ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" вересня 2008 р.

Справа № 21/4536

За позовом Відкритого акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" м. Київ

до Дочірного підприємства "Волочиськ-цукор" м. Волочиськ

до Відділу державної виконавчої служби Волочиського районного управління юстиції в Хмельницькій області м. Волочиськ

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача:

1. Приватного підприємця Яневич З.Л. м. Старокостянтинів;

2. Товариства з обмеженою відповідальністю „Підприємство матеріально-технічного забезпечення „Агропромтехніка” м. Хмельницький

3. Приватного підприємця Савчука Д.Й. с. Користова Волочиського району

4. Фермерське господарство „Деметра” с. Авратин Волочиського району

про зняття арешту з майна ДП "Волочиськ-цукор", що знаходиться в заставі ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" згідно з договорами застави

Суддя

Представники:

Позивача: Паславський Д.В. - за довіреністю №01-11/1-304 від 28.01.2008р.

Відповідача-1: не з’явився

Відповідача-2: не з’явився

Третьої особи 1: Ребрина В.М. –представник за дорученням №477 від 07.02.2008р.

Третьої особи 2: Гаврік Р.О. –представник за довіреністю №0520 від 31.03.2008р

Гандзюк В.В. - представник за довіреністю

Тетьої особи 3: не з’явився

Третьої особи 4: Розвод Р.В. - представник за дорученням

Суть спору:

Відкрите акціонерний товариство „Райффайзен Банк Аваль” звернувся з позовом до Дочірнього підприємства „Волочиськ - цукор” до Відділу державної виконавчої служби Волочиського районного управління юстиції про зняття арешту з майна ДП „Волочиськ -цукор” та заборони на його відчуження, що знаходиться в заставі ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” згідно з договорами застави від 11.11.2004 року, від 26.10.2007 року, від 01.11.2007 року. В обґрунтування вимог посилається на фактичні обставини справи та на ст.ст. 34, 52 Закону України „Про виконавче провадження”, ст.ст. 1, 19 Закону України „Про заставу”.

ДП „Волочиськ-цукор” позов повністю визнав та просив його задоволити.

Відділ державної виконавчої служби Волочиського районного управління юстиції позовні вимоги за суттю та розміром не оспорив.

Представники третіх осіб проти позову заперечили. Вказали на його необґрунтованість та безпідставність. Посилались на наявну судову практику, зокрема на постанову Вищого господарського суду України від 07.02.2006 року у справі № 25/213-04-4270. Крім того при прийняті рішення по справі просили врахувати, що ухвалою господарського суду Хмельницької області від 13.06.2008 року порушено провадження у справі № 2/136-Б про банкрутство ДП „Волочиськ-цукор” (оголошення в газеті „Голос України” № 166 від 03.09.2008 року).

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” є правонаступником за всіма правами та обов’язками АППБ „Аваль” (згідно з п. 1.1. Статуту ВАТ „Райффайзен Банк Аваль”).

31.07.2001 року між Банком та ТзОВ „Євросервіс-Україна” укладена Генеральна кредитна угода № б/н. В забезпечення виконання зобов’язань по Генеральній кредитній угоді 11.11.2004 року між Банком та ДП „Волочиськ-цукор”, яке виступало майновим поручителем ТзОВ „Євросервіс-Україна”, укладено договір застави обладнання. Відповідно до предмету договору, в забезпечення виконання зобов’язань за Генеральною кредитною угодою та усіх додаткових угод до неї, ДП „Волочиськ-цукор” передано у заставу Банку належні йому машини, обладнання, інструменти, інвентар (меблі), транспортні засоби, згідно додатку № 1 та № 2 до договору застави, які знаходяться за адресою: Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Заводська, буд. 1. Предмет застави оцінений сторонами на суму 2083394, 00 грн. До державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено відповідний реєстраційний запис, про що свідчить витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. 26.10.2007 року між Банком та ДП „Волочиськ-цукор”, яке виступало майновим поручителем ТзОВ „Євросервіс-Україна, укладено договір застави транспортного засобу. Відповідно до предмету договору, в забезпечення виконання зобов’язань за Генеральною кредитною угодою та усіх додаткових угод до неї, ДП „Волочиськ-цукор” передав у заставу Банку належні йому на праві власності транспортні засоби, які зазначені в даному договорі. Предмет застави оцінений сторонами на суму 800500,00 грн. До державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено відповідний реєстраційний запис, про що свідчить витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. 01.11.2007 року між Банком та ДП „Волочиськ-цукор”, ТзОВ „Євросервіс-Україна” та ДП „Підприємство „Продпрогрес” укладено чотирьохсторонній договір застави основних засобів № 11/1-2327. Відповідно до предмету договору, в забезпечення виконання зобов’язань за генеральною кредитною угодою та усіх додаткових угод до неї, заставодавці передали у заставу Банку належні їм на праві власності основні засоби/обладнання згідно додатку № 1 до договору застави, які знаходяться за адресою: Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Заводська, буд. 1. Предмет застави оцінений сторонами на суму 956239,00 грн. До державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено відповідний реєстраційний запис, про що свідчить витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

За даними ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” з 01.11.2007 року ТзОВ „Євросервіс-Україна” належним чином не виконує взяті на себе зобов’язання по генеральній кредитній угоді.

Постановою відділу державної виконавчої служби Волочиського районного управління юстиції від 15.01.2008 року накладено арешт на все майно, що належить ДП „Волочиськ-цукор” та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить ДП „Волочиськ-цукор”.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся із позовом до суду та просить зняти арешт з майна ДП „Волочиськ-цукор” та заборону на його відчуження, оскільки він є його заставодержателем.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши доводи представників сторін, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.1 Закону України “Про заставу” застава - це спосіб забезпечення зобов’язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов’язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Статтею 19 Закону України „Про заставу” передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

В ст. 34 Закону України „Про виконавче провадження” вказано, що виконавче провадження підлягає обов’язковому зупиненню у випадках: ... 7) подання до суду позову про виключення майна з акта опису й арешту; 8) порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, введеного господарським судом, крім випадків знаходження виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника);

Відповідно до ст. 52 Закону України „Про виконавче провадження” стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеної у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заставлене майно, стягнення звертається на вільне від застави майно боржника. У разі коли коштів, одержаних від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, виконавчий документ повертається стягувачу-заставодержателю. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту.

При прийнятті рішення по справі судом враховується, що чинним законодавством не передбачено права заставодержателя на звернення до суду із позовом про зняття арешту з майна та заборони на його відчуження. Тому у позові слід відмовити повністю.

У клопотаннях про зупинення провадження у справі слід відмовити у зв’язку із їх необґрунтованістю.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49 ГПК України покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 82, 84, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Суддя

Рішення оформлене та підписане 08.09.2008 року.

Віддрук. 9 прим.:

1 - до справи,

2, 3 - позивачу,

4, 5 - відповідачам,

6, 7, 8, 9 - третім особам.

Помічник судді О.С. Гуменюк