ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2008 Справа № 7/469-ПН-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді Задорожної Н.О. при секретарі Степановій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Виробничо-трикотажного товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп", м. Херсон

до Херсонської міської ради, м. Херсон

про визнання права користування земельною ділянкою

за участю:

представників сторін:

від позивача - Левченко В. М. дов. № б/н від 29.05.2006р., представник, Полозовська В. А. - директор (наказ № 5-К від 20.04.2007р).;

від відповідача - Сідорова Т. В. дов. № 9-3-9/21 від 08.01.2008р., головний спеціаліст юр. відділу ХМР;

Сутність справи: Позивач звернувся з позовом, у якому просить суд визнати за ним право постійного користування з 18 липня 2001 року земельною ділянкою площею 0,1662 га за адресою: м. Херсон, вул. Радянська, 40 (сорок).

Обгрунтовуючи підстави позову, позивач посилається на факт набуття ним за договором купівлі-продажу від 18 липня 2001 року права власності на нежитлові приміщення, будівлі і споруди, що розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,1662 га за адресою: м. Херсон, вул. Радянська, 40, а також на чинну на момент укладання цього договору норму ст. 30 ЗК УРСР, за якою при переході права власності на будівлі і споруди, разом з цими об’єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 ЗК УРСР, і право власності або право користування земельною ділянкою та на норму ст.7 ЗК УРСР, за якою землекористування, без заздалегідь встановленого строку, було визначено, як "постійне".

Заяву позивача до Херсонської міської ради про реєстрацію права постійного користування спірною земельною ділянкою і про видачу державного акту про право постійного користування даною земельною ділянкою відповідач залишив без задоволення, з мотивів відсутності у позивача такого права.

Зважаючи на факт та мотив цієї відмови, посилаючись на закріплене нормами ст.ст. 15 і 16 ЦК України суб’єктивне право особи на захист свого цивільного права у разі його невизнання та на вибір способу захисту цього права, позивач просить суд визнати його право на постійне користування спірною земельною ділянкою.

Відповідач позов не визнає, вважає, що посилаючись на ст. 30 ЗК УРСР, позивач не звертає уваги і ігнорує встановлений нормами ст.ст. 22 і 23 цього Кодексу порядок виникнення і оформлення права користування земельною ділянкою, вважає, що позивач не набув права користування спірною земельною ділянкою.

Відповідач зауважує, що позивач не відноситься до визначених нормами ст. 92 ЗК України суб’єктів, які мають право набувати у постійне користування земельні ділянки.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

18 липня 2001 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Херсонській області, як продавцем, і Виробничо-трикотажним товариством з обмеженою відповідальністю "Олімп", як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу.

Згідно з пунктом 1 цього договору та "Переліком нерухомого майна, що передається покупцеві", продавець зобов’язався передати у власність покупця нежитлове приміщення, а саме літ. “А”, “А-1”, “Б” - основні, літ. “В” - прохідна, літ. “Г” - компресорн., літ. “Д” - котельна, яке знаходиться за адресою: місто Херсон, вулиця Радянська, 40, а покупець зобов’язався прийняти це майно.

Відповідно до пункту 2 договору, право власності на майно переходить до покупця з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Цей договір було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Антоновою Н.В. 18 липня 2001 року за реєстр. № 1982.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що за вказаним договором купівлі-продажу право колективної власності на нежитлове приміщення, а саме літ. “А”, “А-1”, “Б” - основні, літ. “В” - прохідна, літ. “Г” - компресорн., літ. “Д” - котельна, яке знаходиться за адресою: місто Херсон, вулиця Радянська, 40, позивач набув у день нотаріального посвідчення цього договору –18 липня 2001 року.

За виконаним Херсонським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру "Херсонгеоінформ" викопіюванням із плану м. Херсона, загальна площа земельної ділянки, на якій розташоване зазначене у договорі нерухоме майно, складає 0,1662 га.

Чинною на момент укладення вищевказаного договору купівлі-продажу нормою ст. 30 ЗК України (561-12) було встановлено, що при переході права власності на будівлі і споруди, разом з цими об’єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу і право власності або право користування земельною ділянкою. Нормою ст.7 ЗК України (561-12) землекористування без заздалегідь встановленого строку було визначене, як постійне".

9 червня 2008 року позивач подав до Херсонської міської ради заяву від 09.06.2008 р. № 148/01 про реєстрацію права ВТ ТОВ "Олімп" на постійне користування вищевказаною земельною ділянкою за адресою: м. Херсон, вул. Радянська, 40 і про видачу державного акту про право постійного користування даною земельною ділянкою.

Листом від 02.07.2008 р. за № 8-6280-17/15 відповідач у задоволенні цієї заяви відмовив з посланням на норми ст. 92 ЗК України (2768-14), якими визначено виключне коло суб’єктів, що мають право набувати у постійне користування земельні ділянки, а саме: підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об’єднання), установи та організації.

Оскільки ВТ ТОВ "Олімп" не належить до вищеперелічених підприємств, установ та організацій, то права на постійне користування земельною ділянкою ним набуватись не може. Така ж правова позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву.

Невизнання відповідачем права постійного користування ВТ ТОВ "Олімп" земельною ділянкою було підставою для звернення з позовом за судовим захистом порушеного права.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження та надавши їм оцінку, суд визнав позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з врахуванням наступного.

Відповідно до частини "г" пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 р. "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити зокрема з того, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК (2768-14) до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після ж 31 грудня 2001 р. право власності на земельну ділянку або її частину може переходити відповідно до ст. 120 ЗК на підставі цивільно-правових угод, а право користування –на підставі договору оренди, укладеного відповідно відчужувачем або набувачем.

Згідно з пунктом 3 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом права власності на землю і землекористування" N 02-5/743 від 27.06.2001р. (із змінами, внесеними згідно з Роз'ясненням Вищого господарського суду України N 04-5/609 від 31.05.2002р.) обов'язок рад відвести земельну ділянку у власність або у користування необхідно відрізняти від їх обов'язку оформити право на земельну ділянку, якщо воно виникло у зв'язку з переходом права на будівлю і споруду, приватизацією об'єктів незавершенного будівництва або внаслідок укладення передбачених законом цивільно-правових угод (міна, дарування, купівля і под.), а також коли земельну ділянку було надано підприємству чи організації до введення в дію Земельного кодексу України (561-12).

У відповідних випадках слід мати на увазі, що частина третя статті 30 Земельного кодексу (561-12) не ставить перехід права користування земельною ділянкою, на якій знаходяться будівлі та споруди, у залежність від того, передані ці будівлі та споруди безоплатно, чи за відповідну плату (наприклад, у випадку купівлі-продажу будівлі). Разом з переходом права власності на будівлю чи споруду новий власник, або землекористувач набуває прав і обов'язків, визначених статтями 39, 40 Земельного кодексу України.

У разі ухилення ради від оформлення права на земельну ділянку заінтересована особа відповідно до статей 74 і 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»(280/97-ВР) вправі звернутись до господарського суду з заявою про спонукання ради видати державний акт чи укласти відповідну угоду.

Суд дійшов висновку, що наведені відповідачем обґрунтування відмови у визнанні і реєстрації суб’єктивного права ВТ ТОВ "Олімп" на постійне користування спірною земельною ділянкою суперечать правовим позиціям, що викладені як у вищевказаних документах Верховного Суду України, Вищого господарського суду України, так і у рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 у справі N 1-17/2005 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X «Перехідні положення»Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками).

Вирішуючи питання щодо конституційності оспорюваних норм Земельного кодексу України (2768-14), Конституційний Суд України виходив з такого:

«Чинний Земельний Кодекс, прийнятий 25 жовтня 2001 року, визначив право постійного користування земельною ділянкою як право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (частина перша статті 92). Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року передбачено, зокрема, обов’язковість державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою.

Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності, а також громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації.

Використання терміна «набувають», що означає «ставати власником чого-небудь, здобувати що-небудь», після набрання чинності статтею 92 Кодексу (2768-14) свідчить, що ця норма не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте фізичними і юридичними особами в установлених законодавством випадках за станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення.»

Також у цьому рішенні Конституційний суд України вказує на те, що поняття «набувають права»за змістом частини другої статті 92 та частини першої статті 116 Земельного кодексу України (2768-14) в аспекті вимоги переоформлення права користування земельною ділянкою припускають поширення цього поняття лише на випадки первинного отримання земельної ділянки із земель державної та комунальної власності підприємствами, установами та організаціями, що належать до державної або комунальної власності, а також громадянами та юридичними особами, які набувають права власності та користування земельними ділянками.

Суд вважає доведеним факт придбання позивачем у колективну власність зазначеного у договорі купівлі-продажу від 18.07.2001 р. комплексу нежитлових будівель, споруд і приміщень за адресою: м. Херсон, вул. Радянська, 40 у день нотаріального посвідчення цього договору 18 липня 2001 року, тобто за чинності норм Земельного кодексу України (561-12).

Чинною на момент укладення вищевказаного договору купівлі-продажу нормою ст. 30 ЗК України (561-12) було встановлено, що при переході права власності на будівлі і споруди, разом з цими об’єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 ЗК УРСР, і право власності або право користування земельною ділянкою. А нормою ст.7 ЗК УРСР землекористування без заздалегідь встановленого строку було визначене, як «постійне».

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що з моменту набуття позивачем 18 липня 2001 року права колективної власності на зазначений у договорі купівлі-продажу комплекс нерухомого майна, позивач набув право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 0,1662 га. за адресою: місто Херсон, вулиця Радянська, 40 (сорок).

Враховуючи викладені обставини, позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню з віднесенням на відповідача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

Визнати за Виробничо-трикотажним товариством з обмеженою відповідальністю "Олімп" (м. Херсон, вул.Радянська, 40, ) право на постійне користування з 18 липня 2001 року земельною ділянкою площею 0,1662 га за адресою: м. Херсон, вул. Радянська, 40 (сорок).

2.Стягнути з Херсонської міської ради, м.Херсон, пр.Ушакова, 37, на користь Виробничо-трикотажного товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп" (м. Херсон, вул. Радянська, 40, , р/р 26001307 в Херсонській обласній дирекції «Укрсоцбанку», МФО 352015) суму сплачених судових витрат у розмірі 85,00 грн. державного мита і 118,00 грн. вартості ІТЗ судового процесу.

Суддя Н.О. Задорожна