ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 34/206

15.09.08

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКП Арсенал»

до

Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-західна залізниця»

про

стягнення 33 998,11 грн.

Суддя

Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача –

Райко В.В. (довіреність № 06/08-1 від 06.08.2008);

Кириченко О.В. (довіреність № 06/08-1 від 06.08.2008);

від відповідача –

не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВКП Арсенал»(далі –Позивач) звернулось до господарського суду з позовом до Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-західна залізниця»(далі –Відповідач) про стягнення 31 032 грн. заборгованості за поставлений товар, 499,91 грн. 3% річних, 2 666,20 грн. пені.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням Відповідачем своїх зобов’язань за договором поставки № ПЗ/НХ-061661/НЮ від 12.07.2006, укладеного між Позивачем та Відповідачем (далі –Договір) щодо оплати згідно з пунктом 7.2 Договору вартості поставленого товару.

Позивач в порядку статей 66, 67 Господарсько процесуального кодексу (далі –ГПК України) подав клопотання, відповідно до якого просив накласти арешт на майно та розрахункові рахунки Відповідача.

Суд зазначене клопотання відхилів з тих підстав, що Позивачем у порушення статті 66 ГПК України не доведено, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідач письмових заперечень проти позову не подав, в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні суду, про час і місце його проведення.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання, а також ухвали про відкладення розгляду справи були надіслані на юридичну адресу Відповідача: 01034, м. Київ, вул. Лисенка, 6 зазначену в позовній заяві, його реєстраційних документах та Довідці з Головного управління статистики у м. Києві, виданої станом на 14.08.2008.

Розгляд справи відкладався.

Про поважні причини неявки в судове засідання представника Відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від Відповідача не надходило.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 Господарсько процесуального кодексу України (далі –ГПК України) здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, –

ВСТАНОВИВ:

12.07.2006 між Позивачем (Постачальник) та Відповідачем (Замовник) було укладено Договір, відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов’язується поставити та передати у власність Замовнику товар відповідно до Специфікації (Додаток № 1).

Відповідно до пункту 5.1 Договору товар повинен бути поставлений Замовнику не пізніше п’ятнадцяти днів від дня погодження сторонами заявки Замовника.

Згідно з пунктом 5.3 Договору представник Замовника при прийнятті товару зобов’язаний звірити відповідність кількості і асортименту товару, вказаному в рахунку-фактурі і/або накладній, розписатися за отримання товару та видати представнику Постачальника доручення на отримання даної партії товару.

Загальна сума поставки складає 88 500 грн. (пункт 6.4 Договору).

Пунктом 7.2 Договору встановлено, що Замовник здійснює оплату поставленого товару протягом двадцяти банківських днів з дня його отримання. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками акта прийому-передачі товару.

На виконання пунктів 5.1, 5.3 Договору, Відповідачу було поставлено товар відповідно до витратних накладних № 3156 від 09.08.2006 на суму 21 738,60 грн., № 3577 від 04.09.2006 на суму 9 293,40 грн., всього на суму 31 032 грн.

Поставлений товар прийнятий Відповідачем у повному обсязі, що підтверджується підписом уповноваженого представника Відповідача та відбитком печатки Відповідача на вказаних витратних накладних, а також довіреностями серія ЯМК № 079440 від 09.08.2006, серія ЯМК № 079543 від 13.09.2006.

Відповідач за отриманий на підставі вказаних витратних накладних товар не розрахувався з Позивачем, що підтверджується актами звіряння розрахунків від 01.12.2006 та від 01.08.2008 підписаних між Позивачем та Відповідачем, відповідно до яких у Відповідача перед Позивачем обліковується заборгованість за поставлений товар у сумі 31 032 грн.

16.04.2008 Позивач направив Відповідачу претензію № 16/04 з вимогою сплатити заборгованість за поставлений товар у сумі 31 032 грн.

Відповідач залишив вказану претензію без відповіді, а вимогу Позивача без задоволення.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина 2). Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань (частина 7).

Аналогічні положення містяться і у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 692 ЦК України покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу (частина 2 статті 692 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, відповідно до пункту 7.2 Договору Відповідач повинен був здійснити оплату вартості отриманого товару у сумі 21 738,60 грн. в строк до 07.09.2006; у сумі 9 293,40 грн. в строк до 02.10.2006, всього у сумі 31 032 грн.

Проте, Відповідач, як у встановлений Договором строк так і на дату судового розгляду, свого зобов’язання щодо оплати вартості отриманого товару у сумі 31 032 грн. не виконав.

Відтак, позовна вимога про стягнення з Відповідача 31 032 грн. боргу є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Аналогічне положення міститься й у статті 611 ЦК України, згідно з якою у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 3% річних підлягає задоволенню у повному обсязі за розрахунком Позивача в сумі 499,91 грн. 3% річних. Розрахунок 3% річних відповідає нормам законодавства та матеріалам справи.

Згідно з пунктом 11.2 Договору у разі порушення строків оплати Замовник сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочки, включаючи день оплати.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Як встановлено судом, відповідно до пункту 7.2 Договору Відповідач повинен був здійснити оплату вартості отриманого товару у сумі 21 738,60 грн. в строк до 07.09.2006; у сумі 9 293,40 грн. в строк до 02.10.2006, всього у сумі 31 032 грн.

Таким чином, враховуючи приписи частини 6 статті 232 ГК України та пункту 11.2 Договору Позивач мав права нараховувати Відповідачу пеню за періоди: з 07.09.2006 до 06.03.2007 та з 02.10.2006 до 01.04.2007, відповідно.

Проте, як свідчать матеріали справи, Позивач не скористався своїм правом та не нарахував Відповідачу пеню у вищевказані періоди, а здійснив нарахування пені Відповідачу за період з 14.11.2007 до 28.05.2008.

Відтак, позовна вимога про стягнення з Відповідача 2 666,20 грн. пені є не законною та не обґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, обставин, на які посилається Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував.

Суми, які підлягають сплаті за витрати, пов’язані з розглядом справи, при частковому задоволенні позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог (частина 5 статті 49 ГПК України).

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, статтями 15, 253, 254, 525, 526, 530, 546, 549, 611, 612, 625 ЦК України, статтями 193, 230, 232 ГК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-західна залізниця»(01034, м. Київ, вул. Лисенка, 6, ідентифікаційний код 04713033, р/р 1 в АБ «Експрес-Банк», МФО 322959, а у випадку відсутності коштів із будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКП Арсенал»(01133, м. Київ, бульвар Л. Українки, 15, ідентифікаційний код 31662445, р/р 4096 в Філії «Розрахунковий центр»ПриватБанку, МФО 320649) 31 032 (тридцять одну тисячу тридцять дві) грн. боргу, 499 (чотириста дев’яносто дев’ять) грн. 91 коп. 3% річних, а також 315 (триста п'ятнадцять) грн. 32 коп. витрат по сплаті державного мита та 109 (сто дев’ять) грн. 44 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денногс строку з дня його прийняття.

Суддя

Сташків Р.Б.

Повний текст рішення підписано 15.09.2008