ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2008 р.

№ 39/185-38/347-30/383

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Муравйов О. В. –головуючий

Коробенко Г. П.

Фролова Г. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Антимонопольного комітету України

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2008 року

у справі

№ 39/185-38/347-30/383 Господарського суду міста Києва

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська продовольча компанія"

за участю третіх осіб з самостійними вимогами

до

про

за позовом

до

про

за позовом

до

про

1.          Товариства з обмеженою відповідальністю "Астарта-Київ"

2.          Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислове об'єднання "Цукровик Полтавщини"

3.          Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агропромислове об'єднання "Цукровик Полтавщини"

4.          Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукровий союз"

Антимонопольного комітету України

визнання рішення недійсним

Товариства з обмеженою відповідальністю "Гала-Трейд"

Антимонопольного комітету України

визнання рішення частково недійсним

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродінвест"

Антимонопольного комітету України

визнання рішення недійсним

За участю представників сторін:

від позивача - 1:

від позивача - 2:

від позивача - 3:

від відповідача:

від третьої особи - 1:

від третьої особи - 2:

від третьої особи - 3:

від третьої особи - 4:

Павлунько В. М. –дов. від 14.10.2008 року

не з'явились

Ужакін Ю.А. –дов. від 24.07.2008 року

Дучева Д. Д. –дов. від 09.10.2008 року

Москаленко Т. Г. –дов. від 19.05.2008 року

Чечелев Ю. В. –дов. від 28.01.2008 року

Чечелев Ю. В. –дов. від 30.01.2007 року

Чечелев Ю. В. –дов. від 26.12.2007 року

Кузьмишина Л. В. –дов. від 21.02.2008 року

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.07.2007 року по справі № 39/185-38/347-30/383 позовні вимоги задоволено, визнано недійсним рішення Антимонопольного комітету України від 24.02.2006 року № 60-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" по справі № 23-26.13/57-05, стягнуто з Антимонопольного комітету України на користь ТОВ "Українська продовольча компанія", ТОВ фірми "Астарта-Київ", ТОВ "Агропромислове об'єднання "Цукровик Полтавщини", ТОВ "Торговий дім "Агропромислове об'єднання "Цукровик Полтавщини", ТОВ "Цукровий союз" та ТОВ "Гала-Трейд" по 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2008 року по справі № 39/185-38/347-30/383 рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2007 року по справі № 39/185-38/347-30/383 було скасовано. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська продовольча компанія" до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення від 24.02.2006 року № 60-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" по справі № 23-26.13/57-05 відмовлено повністю. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ" як третьої особи з самостійним вимогами на предмет спору про скасування п. 1 та п. 2.5.1 рішення Антимонопольного комітету України від 24.02.2006 року № 60-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" по справі № 23-26.13/57-05 відмовлено повністю. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислове об'єднання "Цукровик Полтавщини" як третьої особи з самостійним вимогами на предмет спору про скасування п. 1 та п. 2.5.3 рішення Антимонопольного комітету України від 24.02.2006 року № 60-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" по справі № 23-26.13/57-05 відмовлено повністю. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агропромислове об'єднання "Цукровик Полтавщини" як третьої особи з самостійним вимогами на предмет спору про скасування п. 1 та п. 2.5.2 рішення Антимонопольного комітету України від 24.02.2006 року № 60-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" по справі № 23-26.13/57-05 відмовлено повністю. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукровий союз" як третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору про скасування п. 1 рішення Антимонопольного комітету України від 24.02.2006 року № 60-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" по справі № 23-26.13/57-05 в частині, що стосується визнання дій Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукровий союз" щодо поступового підвищення цін на цукор у період з квітня по липень 2005 року порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій (з квітня по липень 2005 року), що кваліфікуються як узгоджені дії, що призвели до обмеження конкуренції, відповідно до ч. 1 ст. 6 зазначеного закону, а також (за період з 24 червня по липень 2005 року) як схожі дії, які призвели до обмеження конкуренції, відповідно до ч. 3 ст. 6 зазначеного Закону відмовлено повністю. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Гала-Трейд" до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення від 24.02.2006 року № 60-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" по справі № 23-26.13/57-05 частково, у частині визнання позивача таким, що входить до групи, що визнається єдиним суб'єктом господарювання, та таким, що вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій (з квітня по липень 2005 року), що кваліфікуються як узгоджені дії, що призвели до обмеження конкуренції, відповідно до ч. 1 ст. 6 зазначеного закону, а також (за період з 24 червня по липень 2005 року) як схожі дії, які призвели до обмеження конкуренції, відповідно до ч. 3 ст. 6 зазначеного закону, та у частині накладення на позивача штрафу у розмірі 1 000 000 грн. відмовлено повністю. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродінвест" до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення від 24.02.2006 року № 60-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 23-26.13/57-05 відмовлено повністю.

24.06.2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Цукровий союз" подали заяви про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2008 року по справі № 39/185-38/347-30/383 за новоявленим обставинами.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2008 року по справі № 39/185-38/347-30/383 (головуючий суддя Смірнова Л. Г., судді Калатай Н. Ф., Коротун О. М.) заяви Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукровий союз" про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2008 року по справі № 39/185-38/347-30/383 за новоявленим обставинами задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2008 року по справі № 39/185-38/347-30/383 скасовано. Відмовлено Антимонопольному комітету України в задоволенні апеляційної скарги. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2007 року по справі № 39/185-38/347-30/383 залишено без змін.

Антимонопольний комітет України звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2008 року по справі № 39/185-38/347-30/383, в якій стверджує про порушення апеляційним судом норм процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати оскаржену постанову та залишити в силі постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2008 року.

У відзив на касаційну скаргу ТОВ "Цукровий союз" проти вимог та доводів скаржника заперечує та просить зашити в силі оскаржену постанову.

Аналогічна позиція викладена у відзиві ТОВ фірма "Астарта-Київ".

У зв'язку з перебуванням судді Полянського А.Г. у відпустці для перегляду в касаційному порядку справи № 39/185-38/347-30/383, призначеної до розгляду на 14.10.2008 року, розпорядженням від 13.10.2008 року утворено колегію суддів в наступному складі: головуючий –Муравйов О. В., судді Коробенко Г. П., Фролова Г. М.

Відводів складу суду не заявлено.

Представники позивача–2 в судове засідання касаційної інстанції не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені заздалегідь належним чином.

Враховуючи особливості розгляду справи в касаційній інстанції, передбачені ст. ст. 1115, 1117 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами без участі представників другого відповідача.

За згодою присутніх в судовому засіданні учасників процесу 14.10.2008 року оголошена вступна та резолютивна частини постанови Вищого господарського суду України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін та третіх осіб, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні у даній справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Підставою для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Мотивами скасування оскаржуваної постанови заявник вважає те, що наведені в заявах про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2008 року обставини не є новоявленими, оскільки були відомі на момент винесення вказаної постанови.

Відповідно до ст. 108 ГПК України Вищий господарський суд України переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду.

Обґрунтуванням порушення норм процесуального права скаржник вважає невірне тлумачення обставин, наведених в заяві про перегляд постанови за нововиявленими обставинами, такими, що відповідають вимогам ст. 112 ГПК України та положенням Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 21.05.2002 року № 04/5/563.

Колегія суддів відхиляю дані твердження, виходячи з наступного.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 10.01.2006 року по справі № 38/606а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукровий комбінат "Словянський" до Кабінету Міністрів України за участі третіх осіб - Національної асоціації цукровиків України "Укрцукор", Товариства з обмеженою відповідальністю "Старшинський сільгоспкомбінат", Державного комітету України з державного матеріального резерву про визнання недійсною постанови Кабінету Міністрів України № 701 від 03.08.2005 року у позові відмовлено повністю.

У вищевказаному рішенні встановлено факт ввезення на підставі спірної постанови сировини цукру в Україну, перероблення цієї сировини на підставі спірної постанови в цукор, але зазначено, що позивачем не доведено порушення спірним актом прав та інтересів позивача.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 701 від 03.08.2005 року "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" внесено наступні зміни до своїх постанов: порядок формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1997 року № 1129 доповнити пунктом 192 такого змісту: "192. Відпуск цукру з державного резерву здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України. За рішенням Кабінету Міністрів України Держкомрезерв забезпечує переробку цукру-сирцю, який надійшов у власність держави, підприємствами системи державного резерву та подальшу реалізацію продуктів його переробки. Порядок та умови передачі цукру-сирцю підприємствам системи державного резерву та реалізації цукру визначається Кабінетом Міністрів України" та ін.

Як вбачається з листа Антимонопольного комітету України № 23-293/06-3149 від 23.05.2006 року "Про розгляд звернення" Товариству з обмеженою відповідальністю "Цукровий комбінат "Словянський" було повідомлено, що відповідно до покладених на Держкомрезерв завдань, він повинен вживати заходи щодо стабілізації економіки, зокрема у разі виникнення диспропорції між попитом та пропозицією на внутрішньому ринку, що також передбачено і статтею 3 Закону України "Про державний матеріальний резерв".

Відповідно до ч. 3 п. 1 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" від 21.05.2002 року № 04-5/563 до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що оскільки датою прийняття рішення Господарського суду міста Києва по справі № 38/606а є 10.01.2006 року, а датою листа Антимонопольного комітету України № 23-293/06-3149 "Про розгляд звернення" є 23.05.2006 року, станом на час розгляду справи № 39/185-38/347-30/383 в Господарському суді міста Києва нововиявлені обставини, зазначені в заявах третіх осіб 1, 4, були наявні, але не могли бути відомі Товариству з обмеженою відповідальністю "Астарта-Київ" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Цукровий союз", оскільки заявники не були учасниками судового процесу по справі №38/606а.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного господарського суду про те, що новоявлені обставини, на які посилаються Товариство з обмеженою відповідальністю "Астарта-Київ" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Цукровий союз" є такими, що мають істотне значення і є підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу XIII ГПК України.

Відповідно до ч. 2 п. 5 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" від 21.05.2002 року № 04-5/563, у разі скасування судового рішення за результатами його перегляду за нововиявленими обставинами, справа розглядається господарським судом на загальних підставах за правилами, встановленими ГПК України.

Судом першої інстанції встановлено, у червні 2005 року відбулося різке підвищення цін на цукор у роздрібній торгівлі, які в подальшому підтримувалися та продовжували поступово підвищуватися, у зв'язку з чим розпорядженням державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 15.07.2005 року № 06/77-р розпочато розгляд справи № 23-26.13/57-05 за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій.

Рішенням Антимонопольного комітету України (надалі - Комітет) від 24.02.2006 року № 60-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" по справі №23-26.13/57-05 ТОВ "Українська продовольча компанія", ТОВ "Агропродінвест", ТОВ "Цукровий союз", ТОВ "Гала-Трейд", ТОВ фірма "Астарта-Київ", ТОВ ТД "АПО "Цукровик Полтавщини" і ТОВ "АПО "Цукровик Полтавщини" визнані такими, що входять до групи, що визнається єдиним суб'єктом господарювання, та винними у поступовому підвищенні цін на цукор у період з квітня по липень 2005 p., що є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що призвели до обмеження конкуренції відповідно до ч. 1 та 3 ст. 6 зазначеного Закону. На зазначених суб'єктів господарювання накладено штрафні санкції у таких розмірах: на ТОВ "Українська продовольча компанія" у розмірі 6 000 000 грн.; на ТОВ "Агропродінвест" - 4 000 000 грн.; на ТОВ "Цукровий союз" - 4 000 00 грн.; на ТОВ "Гала-Трейд" - 1 000 000 грн.; на ТОВ фірма "Астарта-Київ" - 1 000 000 грн.; на ТОВ ТД "АПО "Цукровик Полтавщини" - 1 000 000 грн.; на ТОВ "АПО "Цукровик Полтавщини" - 200000 грн.

При цьому, ТОВ фірма "Астарта-Київ", ТОВ ТД "АПО "Цукровик Полтавщини" і ТОВ "АПО "Цукровик Полтавщини" визнані групою суб'єктів господарювання. Щодо інших учасників ринку цукру, притягнутих до участі у справі, провадження з її розгляду закрите через недоведення вчинення порушення.

Вказане рішення Антимонопольного комітету України було обґрунтовано наступним чином.

Зростання роздрібних цін на цукор у січні-липні 2005 pоків, зокрема, у період сезонного зростання цін, на думку Комітету, суттєво перевищують аналогічні показники за попередні роки згідно проведеного аналізу ситуації на ринку.

Комітет вважає, що цінова ситуація на ринку цукру могла бути обумовлена тільки діяльністю оптових реалізаторів цукру, а найбільшими суб'єктами господарювання на загальнодержавному ринку цукру, є: ТОВ "Українська продовольча компанія", ТОВ "Агропродінвест", ТОВ "Цукровий союз", ТОВ "Гала-Трейд", ТОВ фірма "Астарта-Київ' ТОВ ТД "АПО "Цукровик Полтавщини", ТОВ "АПО "Цукровик Полтавщини", ТОВ "Сумиагроцукор", ЗАТ "Західна компанія "ДАКОР", ТОВ "УКРРОС".

Як зазначив Комітет, сукупна частка зазначених суб'єктів на загальнодержавному ринку цукру за даним Держкомстату та Мінекономіки становила 36,8% за 2004/2005 маркетингові роки, сукупна частка ТОВ "Українська продовольча компанія", ТОВ "Агропродінвест", ТОВ "Цукровий союз", ТОВ "Гала-Трейд", ТОВ фірма "Астарта-Київ" (з урахуванням відносин контролю) становить 27,2 %.

На думку Комітету, такий сукупний розмір частки дав їм можливість здійснювати значний вплив на ринок цукру за умов їх узгодженої поведінки та в умовах відсутності конкуренції і свідчить про синхронність їх поведінки як у часі, так і у темпах зростання оптово-відпускних цін на цукор за період з січня по липень 2005 р. та відсутність об'єктивних причин для вчинення зазначеними суб'єктами однакової поведінки щодо підвищення цін на цукор, що не може бути пояснено інакше, ніж узгодженістю такої поведінки.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Антимонопольного комітету України, позивачі та треті особи з самостійними вимогами на предмет спору звернулися до господарського суду міста Києва з відповідними позовами.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін та 3-х осіб, суди дійшли правомірного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону антиконкурентними узгодженими діями вважаються також вчинення суб'єктами господарювання схожих дій (бездіяльності) на ринку товару, які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції у разі, якщо аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об'єктивних причин для вчинення таких дій (бездіяльності).

Згідно зазначених двох частин ст. 6 Закону, за якими кваліфіковано дії визваних винними суб'єктів господарювання, ч. 3 фактично охоплюється ч. 1, так як антиконкурентні узгоджені дії цілком можуть бути у формі схожих дій без додаткового про це зазначення; щодо додаткової кваліфікаційної ознаки у вигляді відсутності об'єктивних причин для вчинення таких дій, то для визначення дій в якості узгоджених та антиконкурентних в будь-яком випадку необхідно провести аналіз ринку та з'ясувати об'єктивні чинники, що могли на нього вплинути, інакше неможливо буде довести їх загальний вплив на ринок.

Таким чином, ч. 1 ст. 6 Закону охоплює ч. 3, тому подвійна кваліфікація дій визнаних винними суб'єктів господарювання за різні періоди не впливає на аналіз оскаржуваного рішення.

Для кваліфікації дій суб'єктів господарювання за ч. 1 ст. 6 Закону необхідно довести: факт наявності узгоджених дій; факт, що саме зазначені узгоджені дії призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції.

Щодо факту наявності узгоджених дій, то в якості доказу наявності у поведінці позивачів та 3-х осіб узгоджених дій щодо підвищення цін на цукор у весняно-літній період 2005 р. Комітет зазначає синхронність (схожість) поведінки семи (п'яти з врахуванням відносин контролю) визнаних винними суб'єктів господарювання як у часі, так і у темпах зростання оптово-відпускних цін на цукор у період з березня до липня 2005 року.

Доказами такої синхронності є графіки динаміки зростання цін зазначених суб'єктів господарювання, що складені на основі інформації, наданої зазначеними суб'єктами та отриманої Комітетом з інших джерел.

Апеляційний господарський суд встановив, що в оскаржуваному рішенні Комітетом не наведено будь-яких доказів наявності між господарюючими суб'єктами домовленості в будь-якій формі; в якості доказу домовленості Комітет наводить можливий наслідок такої домовленості - синхронність зростання цін.

Суди при вивченні матеріалів антимонопольної справи № 23-26/57-07 дійшли висновку, що Комітетом не надано оцінку багатьом фактам, що потенційно могли вплинути на рівень ціни цукру.

В оскаржуваному рішенні зазначено про тенденцію до зростання споживання цукру, зокрема, з боку промислових споживачів, які не мають чітко вираженої сезонності виробництва.

Комітетом під час проведення антимонопольного розслідування збиралася інформація з метою з'ясування рівня споживання цукру промисловими споживачами, про що свідчать, зокрема, запити до об'єднань господарюючих суб'єктів Корпорації "Укрвинпром", Асоціації "Укрмолпром", ЗАТ "Укрпиво", Концерну "Укрспирт", ЗАТ "Укрпродспілка", ЗАТ "Укркондитер", господарюючих суб'єктів ЗАТ "Крафт Фудз Україна", AT "Харківська бісквітна фабрика", ЗАТ ВО "Київ-Конті", ЗАТ "АВК" та ДП Кондитерська корпорація "РОШЕН", які у виробництві використовують цукор.

Згідно інформації, наданої професійними об'єднаннями господарюючих суб'єктів, ситуація на ринку промислового споживання цукру не з'ясована, так як в основному інформація про споживання цукру при виробництві не обліковується. При цьому, деякі об'єднання повідомляють про щорічне збільшення виробництва продукції (Укрмолпром, Укрпиво), деякі згідно наданих цифр спожили приблизно однакову кількість цукру (Укркондитер). При цьому, всі об'єднання повідомили Комітет про те, що вони об'єднують лише частину господарюючих суб'єктів на відповідному ринку, тому повною інформацією не володіють.

За таких обставин було би логічно скористатися статистичною інформацією щодо зростання/зменшення виробництва у відповідній галузі, у якій використовується цукор в якості сировини, що надало би загальну інформацію про збільшення/зменшення споживання цукру. А саме: у випадку збільшення виробництва в цілому збільшується і споживання цукру. Зазначений підхід сам по собі цифрове вираження збільшення не дає, але свідчить про певну тенденцію - збільшення споживання цукру. Однак, цього зроблено не було, тоді як професійні об'єднання повною інформацію не володіють.

Від господарюючих суб'єктів - виробників продукції - отримано інформацію від п'яти, що є виробниками кондитерської продукції. Від виробників іншої продукції інформація не запитувалася і не з'ясовувалася.

Суди встановили, що під час антимонопольного розслідування учасники по справі надавали публікації в засобах масової інформації, що містили аналіз рівня споживання цукру, зокрема, в кризовий період. В зазначених публікаціях також містилися висновки про суттєве збільшення рівня промислового споживання цукру та надані відповідні обґрунтування. Але Комітетом не проаналізовано наведені аргументи на відповідність їх реальній ситуації на ринку.

Апеляційний суд дійшов висновку, що висновок про забезпечення промислових споживачів цукром до початку весняно-літнього періоду не можна визнати обґрунтованим, оскільки він зроблений без належного аналізу ситуації на ринку та не підтверджується належними доказами в розумінні ст. 34 ГПК України.

Висновок Комітету про відсутність дефіциту на ринку цукру у весняно-літній період 2005 року базується на інформації про перехідні залишки цукру, а саме, згідно оскаржуваного рішення на момент початку весняно-літнього цінового піку в Україні в наявності був 8-місячний запас цукру.

Ця інформація отримана Комітетом від Держкомстату.

Також про наявність значних залишків цукру повідомило Мінекономіки.

Судами встановлено, що зазначені значні залишки цукру були сконцентровані саме у визнаних винними суб'єктів господарювання або підконтрольних ним осіб.

У відповідь на лист ТОВ "Українська продовольча компанія" про надання інформації щодо перехідних залишків цукру (550 тис. тон) та його запасів на початок квітня 2005 року (1791,7 тис. тон) із зазначенням підприємств-власників та місць його зберігання, надійшов лист НАЦУ "Укрцукор" від 11.11.2005 року № 14-06-5/57, що НАЦУ "Укрцукор" не має можливості надати таку інформацію.

Та ж НАЦУ "Укрцукор" у листі від 07.09.2005 року № 14-06-5/40 повідомляє, що через невиконання вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і реалізації цукру" в частині ліцензування оптової торгівлі цукром в Україні відсутні реальні дані щодо обліку наявних ресурсів цукру, обсягів його реалізації за напрямками споживання. Форми державної звітності не відображають дійсний стан справ на внутрішньому ринку цукру.

На думку судів, беручи до уваги відомості державної статистичної звітності, необхідно було встановити, який відсоток ринку цукру охоплюється зазначеною звітністю, і, таким чином, наскільки зазначена інформація реально відображає ситуацію на ринку.

Крім того, згідно матеріалів антимонопольної справи територіальні відділення Комітету визначили ще кілька чинників, що унеможливили або суттєво вплинули на проведення об'єктивного аналізу на ринку цукру, принаймні, в деяких регіонах.

Такими чинниками є: виробництво цукру з давальницької сировини; діяльність на ринку оптової торгівлі цукром операторів, що зареєстровані в якості суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб.

В той же час, згідно пояснень позивачів та 3-х осіб основною причиною підвищення цін на цукор був саме його дефіцит на ринку.

На думку осіб, на адресу яких Комітет протягом антимонопольного розслідували направляв запити про надання інформації, основними причинами, що викликали дефіцит на ринку цукру були, крім штучно створеного ажіотажу та змови торговців, об'єктивні причини, такі як: підвищення цін на пальне та тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом; відсутність достатніх запасів цукру у Держрезерві; розрив між

виробництвом та споживанням цукру; відсутність квоти на ввезення цукру-сирцю 2005 року на відміну від попередніх років.

Доводи Антимонопольного комітету України щодо відсутності дефіциту цукру на ринку обгрутновано відхилені Київським апеляційним господарським судом з огляду на обставини, викладені в заявах Товариства з обмеженою відповідальністю "Астарта-Київ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукровий союз" про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2007 року по даній справі.

Так, як вбачається з листа Антимонопольного комітету України № 23-293/06-3149 від 23.05.2006 "Про розгляд звернення" пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.1997 року № 1129 "Про затвердження Порядку формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву", а саме щодо питання відпуску цукру з державного резерву. Відповідно до покладених на Держкомрезерв завдань, він повинен вживати заходи щодо стабілізації економіки, зокрема у разі виникнення диспропорції між попитом та пропозицією на внутрішньому ринку, що також передбачено і статтею З Закону України "Про державний матеріальний резерв".

Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що для того, щоб перевірити будь-яке твердження суб'єкта господарювання щодо наявності об'єктивних причин підвищення цін на цукор, недостатньо лише проаналізувати інформацію щодо господарської діяльності конкретного суб'єкта, оскільки будь-які об'єктивні чинники стосуються функціонування ринку в цілому і, відповідно, мають бути проаналізовані на загальнодержавному рівні.

Між тим, в оскаржуваному рішенні Антимонопольного комітету України відсутні будь-які відомості щодо аналізу зазначених підстав.

В рішенні лише містяться загальні висновки про те, що позивачі та треті особи не надали заперечень щодо висновку про відсутність об'єктивних причин для підвищення оптово-відпускних цін на цукор, в тому числі, наявності дефіциту цукру.

Для того, щоб довести, що узгоджені дії суб'єктів господарювання призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції на ринку, необхідно, щоб сукупна їх частка на ринку була достатньою для їх впливу на ринок.

Самі по собі узгоджені дії, вчинені суб'єктами з відносно невеликою часткою на ринку, призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції не можуть в принципі.

Законодавство, зокрема, ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" не встановлює будь-яких критеріїв для визначення такої частки для кваліфікації узгоджених дій в якості правопорушення згідно ч. 1, 3 ст. 6, ст. 59 Закону.

Відповідної методики для розслідування зазначеного правопорушення також не існує.

Згідно тексту оскаржуваного рішення висновок Комітету про те, що визначена ним частка у 27% є достатньою для впливу на ринок за умови узгоджених дій, базується виключно на припущенні.

Будь-якого обґрунтування достатнього впливу такої частки відповідачем ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не наведено.

Виходячи з викладеного, суд касаційної інстанції вважає, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи постанову за нововиявленими обставинами, здійснював оцінку наявних в справі доказів в їх сукупності. Під час оцінки доказів порушень норм матеріального та процесуального права, які б давали підстави для скасування оскарженого судового рішення, допущено не було.

Переоцінювати докази у справі, встановлювати обставини, які не були встановлені судом апеляційної інстанції, в силу положень ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України не входить до повноважень касаційної інстанції.

Виходячи з обставин, встановлених апеляційним господарським судом, норми матеріального права застосовані судом вірно.

Доводи заявника про те, що викладені в заявах про перегляд за нововиявленими обставинами факти не можна вважати нововиявленими, судом касаційної інстанції відхиляється, оскільки апеляційний господарський суд обгрунтовано дійшов протилежного висновку. Зокрема, постанова апеляційного господарського суду від 03.10.2007 року в цій справі грунтувалася на висновку про відсутність дефіциту цукру, в той час як з листа Антимонопольного комітету України від 23.05.2006 року № 23-29,3/06-3149 вбачається, що на ринку цукру в перевіряємий період існувала диспропорція між попитом та пропозицією, тобто існував дефіцит цукру.

Отже, при перегляді постанови апеляційного господарського суду від 03.10.2007 року за нововиявленими обставинами положення ст. ст. 112-114 Господарського процесуального кодексу України застосовані апеляційною інстанцією вірно.

За таких обставин підстав для скасування оскарженою постанови немає, а тому касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Антимонопольного комітету України залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2008 року по справі № 39/185-38/347-30/383 Господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий суддя О. В. Муравйов

Судді Г. П. Коробенко

Г. М. Фролова