ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.10.08 р.                     Справа № 36/175

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді: Н.В.Будко

при секретарі судового засідання:          І.О.Губенко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом:          Товариства з обмеженою відповідальністю „Дон-Колорит” м.Донецьк

до відповідача:          Товариства з обмеженою відповідальністю „Гранітний кар’єр” м.Макіївка

про:          стягнення 76 711грн. 78коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача: Литвиненко С.В. по дов.;

від відповідача: Репей Л.В. по дов.;

З 09.10.08р. по 20.10.08р. у судовому засіданні згідно ст.

77 Господарського процесуального кодексу України

оголошувалась перерва.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Арт-ВЕСТ” м.Артемівськ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Відкритого акціонерного товариства „Артемівський завод „ДОРІНДУСТРІЯ” м.Артемівськ, про стягнення 201 490грн. 91коп. основного боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 48 357грн.82коп. пені.

В обґрунтування вимог посилається на договір №58 від 24.10.07р. з додатковими угодами до нього, видаткові накладні, довіреності, рахунки, акт звірки взаєморозрахунків, банківські виписки, письмову вимогу №116/08 від 07.07.08р.

Відповідач позовні вимоги визнає частково в сумі основного боргу 75 298грн. 18коп. В іншій частині позов не визнає, оскільки за умовами договору позивач не повинен був поставляти продукцію без внесення відповідачем попередньої оплати.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та оцінивши подані докази господарським судом ВСТАНОВЛЕНО:

24.10.07р. між сторонами був укладений договір №58, згідно якого позивач продає, а відповідач купує та сплачує товарно-матеріальні цінності (щебінь фракції 5-20 та 20-40, ПЩС (відсів) фракції 0-10).

В подальшому, сторони укладали додаткові угоди №1, №2 від 20.02.08р., №3 від 01.04.08р., №4 від 17.04.08р., якими неодноразово змінювали ціну на товар, що поставляється.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу товар за видатковими накладними №1452 від 26.11.07р. на суму 9 049грн. 04коп., №1508 від 29.12.07р. на суму 76 467грн. 08коп., №2 від 15.01.08р. на суму 8 908грн., №42 від 29.02.08р. на суму 7 945грн., №114 від 18.04.08р. на суму 68 274грн. 60коп., №128 від 24.04.08р. на суму 40 854грн. 46коп., а всього на суму 211 498грн. 18коп.

Факт отримання відповідачем продукції підтверджується вищевказаними видатковими накладними а також довіреностями відповідача ЯОИ №571425 від 13.11.07р., ЯОФ №366860 від 24.12.07р., ЯОФ №366867 від 07.01.08р., ЯОФ №366909 від 20.02.08р., ЯОФ №366967 від 21.04.08р.

Оскільки сторони у договорі належним чином не визначили строки виконання відповідачем зобов’язання по оплаті продукції, суд вважає, що право вимагати такого виконання виникло у позивача в порядку частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України – через сім днів з моменту пред’явлення письмової вимоги №116/08 від 07.07.08р. – тобто 16.07.08р.

Наявні матеріалах справи рахунки №824 від 06.11.07р., №899 від 26.11.07р., №935 від 29.12.07р., №3 від 15.01.08р., №46 від 29.02.08р., №137 від 18.04.08р., №152 від 24.04.08р., суд до уваги не приймає, оскільки відсутні докази направлення означених рахунків відповідачу.

Однак отриманий товар відповідач оплатив частково в сумі 136 200грн., внаслідок чого за ним виникла заборгованість в сумі 75 298грн. 18коп.

30.04.08р. сторони підписали акт звірки взаєморозрахунків, яким підтвердили заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 75 298грн. 18коп.

Докази погашення заборгованості в сумі 75 298грн. 18коп. відповідач не представив, у зв’язку з чим господарський суд робить висновок, що на момент прийняття рішення грошове зобов’язання відповідача перед позивачем залишилось невиконаним, що є порушенням норм статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що факт заборгованості в сумі 75 298грн. 18коп. підтверджений наявними в матеріалах справи документами, господарський суд позовні вимоги обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 ЦК України прострочення відповідачем грошового зобов’язання тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення, якщо інший розмір відсотків не встановлений законом або договором.

Однак перевіривши наданий позивачем розрахунок, відповідно до якого сума 3% річних складає 148грн. 56коп, суд вважає, що він є арифметично невірним, оскільки у 2008 році не 365, а 366 днів, у зв’язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в сумі 148грн. 12коп.

Водночас, господарський суд відмовляє позивачу у заявлених вимогах в частині стягнення пені в сумі 1 265грн. 04коп., оскільки ухвалою господарського суду Донецької області від 21.08.06р. по справі №5/135б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю „Гранітний кар’єр” був введений мораторій на задоволення вимог кредиторів, а згідно приписів ст. 12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов’язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов’язкових платежів).

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, суд вважає юридично неспроможними та до уваги не приймає.

Судові витрати згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно задоволеній частині позову.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 22, 509, 525, 526, 530, 614, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України, керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Дон-Колорит” м.Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю „Гранітний кар”єр” м.Макіївка про стягнення 76 711грн. 78коп. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Гранітний кар”єр” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Дон-Колорит” основний борг в сумі 75 298грн. 18коп., 3% річних в сумі 148грн. 12коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 754грн. 46коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 116грн. 05коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя