ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.09.08р.

Справа № 31/29-08

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю „Верітас Пік”, м. Дніпропетровськ

до відповідача

Відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго”, м Дніпропетровськ

про

тлумачення п.1.1. та п.5.1. договору про надання правової допомоги № 2533-И від 10.01.2005 р.

Суддя Єременко А.В.

Представники:

Від позивача

Фандєєва С.В., довіреність № 08/08 від 24.03.2008 року

Від відповідача

Овсяникова Є.Д., дов. від 04.08.08р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Верітас Пік” звернулось з позовом до Відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго” та просить:

-          надати офіційне тлумачення п. 1.1 договору про надання правової допомоги № 2533-И від 10.01.05 р. шляхом визначення, що було предметом договору № 2533-И та чи включає в себе предмет договору послугу із збереження активу у вигляді грошових коштів у сумі 198 079 265 20 грн., як контрольованого Виконавцем ресурсу;

-          надати офіційне тлумачення п. 5.1. договору про надання правової допомоги № 2533-И від 10.01.05 р. шляхом визначення, що мали на увазі сторони узгоджуючи між собою, що послуги, передбачені розділом 1, вважаються наданими з моменту настання певних подій. Та чи означає зазначений п. 5.1. договору те, що до настання певних подій, а саме винесення судом рішення, у Замовника не виникає обов’язку оплачувати надані позивачем послуги згідно п.2.1.1., 2.1.2., 3.1. та 3.2. договору.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що нечітке викладення сторонами умов договору породжує неоднозначність його застосування та проблемність виконання договору в цілому.

Відповідач позовні вимоги не визнає та зазначає про відсутність необхідності в тлумаченні умов спірного договору, оскільки договірні зобов’язання між сторонами припинені, що підтверджується закінченням стоку дії довіреності працівника Позивача, яка була йому видана Відповідачем на виконання договору правової допомоги № 2533-И від 10.01.05 р.; спірні пункти договору, які просить розтлумачити позивач, вже були підставами в позові у справі № 26/76-08 між тими сторонами та судом прийняте рішення; відповідно до ст.15 ЦК України Позивач не має права на судовий захист внаслідок відсутності факту порушення або оспорювання відповідного права чи охоронюваного законом інтересу.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

10 січня 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Верітас Пік”(Виконавець) та Відкритим акціонерним товариством „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго”(Замовник) укладено договір про надання правової допомоги № 2533-И (надалі –Договір).

Відповідно до п.1.1, 1.2. Розділу 1 „Предмет договору” Виконавець приймає на себе зобов’язання надати Замовнику правові послуги у формі надання консультацій, складання документів, представництва інтересів замовника в господарських судах України всіх інстанцій про розгляді справи № 20/176 про стягнення Державним підприємством „Енергоринок” з замовника 198 079 256, 20 гривень заборгованості та зустрічного позову Замовника до Державного підприємства „Енергоринок” про визнання недійсним в частині договору про розстрочку заборгованості № 1478/01-1031/3 від 01.04.02 р., спрямованих на повну або часткову відмову судом у задоволенні пред’явленого Державним підприємством „Енергоринок” позову. Послуги, що надаються включають: вивчення матеріалів, які мають відношення до предмету договору, розробку правової позиції та надання Замовнику рекомендацій правового характеру; підготовку необхідних процесуальних документів та представництво інтересів замовника в господарському суді Дніпропетровської області, Дніпропетровському апеляційному господарському суді, Вищому господарському суді України, Верховному суді України.

Відповідно до п 2.1. Договору ціна по цьому договору складається із вартості наданих Виконавцем у період його дії послуг, які включають себе та визначаються в наступному порядку:

-          вартості часу, витраченого на надання послуг, за тарифом 270 грн. на годину;

-          вартості збереження активу у вигляді грошових коштів у сумі 198 079 256, 20 гривень, як контрольованого Замовником ресурсу, по тарифу 8 130 грн. за кожний повний тиждень строку дії зобов’язань виконавця по дійсному договору до моменту їх припинення з підстав та у порядку, передбаченому п. 5.1. Договору;

-          вартості винагороди у розмірі 0,08 грн. за кожну гривню різниці між сумою позовних вимог Державного підприємства „Енергоринок” та сумою, що підлягатиме стягненню із Замовника у відповідності до рішення суду.

Пуктом 5.1. Договору встановлено, що послуги, передбачені розділом 1, вважаються наданими з моменту настання однієї з наступних подій:

-          винесення в господарським судом Дніпропетровської області, Дніпропетровським апеляційним господарським судом або Вищим господарським судом України рішення по предмету спору та неоскарження цього рішення у встановлений законом строк;

-          припинення провадження по справі;

-          залишення позову без розгляду;

-          затвердження судом мирової угоди між Замовником та Державним підприємством „Енергоринок”;

-          винесення Верховним судом України остаточного рішення по предмету спору, крім випадку направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно ч.1ст. 179 ГК України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству ( ч.4 ст. 179 ГК України).

Частиною 7 ст. 179 ГК України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є:

1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини;

2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом;

3) свобода договору;

4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом;

5) судовий захист цивільного права та інтересу;

6) справедливість, добросовісність та розумність.

З аналізу викладених норм чинного законодавства вбачається, що сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству та щодо застосування яких сторонами законодавство не містить обмежень.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 16 ЦК України визначено певні способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Відповідно до ч. 2 зазначеної статті суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 213 ЦК України передбачено, що на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Суд вважає, що буквальне значення слів та понять, викладених у пунктах 1.1.,1.2., 2.1. Договору дає змогу витлумачити умови п. 1.1. Договору без застосування інших способів тлумачення, передбачених ч. 3, 4 ст.213 ЦК України. Так, умови п.п. 1.1. Договору прямо вказують, що виконавець приймає на себе зобов’язання, які включають вивчення матеріалів, які мають відношення до предмету договору, розробку правової позиції та надання Замовнику рекомендацій правового характеру; підготовку необхідних процесуальних документів та представництво інтересів Замовника в судах. Підпункт 2.1.2. п. 2.1. Договору визначає вартість збереження активу у вигляді грошових коштів у сумі 198 079 256, 20 гривень, як контрольованого Замовником ресурсу, зобов’язань зберігати які Виконавець на себе не приймав.

Окрім цього, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21 травня 2008 року по справі № 26/76-08 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Верітас Пік” до Відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго” про стягнення 646 315, 90 грн., за зустрічним позовом Відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго” до Товариства з обмеженою відповідальністю „Верітас Пік” про визнання договору недійсним встановлено, щодо оплати вартості збереження активу у вигляді грошових коштів у сумі 198 079 265, 20 грн.-п.2.1.1 Договору, по якому заявлені вимоги до стягнення на суму 422 760 грн., то надання такої послуги не є предметом договору № 2533-И, предметом договору є надання правових послуг по наданню консультацій, складанню документів, представництву інтересів замовника у судах. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.07.2008 року по справі № 26/76 зазначене рішення суду залишено без змін.

Згідно ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Решта вимог, наведених в прохальній частині позову, щодо офіційного тлумачення п. 5.1. договору про надання правової допомоги № 2533-И від 10.01.05 р. задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Позивач просить надати офіційне тлумачення п.5.1. Договору із застосуванням певних способів тлумачення - шляхом визначення, що мали на увазі сторони, тобто шляхом встановлення намірів сторін. Між тим, з огляду на приписи ст. 213 ЦК України зміст окремих частин правочину встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін лише, якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину.

В той же час, тлумачення п. 5.1. Договору можливе на підставі абзацу 1 частини 3 статті 213 ЦК України, без застосування такого способу тлумачення, як встановлення намірів сторін.

Суд не вбачає підстав при вирішенні спору для застосування інших способів тлумачення п. 5.1. Договору, ніж ті, про застосування яких просить позивач, оскільки вирішує спір в межах заявлених позовних вимог.

Окрім того, частина питань, наведених в прохальній частині позову про офіційне тлумачення п. 5.1. Договору, є за межами змісту цього пункту.

Судові витрати по справі на підставі ст. 49 ГПК України слід віднести на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Розтлумачити, що відповідно п.п. 1.1, 1.2. договору про надання правової допомоги № 2533-І від 10 січня 2005 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю „Верітас Пік” (Виконавець) та Відкритим акціонерним товариством „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго” (Замовник) предметом договору є надання правових послуг у формі надання консультацій, складання документів, представництва інтересів в господарських судах України всіх інстанцій про розгляді справи № 20/176 про стягнення Державним підприємством „Енергоринок” з Замовника 198 079 256, 20 гривень заборгованості та зустрічного позову Замовника до Державого підприємства „Енергоринок” про визнання недійсним в частині договору про розстрочку заборгованості № 1478/01-1031/3 від 01.04.02 р., спрямованих на повну або часткову відмову судом у задоволенні пред’явленого Державним підприємством „Енергоринок” позову, які включають в себе: вивчення матеріалів, які мають відношення до предмету договору, розробку правової позиції та надання Замовнику рекомендацій правового характеру; підготовку необхідних процесуальних документів та представництво інтересів Замовника в господарському суді Дніпропетровської області, Дніпропетровському апеляційному господарському суді, Вищому господарському суді України, Верховному суді України.

У іншій частині позову відмовити.

Суддя А.В. Єременко