ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

06.11.2008

Справа №2-21/5710-2007А

06 листопада 2008 р. о 09 годині 50 хвилин Господарським судом Автономної республіки Крим у складі

Головуючого – судді Чонгової С.І.

при секретарі судового засідання Останіної В.С.

розглянута адміністративна справа № 2-21/5710-2007А

За позовом Державного підприємства Агрофірми «Прибережна» (96447, Чорноморський район, с. Медведеве, вул. Нова, 1)

До відповідача Контрольно-ревізійного управління в АР Крим (95006, м. Сімферополь, бул. Леніна, 5/7)

про визнання нечинним акту.

У судовому засіданні приймали участь представники:

09.10.2008 р.

Позивач Печенізький В.С., довіреність № 01-9/6 від 10.01.2008 р., представник;

Відповідач Бархіян О.О., довіреність № 13-14/1737 від 22.11.2007 р., головний спеціаліст-ю/к,

04.11.2008 р.

Позивач Печенізький В.С., довіреність № 01-9/6 від 10.01.2008 р., представник;

Відповідач не з’явився;

Сутність спору: Позивач - Державне підприємство Агрофірма «Прибережна», Чорноморський район, с. Медведеве, звернувся до Господарського суду АР Крим з адміністративним позовом до відповідача – Сектору в Чорноморському районі Західного регіонального контрольно-ревізійного відділу, смт. Чорноморське, у якому просив визнати нечинним акт ревізії № 42-11/19 від 15.09.2006 р. у частині пред’явлення вимог про відшкодування до бюджету 202 839,76 грн., та визнати нечинною вимогу про відшкодування до бюджету 202 839,76 грн., пред’явлену в листі № 42-14/424-1 від 18.09.2006 р.

Відповідно до ухвали Господарського суду АР Крим від 06.04.2007 р. позовну заяву було прийнято до провадження суддею Господарського суду АР Крим Яковлєвим С.В. та призначено до слухання.

Ухвалою Господарського суду АР Крим від 31.05.2007 р. було проведено заміну неналежного відповідача – Сектору в Чорноморському районі західного регіонального контрольно-ревізійного відділу, смт. Чорноморське, на належного – Контрольно-ревізійне управління в АР Крим.

18.06.2007 р. позивачем було надано заяву № 01-9/171 від 18.06.2007 р. про зміну позовних вимог, у якій позивач просить: визнати нечинною вимогу № 42-14/424-1 від 18.09.2006 р. про відшкодування до бюджету 202839,76 грн.

Ухвалою Господарського суду АР Крим від 24.07.2007 р. провадження по справі № 2-22/ 5710-2007А було зупинено у зв’язку з призначенням додаткової судово-бухгалтерської експертизи.

Згідно з ухвалою заступника голови Господарського суду АР Крим від 15 квітня 2008 р., у зв’язку із закінченням повноважень судді Господарського суду АР Крим Яковлєва С.В., справу № 2-22/5710-2007А передано на розгляд судді Господарського суду АР Крим Чонговій С.І., справі привласнено номер 2-21/5710-2007А.

18.09.2008 р. на адресу суду надійшло повідомлення експерта про неможливість надання висновку у зв’язку з чим, ухвалою Господарського суду АР Крим від 22 вересня 2008 р. справу № 2-21/5710-2007 прийнято до провадження суддею Господарського суду АР Крим Чонговою С.І., провадження по справі було поновлено та призначено до слухання.

Представник позивача у судове засідання з’явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання з’явився, позовні вимоги не визнає з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Сторони відмовилися від послуг перекладача.

Відповідно до статті 130 Кодексу Адміністративного судочинства України перед початком слухання справи сторонам, які беруть участь у справі, були вручені пам’ятки про права та обов’язки.

У засіданні суду у порядку статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України було оголошено перерву з 09.10.2008 р. до 04.11.2008 р.

Представник відповідача у судове засідання 04.11.2008 р. не з’явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У засіданні суду, яке відбулося 04.11.2008 р. суд перейшов до судових дебатів, після чого вийшов до нарадчої кімнати до 06 листопада 2008 р. до 09 години 50 хвилин для оголошення судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та заперечення представника позивача, відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

3 21.08.2006 р. по 15.09.2006 р. на Державному підприємстві Агрофірми «Прибережна» ревізорами сектору в Чорноморському районі Західного регіонального КРО була проведена ревізія цільового використання бюджетних коштів, виділених позивачу для погашення заборгованості з заробітної плати за станом на 01.01.2004 р. і не погашеною на 01.07.2004 р.

За наслідками проведеної ревізії провідним контролером-ревізором сектору в Чорноморському районі Західного КРО був складений акт від 15.09.2006 р. № 42-21/19.

Відповідно до вказаного акту, ревізією було встановлено наступне.

28.10.2004 р. між Міністерством праці та соціальної політики України (кредитодавець) та Державним підприємством Агрофірма «Прибережна» (позичальник) був укладений договір № 137 безвідсоткової, цільової бюджетної позики на погашення заборгованості з виплати заробітної плати. Відповідно до умов вказаного договору, Міністерством праці та соціальної політики була надана Державному підприємству Агрофірмі «Прибережна» безпроцентна цільова бюджетна позики в сумі 435710,00 грн. з метою погашення заборгованості по заробітній платі, що утворилася станом на 01.01.2004 р. і не була погашена на момент набрання сили Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» від 17.06.2004 р.

Ревізією було встановлено порушення «Порядку перерахування і використання засобів державного бюджету від приватизації державного майна, що надходять понад обсяги, визначені статтею 26 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», на погашення заборгованості із заробітної плати на умовах безвідсоткових бюджетних позик підприємствам державної форми власності», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України і Міністерства фінансів України від 20.09.2004 р. № 231/576, а саме незаконно погашена за рахунок державного бюджету заборгованість по заробітній платі в сумі 124962,65 грн. і незаконно сплачені обов’язкові податки і внески в сумі 77877,11 грн., всього – 202839,76 грн. Відповідно акту ревізії сума у розмірі 202839,76 грн. підлягає відшкодуванню до бюджету.

18.09.2006 р. на адресу Державного підприємства Агрофірми «Прибережна» було направлено лист № 42-14/424-1 про усунення виявлених ревізією порушень, яким пред’явлені вимоги відшкодувати до бюджету незаконні видатки у сумі 202839,76 грн.

Ухвалою Господарського суду АР Крим від 07.11.2005 р. у справі № 2-26/15641-2005 було порушено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства Агрофірми «Прибережна».

Відповідно до ухвали Господарського суду АР Крим від 14.02.2006 р. введено процедуру розпорядження майном боржника і призначений розпорядник майна.

Ухвалою Господарського суду АР Крим від 28 жовтня 2008 р. було продовжено строк судової процедури розпорядження майном Державного підприємства Агрофірми «Прибережна» та повноважень розпорядника майна Салієва І.Е. на шість місяців до 02.03.2009 р.

Позивач вважає, що вимога № 42-14/424-1 від 18.09.2006 р. про відшкодування до бюджету 202839,76 грн. не відповідає чинному законодавству, оскільки ухвалою Господарського суду АР Крим від 07.11.2005 р. у справі № 2-26/15641-2005 введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, а відповідно пункту 4 статті 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Проте, вказана вимога не є виконавчим документом, не містить нарахованих санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов’язань, чи санкцій за невиконання зобов’язань щодо сплати податків та зборів.

Таким чином, посилання позивача на порушення відповідачем пункту 4 статті 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є необґрунтованим.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 7 Бюджетного кодексу України бюджетна система України ґрунтується на таких принципах: принцип цільового використання бюджетних коштів – бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями.

Нецільове використання бюджетних коштів, тобто витрачання їх на цілі, що не відповідають бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України чи рішенням про місцевий бюджет, виділеним бюджетним асигнуванням чи кошторису, має наслідком зменшення асигнувань розпорядникам бюджетних коштів на суму коштів, що витрачені не за цільовим призначенням. У разі нецільового використання бюджетних коштів, отриманих у вигляді субвенції, зазначені кошти підлягають обов'язковому поверненню до відповідного бюджету у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (Стаття 119 Бюджетного кодексу України).

Стаття 10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» встановлює, що головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право: перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, одержані підконтрольними установами, за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що вимога № 42-14/424-1 від 18.09.2006 р. про відшкодування до бюджету 202839,76 грн. прийнята у межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством.

При таких обставинах, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог статті 94 Кодексу Адміністративного судочинства України витрати з оплати державного збору підлягають віднесенню на позивача.

У засіданні суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову оформлено та підписано відповідно до вимог Кодексу Адміністративного судочинства України 10 листопада 2008 р.

На підставі викладеного, керуючись ст.. ст.. 17, 18, 71, 86, 158, 160, 161, 162, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена у апеляційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 185-187 Кодексу Адміністративного судочинства України протягом 10 днів з дня її проголошення або з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Чонгова С.І.