ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 9/137

12.08.08

За позовом           Відкритого акціонерного товариства «Житомироблпаливо»

До відповідача -1: Державного територіально –галузевого об»єднання «Південно –Західна залізниця»

До відповідача –2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Фомінська»

про          стягнення 1133,36 грн.

Суддя Жирнов С.М.

Представники:

Від позивача: Крючкова Т.А. –довіреність № 873 від 03.07.2008 р.

Від відповідача - 1: Лагода О.А. –довіреність № 2768-НЮ від 30.07.2008 р.

Від відповідача –2: не з»явились.

Обставини справи:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогою про стягнення з відповідачів - Державного територіально –галузевого об»єднання «Південно –Західна залізниця»та Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Фомінська»- пропорційно вини кожного з них вартості нестачі вугілля на загальну суму 1133,36 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2008 р. порушено провадження у справі № 9/137 та призначено її розгляд на 12.08.2008 р.

11.08.2008 р. відповідачем –1 до суду подано Заяву про застосування позовної давності на підставі ст. 136 Статуту залізниць України № Мюр 0187 від 08.08.2008 р.

12.08.2008 р. відповідачем –2 до суду поданий Відзив на позовну заяву № 386 від 07.08.2008 р.

Позивач в судовому засіданні подав документи на виконання вимог ухвали суду від 30.07.2008 р., зокрема, оригінали Накладної № 49706609 від 10.10.2007 р., Комерційного акту АЄ 879530/880/2 від 18.10.2008 р. та копію банківської виписки по рахунку позивача від 19.11.2007 р., власне підтвердження № 844 від 11.08.2008 р., Витяг з ЄДРПОУ № 21-10/4314-2 від 30.07.2008 р. Головного управління статистики у м. Києві щодо відповідача –2, Витяг з ЄДРПОУ № 21-10/4314-1 від 30.07.2008 р. Головного управління статистики у м. Києві щодо позивача. Позовні вимоги позивач підтримав повністю.

Відповідач -1 в судовому засіданні на виконання вимог ухвали суду від 22.07.2008 р. подав оригінали Вагонного листа № 67848267, Акту загальної форми № 9652 від 14.10.200 р., Акту загальної форми № 9649 від 14.10.2007 р., Комерційного акту АЄ 879530/880,

Відповідач –1 в судовому засіданні підтвердив викладену ним у Заяві про застосування позовної давності № Мюр 0187 від 08.08.2008 р. вимогу про застосування позовної давності відповідно до ст. 136 Статуту залізниць України з огляду на що та на підставі ст. 267 Цивільного кодексу України відмовити позивачеві у позові до ДТГО «Південно –Західна залізниця».

Відповідач –2 в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не сповістив.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача і відповідача - 1, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Особи, які беруть участь у розгляді справи, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (див. Роз‘яснення Президії ВАСУ від 18.09.97 р. № 02-5/289 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України”).

Поштове відправлення з ухвалою суду про порушення провадження у справі від 30.07.2008 р. було направлене відповідачу –2 за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві, що підтверджується відміткою на зворотньому боці вищезазначеної ухвали суду.

Надісланий суду відповідачем - 2 Відзив на позовну заяву № 386 від 07.08.2008 р. додатково свідчить про отримання відповідачем - 2 ухвали суду про порушення провадження у справі № 9/137 та обізнаність останнього щодо часу і місця її судового розгляду, а також про заперечення позовних вимог з боку відповідача - 2.

Письмових заяв, повідомлень суду щодо поважності причин відсутності відповідача - 2 в судовому засіданні 12.08.2008 р. від останнього до суду не надходило.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначений перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез»явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу та, відповідно до п. 2 ч. 1 названої статті, у разі неподання витребуваних доказів. Однак стаття 77 ГПК України встановлює не обов’язок суду відкласти розгляд справи, а визначає лише право суду при наявності зазначених випадків.

Відтак та враховуючи, що безпосередня участь сторін у судовому засіданні є правом останніх, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для відкладання розгляду справи, а рівно про можливість розгляду останньої за відсутністю відповідача - 2, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

11.08.2008 р. відповідачем - 1 подана до суду Заява про застосування позовної давності № Мюр –0187 від 08.08.2008 р., відповідно до якої останній заявив про пропуск позивачем строку позовної давності згідно з п. 5 ст. 307, п. 5 ст. 315 Господарського кодексу України, пунктів 134, 136 Статуту залізниць України та просив суд відмовити в задоволенні позову повністю на підставі ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України (надалі за текстом –«Заява»).

Приписами ст. 256 Цивільного кодексу України (надалі за текстом –«ЦК України») визначається, що позовна давність –це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права бо інтересу.

Загальні та скорочені строки позовної давності встановлені у статтях 257 та 258 ЦК України.

Однак, частиною другою статті 9 ЦК України встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Таким законом є, зокрема, Господарський кодекс України (надалі за текстом –«ГК України»), норми якого у регулюванні майнових відносин суб'єктів господарювання є спеціальними щодо норм Цивільного кодексу України. Це стосується і положень про позовну давність, а саме:

Частиною 1 ст. 223 ГК України передбачено, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Частина 5 статті 315 ГК України та пункт 136 Статуту залізниць України (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457) встановлюють шестимісячний строк для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення.

Виходячи з принципу рівності суб'єктів господарювання, з урахуванням ч. 2 ст. 9 ЦК України та п. 136 Статуту залізниць України позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог п. 134 вказаного Статуту - з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення позову (складання комерційного акту, акту загальної форми, списання коштів з особового рахунку тощо) (п. 3 оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.11.2007 № 01-8/917 "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства").

Враховуючи приписи підпункту «а»абз. 2 п. 134 Статуту залізниць України, у випадку, який стосується обставин справи № 9/137, початок перебігу шестимісячного строку позовної давності відраховується з дня видачі спірного вантажу 18.10.2007 р. на станції призначення Бердичів Південно – Західної залізниці (підтверджується Накладною № 49706609 від 10.10.2007 р. та Комерційним актом АЄ 879530/880/2 від 18.10.2008 р.), а рівно спливає цей строк 18.04.2008 р.

Позивач же звернувся до Господарського суду міста з позовною заявою № 744 від 18.06.2008 р. про відшкодування вартості нестачі вантажу (вугілля марки антрацит АМ 13-25) на загальну суму 1133,36 грн. 21.07.2008 р. (згідно реєстраційного штампу Відділу діловодства Господарського суду міста Києва), т.т. з пропуском строку позовної давності.

У ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено диспозитивність у застосуванні правових наслідків спливу позовної давності. Така диспозитивність повністю узгоджується з ч. 2 ст. 30 ЦПК України, відповідно до якої докази у справі подаються сторонами та іншими особами, які беруть у ній участь. Суд сприяє сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, у витребуванні доказів лише за умови, якщо у них є труднощі щодо витребування доказів і ним заявлено суду відповідне клопотання. У суду відсутній обов’язок з власної ініціативи доповнювати матеріали справи новими доказами, крім випадків, прямо передбачених законом. Відповідно до цієї процесуальної норми на фактичні дані, що мають значення для застосування правових наслідків спливу позовної давності, можуть звертати увагу суду сторони як активні учасники процесу доказування, а не суд. Таке застосування правових наслідків сплину позовної давності відповідає засадам змагальності в цивільному і господарському процесах, оскільки вони є складовою частиною цивільного судочинства.

В ч. 3 ст. 267 ЦК України передбачено правило, згідно з яким позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення.

Пунктом 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що порушене право підлягає захисту у разі визнання судом поважними причин пропущеної позовної давності.

Клопотання з приводу поважності причин пропуску строку позовної давності та можливості його поновлення в позовній заяві відсутнє, до матеріалів справи в судовому засіданні не долучено. Позивач також в судовому засіданні не назвав поважні причини пропуску строку позовної давності.

Враховуючи наведене та подану відповідачем - 1 11.08.2008 р., а отже до винесення рішення судом, Заяву, в якій відповідачем - 1 визначається необхідність застосування позовної давності по спору, суд дійшов до висновку про відсутність поважних причин пропущення позовної давності позивачем та про застосування останньої при розгляді спору у відповідності до ст.ст. 9, 257, 258, 261, 267 ЦК України, ст.ст. 223, 307, 315 Господарського кодексу України, пунктів 134, 136 Статуту залізниць України.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, хоча надані сторонами в судовому засіданні оригінали документів (Накладної № 49706609 від 10.10.2007 р., Комерційного акту № АЄ 879530/880/2 від 18.10.2008 р., актів загальної форми № 9652 від 14.10.200 р. та № 9649 від 14.10.2007 р.) і свідчать про втрату спірного вантажу в процесі перевезення, т.т. з вини відповідача –1, підставою для відмови у позові до останнього є сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено у вищезазначеній Заяві.

У зв»язку з відсутністю вини відповідача –2 щодо нестачі спірного вантажу в процесі перевезення, у позові до відповідача –2 також належить відмовити повністю.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 9, 257, 258, 261, 267 ЦК України,

ст. 223, 307, 315 ГК України,

ст. ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          У позові до відповідача –1 відмовити повністю.

2.          У позові до відповідача –2 відмовити повністю.

3.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя

С.М. Жирнов

Дата підписання рішення –13.08.2008 р.