ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

18.11.2008

Справа №2-29/1261-2008А

За позовом - Фірми "Дак", (95017, вул. Тургенєва 56/1, кв. 12, м. Сімферополь).

До відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Сімферополя АР Крим, (95013, вул. Дм. Ульянова 6, м. Сімферополь).

Про визнання недійсною вимоги про сплату боргу у сумі 4 695,55 грн.

Суддя О.І. Башилашвілі

Секретар В.В. Романів

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача - Бабіч Л.Й., представник, довіреність від 09.01.2008р.

Від відповідача - Растеряєв А. В., довіреність № 9 від 19.08.2008р., гол. спеціаліст ю/к.

Суть спору: Фірма "Дак" звернулась до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача - Управління ПФУ в Київському районі м.Сімферополя АР Крим про визнання недійсною вимоги про сплату боргу №291 від 03.01.2008р. на суму 4 695,55 грн.

Провадження по справі порушено ухвалою господарського суду АР Крим від 25.01.2008р. суддею Омельченко В.А.

Ухвалою Заступника Голови господарського суду АР Крим Тіткова С.Я. справу №2-16/1261-2008А передано до провадження судді Башилашвілі О.І. в зв’язку з припиненням повноважень та переходом до іншого суду судді Омельченко В. А. та справі привласнено новий номер №2-29/1261-2008А.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є платником єдиного податку, а тому, відповідно до наказу Президента України “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” від 03.07.1998р., визначений інший порядок уплати податків та внесків, а саме у вигляді єдиного податку, 42% якого перераховуються Державним казначейством України до Пенсійного фонду. Таким чином, починаючи з 01.01.2004р. органи ПФУ здійснюють зарахування коштів, оплачених суб’єктами підприємницької діяльності у складі єдиного податку та перерахованими органами Державного казначейства України в бюджет ПФУ, в рахунок уплати страхових внесків на підставі наданих копій платіжних документів про сплату єдиного податку за відповідний період.

У зв’язку із викладеними обставинами позивач вважає необґрунтованим винесення відповідачем спірної вимоги про сплату боргу. Також позивач посилається на акт звірки, згідно до якого заборгованість за позивачем відсутня та на момент винесення відповідачем спірної вимоги, позивач не мав заборгованості.

Відповідач проти позову заперечує, посилається на те, що та обставина, що позивач є платником єдиного податку не позбавляє його обов’язку нараховувати та сплачувати 32%, передбачені Законом України “Про збір на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”№400 від 26.06.1997р. та Законом України №1058-IV при цьому відповідач посилається на ч.4 ст.18 Закону України №1058-IV страхові внески не включаються до складу податків, інших обов’язкових платежів, які складають систему оподаткування. На ці внески не розповсюджується податкове законодавство.

Заявою від 17.11.2008р. позивач змінив предмет позову та просить суд: визнати вимогу УПФУ в Київському районі м. Сімферополя про сплату боргу № 291 від 03.01.2008р. на суму 4695,55 грн. частково недійсним (в частині 1381,80 гривень); визнати вимогу УПФУ в Київському районі м. Сімферополя про сплату боргу № 291 від 03.01.2008р. відкликаним 01.02.2008р. (у частині 3313,75 грн. заборгованості).

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що: в процесі проведеної звірки між фірмою «ДАК» і Управлінням пенсійного фонду в Київському районі м. Сімферополя з'ясувалося, що УПФУ в Київському районі по особовому рахунку підприємства не був проведений платіж у розмірі 42% (1381,80 грн.) від сплати єдиного податку за жовтень 2007р. (платіжне доручення № 1129 від 05.11.2007р. на загальну суму 3290,00 грн.).

Позивач вказує на те, що з акту звірки сплати страхових внесків і зарахування 42% від сплати єдиного податку між фірмою «ДАК» і УПФУ в Київському районі м. Сімферополя за станом на 28.05.2008 р. витікає, що на момент винесення спірної вимоги про сплату боргу № 291 від 03.01.2008 р. на суму 4695,55 грн. у фірми «ДАК» була заборгованість на суму 3313,75 грн. Повне погашення заборгованості в сумі 3313,75 грн. проведено 01.02.2008р.

Таким чином, на думку фірми «ДАК», вимога про сплату боргу № 291 від 03.01.2008р. є частково недійсною і підлягає зміні відповідно до п.п. «в» п. 8.6. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками і застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України.

При цьому, відповідно до п.п. «а» п. 8.6 Інструкції, ця вимога повинна бути відкликана в частині заборгованості в сумі 3313,75 грн.

Заява прийнята судом.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Після з’ясування усіх обставин справи та перевірки їх доказами, суд перейшов до судових дебатів, після закінчення яких віддалявся до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторін, суд, -

в с т а н о в и в:

Фірма “Дак” зареєстрована у якості юридичної особи виконавчим комітетом Сімферопольської міської ради 15.11.1994р.

Згідно до свідоцтва №328 про право сплати єдиного податку суб’єктом малого підприємництва – юридичною особою, свідоцтво про право сплати єдиного податку суб’єктом малого підприємництва – юридичною особою за ставкою єдиного податку 6% та застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності у 2007 році, видане Фірмі “Дак”.

03.01.2008р. Управлінням ПФУ в Київському районі м. Сімферополя винесена вимога № 291 про сплату позивачем боргу у сумі 4695,55 грн.

Відповідно до п.2 Указу Президента України “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” від 03.07.1998р. №727/98 суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету – 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки; на обов'язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Пункт 4 Указу визначає, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва може застосовуватися поряд з діючою системою оподаткування, обліку та звітності, передбаченою законодавством, на вибір суб'єкта малого підприємництва.

Так, суд приходить до висновку, що у разі згоди суб’єкта малого підприємництва, він може бути застрахований у якості страхувальника у відповідності до вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”№1058-IV, та тільки у такому випадку до нього можна застосовувати норми цього закону.

Згідно до п.6 Указу суб’єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником певних видів податків і зборів (обов’язкових платежів), зокрема збору на обов’язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, суд погоджується із посиланням позивача на те, що Державним казначейством України (його відповідними відділеннями) здійснюється перерахування суми до Пенсійного фонду у розмірі 42% та у даному випадку норми Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV на позивача як платника єдиного податку не поширюються.

Тому суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивач повинен сплачувати внесок на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування у розмірі 32% за правилами, встановленими Законом України №1058-IV. Також суд не приймає посилання відповідача на норми ст.ст. 14,15 та 18 Закону України №1058-IV щодо того, що страхувальниками можуть бути також інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством , або за договорами цивільно –правового характеру, оскільки, як вже зазначалось раніше, платник єдиного податку самостійно визначає можливість його реєстрації в якості страхувальника в порядку Закону України №1058-IV.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

-          на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

-          з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

-          обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають

-          значення для прийняття рішення (вчинення дії);

-          безсторонньо (неупереджено);

-          добросовісно;

-          розсудливо;

-          з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

-          пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

-          з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

-          своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В матеріалах справи знаходиться акт звірки уплати страхових внесків та зарахування 42 % від уплати єдиного податку між Управлінням ПФУ в Київському районі м. Сімферополя та Фірмою “Дак” станом на 28.05.2008р., з якого вбачається, що на момент винесення відповідачем спірної вимоги за фірмою “Дак” була наявна заборгованість в сумі 3313,75 грн., а не 4695,55 грн. як вказано в спірній вимозі. Що також підтвердив представник відповідача під час розгляду справи.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про визнання недійсною спірної вимоги в частині суми 1381,80 грн.

Щодо вимоги позивача про визнання вимоги УПФУ в Київському районі м. Сімферополя про сплату боргу № 291 від 03.01.2008р. відкликаною 01.02.2008р. у частині 3313,75 грн. заборгованості, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.8.6 Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління ПФУ від 19.12.2003 р. № 21-1, вимога вважається відкликаною, якщо:

а) сума боргу самостійно погашається страхувальником;

б) орган Пенсійного фонду скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу внаслідок її узгодження або оскарження;

в) вимога органу Пенсійного фонду про сплату боргу скасовується чи змінюється судом (господарським судом);

г) борг списується у випадках, передбачених статтею 106 Закону;

ґ) є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу, що зазначені у вимозі.

У випадку, зазначеному підпунктом "а", вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми недоїмки.

У випадку, зазначеному підпунктом "б", вимога вважається відкликаною з дня прийняття органом Пенсійного фонду рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми недоїмки.

У випадку, зазначеному підпунктом "в", вимога вважається відкликаною у день отримання страхувальником відповідного рішення суду (господарського суду).

У випадку, зазначеному підпунктом "г", вимога вважається відкликаною у день прийняття органом Пенсійного фонду рішення про списання боргу відповідно до частини 6 статті 106 Закону.

У випадку, зазначеному в підпункті "ґ", вимога вважається відкликаною у день надходження виконавчих документів до органів державної виконавчої служби.

Інструкція про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена Постановою правління ПФУ від 19.12.2003р. № 21-1, розроблена та відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 1 березня 2001 року N 121. Зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 р. за N 64/8663.

Враховуючи викладені положення Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена Постановою правління ПФУ від 19.12.2003р. № 21-1, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання вимоги УПФУ в Київському районі м. Сімферополя про сплату боргу №291 від 03.01.2008р. відкликаною 01.02.2008р. у частині 3313,75 грн., оскільки в силу п.п. а) п.8.6 цієї Інструкції, вимога вважається відкликаною, якщо сума боргу самостійно погашається страхувальником. А у випадку, зазначеному підпунктом "а", вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми недоїмки.

Враховуючи те, що позивач сплатив суму заборгованості у розмірі 3313,75 грн. – 01.02.2008р., то саме з цієї дати, вимога УПФУ в Київському районі м. Сімферополя №291 від 03.01.2008р. про сплату боргу у розмірі 3313,75 грн., вважається відкликаною.

При цьому суд враховує, наявну в матеріалах справи довідку, підписану першим заступником начальника Управління ПФУ в Київському районі м.Сімферополя Медведською Л.В. та начальником відділу надходження доходів Царенко І.В. від 06.06.2008р. за вих.№356, згідно до якої станом на 06.06.2008р. згідно до облікової картки позивача, заборгованість по оплаті страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування відсутня.

Враховуючи сукупність наявних в матеріалах справи доказів, та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Вступна та резолютивна частини постанови оголошені - 18.11.2008р.

Повний текст постанови складений та підписаний – 21.11.2008р.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 152, п. 1 ст. 153, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Визнати частково недійсною вимогу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Сімферополя №291 від 03.01.2008р. в частини суми 1381,80 грн.

3.          В іншій частині позову, в задоволенні позову – відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного адміністративного суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня її проголошення, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви (ст. 254 КАС України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.