
НОМЕР_1, відкритого позивачу ВАТ «Райффайзен банк Аваль»в особі Рівненської
обласної дирекції ВАТ «Райффайзен банк Аваль», відповідно до договору на
здійснення розрахунково-касового обслуговування за НОМЕР_2 від 17.07.06 р.,
списана меморіальними  ордерами №№ 1-5 на
основі заяви ОСОБА_1. від 26.11.07 р.; списання коштів мало місце до отримання
відповідачем постанови ДВС про арешт коштів боржника.

Апелянт в
апеляційній скарзі посилається на те, що: оскаржуване рішення суду першої
інстанції  є незаконним та таким, що
ухвалене з порушенням норм матеріального права; ОСОБА_1 не являється власником
рахунку НОМЕР_1, ним є ФО -підприємець ОСОБА_1; заява ОСОБА_1. не може
розцінюватись, як згода підприємця на перерахування коштів, оскільки в
останнього відсутнє вільне розпорядження коштами та право власності на них;
підтвердженням  волевиявлення для
перерахування коштів з рахунку підприємця є платіжне доручення; на момент
списання коштів, заборгованості ФО -підприємець ОСОБА_1 перед банком не мав;
просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 09.04.08
р. у справі № 15/23 та стягнути з ВАТ «Райффайзен банк Аваль»в особі
Рівненської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен банк Аваль»26 459,54 грн.
безпідставно стягнутих в безспірному порядку коштів та судові витрати по
справі.

Відповідач
у відзиві на апеляційну скаргу та доповненні до відзиву на апеляційну скаргу
зазначає, що: рішення господарського суду Рівненської області є законним та
прийнятим           з          дотриманням норм процесуального
та  матеріального права; волевиявлення
ОСОБА_1. на списання заборгованості з рахунку НОМЕР_1 в сумі 26 459,54 грн. ним
не оспорюється, що вказано в рішенні суду першої інстанції; договір на
розрахунково-касове обслуговування за НОМЕР_2 укладений між сторонами,
передбачає можливість договірного списання коштів з будь-якого рахунку в
погашення заборгованості клієнта, на підставі якого банк і здійснив списання;
заява позивача щодо списання коштів є однією з частин правочину, заключного між
сторонами; суб'єктом права приватної власності, відповідно до листа
Міністерства юстиції України № 19/32/3 від 11.01.07 р., є фізична особа;
просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційну скаргу
-без задоволення.

Колегія
суддів Львівського апеляційного господарського суду не знаходить підстав для
задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду
Рівненської області від 09.04.08 р. у справі № 15/23, виходячи з такого:

Між
приватним підприємцем ОСОБА_1, що проживає: АДРЕСА_1 і Центральним відділенням
Рівненського обласного філіалу АППБ «Аваль», м.Рівне укладено договір НОМЕР_2
від 17.07.06 р. на здійснення розрахунково-касового обслуговування (а.с.8-11).

Як видно
з розділу IV Положення про Рівненську обласну дирекцію ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», відповідач має право здійснювати повноваження сторони (позивача і
відповідача) від імені Банку з правом підпису всіх документів.

Доказів в
обґрунтування фактів викладених в апеляційній скарзі про те, що кредит надавався
фізичній особі (кредитного договору НОМЕР_3 кредитних (платіжних) документів)
апелянт суду не надав.

Оскільки,
вимог суду апеляційної інстанції, викладених в ухвалі від 10.06.08 р. про
надання суду апеляційної інстанції доказів в обґрунтування надання кредиту
фізичній особі в 2005 році сторони не надали, однак жодна з сторін не заперечує
факту надання кредиту, тому апеляційна скарга розглядається за наявними
доказами у справі.

Як видно
з матеріалів справи, меморіальними ордерами від 26.11.07 р. № 1 на суму 2
072,43 грн.; № 2 від 26.11.07 р. на суму 197,44 грн.; № 3 від 26.11.07 р. на
суму 12 868,72 грн.; № 4 від 26.11.07р. на суму 211,54 грн.; № 59 від
26.11.07р. на суму 11 109,41 грн., на підставі заяви клієнта (ОСОБА_1) №
04-2211 від 26.11.07 р. списана сума 26 459,54 грн. (а. с. 28-33).

Спірна
сума -26 459,54 грн., списана відповідачем на підставі волевиявлення позивача
як заборгованість по кредиту, що прямо зазначено  позивачем у заяві від 26.11.07 р., від якої
він не відмовляється, не заперечує факту написання і передачі такої заяви
відповідачу.

Відповідно
до ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність»від 07.12.00 р. №
2121-ІІІ (надалі ЗУ № 2121), у випадку несвоєчасного погашення кредиту або
відсотків за його користування, банк має право видати наказ про примусову
сплату боргового зобов'язання, якщо це передбачено угодою.

Відповідно
до п.4.4 договору НОМЕР_2 від 17.06.06р. на здійснення розрахунково-касового
обслуговування, позивач (клієнт) доручив банку самостійно утримувати кошти з
будь-якого свого рахунку (рахунків), за якими здійснюється розрахунково-касове
обслуговування клієнта на погашення заборгованості за цим договором та іншої
заборгованості  клієнта перед банком
(а.с.10).

На
підставі заяви позивача від 26.11.07 р. відповідач списав заборгованість
позивача, тобто за згодою боржника (а.с. 33).

Згідно
п.1.1. п.1 кредитного договору № 014/53-05/32936 від 25.10.2005р., укладеного
між АППБ «Аваль»в особі начальника центрального відділення Рівненського
обласного філіалу  АППБ «Аваль» та
громадянином ОСОБА_1, що проживає: АДРЕСА_1, Кредитор на положеннях та умовах
цього Договору, надає Позичальнику кредит у вигляді не відновлюваної кредитної
лінії з лімітом 15 000 грн.

Відповідно
до п. п. 3.6 даного Договору, кредит наданий кредитором, забезпечується також
всім належним позичальнику майном, коштами та активами, що належать йому на
праві власності, незважаючи на терміни, коли і як вони були придбані, і на які
може бути звернено стягнення в порядку встановленому законодавством України.

Оскільки,
відповідно до ст.ст. 316-360 ЦК України, фізична особа - підприємець здійснює
свою діяльність, користується правом власності на річ чи інше майно за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб і може на свій розсуд володіти,
користуватися та розпоряджатися своїм майном, а також використовувати своє
майно для здійснення підприємницької діяльності, то даючи згоду на списання
грошових коштів для покриття своєї заборгованості перед банком, підприємець не
вчинив будь-яких незаконних дій щодо погашення боргу з підприємницької
діяльності, а банк не вчинив будь-яких незаконних дій, списавши погоджену суму
боргу за згодою платника.

Відповідно
до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона належним чином і відповідними
доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
свої вимог і заперечень, однак, позивач не надав належних доказів для
обґрунтування заявленої позовної вимоги.

Оскільки,
позивач документально не обґрунтував порушення відповідачем договірних
зобов'язань, тому суд першої інстанції прийняв законне рішення, відмовивши
позивачу в задоволенні позовної вимоги, а тому відсутні підстави для
задоволення апеляційної скарги і скасування рішення господарського суду
Рівненської області від 09.04.07 р. у справі № 15/23.

Керуючись
ст.ст. 33, 34, 91, 101-105 Господарського процесуального кодексу України,
Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення  господарського суду Рівненської області від
09.04.08 р. у справі № 15/23 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Матеріали
справи повернути в господарський суд Рівненської області

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий
суддя
Слука М.Г.

Судді
Процик Т.С.

Юрченко Я.О.