ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2008 р. Справа № 55/164-08

вх. № 4997/5-55

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Єлісеєва М.І.

відповідача- не з"явився

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківські геоінформаційні системи", м. Харків

до Державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева", м. Харків

про стягнення 32500,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківські геоінформаційні системи", м. Харків, звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева", м. Харків, 32500 грн. збитків, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач в порушення умов договору купівлі- продажу від 07.07.05 р. не виконав прийняті на себе зобов"язання щодо сплати витрат, пов"язаних з укладанням договору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 липня 2008 р. було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 21 липня 2008 р.

21 липня 2008 р. відповідач надав до суду заперечення проти позовної заяви, в яких просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність, оскільки сплата позивачем суми, яку повинен був сплатити відповідач, була здійснена ним в порушення п.3.4 договору.

21 липня 2008 р. в судовому засіданні було оголошено перерву до 05 серпня 2008 р.

04 серпня 2008 р. позивач в порядку ст. 22 ГПК України надав до суду заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 32500 грн. грошових коштів, посилаючись на те, що відповідач порушив умови договору в частині домовленості сторін щодо розподілу та сплати витрат, пов"язаних з його укладанням.

Вказані уточнення прийняті судом та розгляд справи продовжено з їх урахуванням.

05 серпня 2008 р. позивач надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що підтримує уточнені позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідач внаслідок неправомірної поведінки зберіг без достатньої правової підстави майно, а саме грошові кошти у сумі 32500 грн.

05 серпня 2008 р. сторони звернулись до суду з заявою про продовження строку розгляду справи до 01 листопада 2008 р., у зв"язку з необхідністю надання додаткових доказів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05 серпня 2008 р. було задоволено заяву про продовження строку розгляду справи, продовжено строк розгляду справи та відкладено її розгляд на 30 вересня 2008 р.

30 вересня 2008 р. позивач надав до суду клопотання, в якому просив суд залучити до матеріалів справи лист приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу. Вказаний лист долучений судом до матеріалів справи.

30 вересня 2008 р. представник позивача звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, у зв"язку з неможливістю представника прибути у судове засідання.

30 вересня 2008 р. відповідач надав до суду заперечення на уточнені позовні вимоги, в яких просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем було неправомірно сплачені грошові кошти. Відповідач вказує на те, що позивачем не надано доказів того, що він був змушений сплатити обидві частки та ДП "Завод ім. Малишева" є неналежним відповідачем по справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30 вересня 2008 р. було задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та відкладено її розгляд на 13 жовтня 2008 р.

13 жовтня 2008 р. позивач надав до суду письмові пояснення, в яких вказував на те, що підтримує уточнені позовні вимоги, та просив суд стягнути з відповідача 32500,00 грн. грошових коштів, які були сплачені позивачем як частку відповідача за вчинення нотаріальних дій.

В призначеному судовому засіданні 13 жовтня 2008 р. було оголошено перерву до 16 жовтня 2008 р.

Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Ця заява розглянута судом та задоволена як така, що не суперечить чинному законодавству.

У відповідності до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами з урахуванням уточнень поданих до позову.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши уповноваженого представника позивача, судом встановлено наступне.

07 липня 2005 р. між АКБ СР "Укрсоцбанк" (продавець), Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківські геоінформаційні системи" (покупець), м. Харків (далі позивач) та Державним підприємством "Завод імені В.О. Малишева" (балансоутримувач), м. Харків (далі відповідач) було укладено договір купівлі- продажу нежитлових приміщень, у відповідності до умов якого АКБ СР "Укрсоцбанк" та відповідач в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов"язуються передати у власність позивача будівлю готелю (гуртожиток підвищеного типу) літ. "А-12" загальною площею 4287,4 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. Плеханівська, 57 в м. Харкові, а позивач, в свою чергу, прийняти та оплатити договірну ціну за нього.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі- продажу земельної ділянки, єдиного майного комплексу, житлового будинку(квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Вказаний договір купівлі- продажу нежитлових приміщень від 07.07.05 р. був посвідчений нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., зареєстрований у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 1659 та у Державному реєстрі правочинів за № 695146.

Матеріали справи свідчать про те, що сторонами були виконані умови договору, АКБ СР "Укрсоцбанк" та відповідачем було передано у власність позивача будівлю готелю (гуртожиток підвищеного типу) літ. "А-12"загальною площею 4287,4 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. Плеханівська, 57 в м. Харкові, що підтверджується актом прийому- передачі від 07.07.05 р., який підписаний трьома сторонами та скріплений печатками.

Відповідно до п. 3.4 договору передбачено, що усі витрати, пов"язані з укладанням цього договору, покладаються на позивача (покупця) та відповідача (балансоутримувача) в рівних частинах, сплачується ними окремо згідно чинного законодавства України.

Як зазначено у позовній заяві, виходячи з зазначеної у договорі ціни продажу об"єкту нерухомості загальний розмір плати за вчинення нотаріальних дій склав 65000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 42 Закону України "Про нотаріат", нотаріальні дії вчиняються після їх оплати.

Позивачем було сплачено всю суму витрат на вчинення нотаріальних дій у розмірі 65000 грн., що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Кошель Т.В.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з вимогою вих № 199 від 10.06.08 р. відшкодувати позивачу 32500,00 грн., що становить 1/2 від сплаченої приватному нотаріусу суми, що підтверджується поштовим описом та поштовим чеком з відміткою про відправку відповідачеві. Проте відповідач на претензію не відреагував та грошові кошти не перерахував.

Внаслідок неналежного виконання прийнятих на себе зобов"язань щодо розподілу та сплати витрат, пов"язаних з укладанням договору купівлі- продажу нежитлових приміщень від 07.07.05 р., у відповідача виникла заборгованість у сумі 32500,00 грн., що і стало підставою позивачу для звернення до господарського суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст.526 Цивільного Кодексу України зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином сторони, уклавши договір купівлі- продажу нежитлових приміщень від 07.07.05 р., узгодили між собою про те, що усі витрати, пов"язані з укладанням цього договору, покладаються на позивача та відповідача в рівних частинах, сплачується ними окремо згідно чинного законодавства України.

Суд зазначає про те, що у відповідності до ст.627 ЦК України, в якій вказано: відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сутність свободи договору розкривається насамперед через співвідношення актів цивільного законодавства і договору: сторони мають право врегулювавти ті відносини, які не визначені у положеннях актів цивільного законодавства, а також відступати від положень, що визначені цими актами, і самостійно врегулювати свої відносини, крім випадків, коли в актах законодавства міститься пряма заборона відступів від передбачених ними положень або якщо обов"яковість сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту чи суті відносин між сторонами.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов"язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов"язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обгрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред"явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Заперечення відповідача проти позову з посиланням на те, що позивач неправомірно перерахував всю суму витрат за вчинення нотаріальних дій всупереч п.3.4 договору, що на, думку відповідача, не влече за собою відшкодування з його боку 1/2 від сплаченої позивачем приватному нотаріусу суми, суд вважає їх необгрунтованими та неправомірними.

Враховуючи вимоги ст.629 ЦК України, а саме те, що договір є обов"язковим для виконання сторонами, враховуючи те, що сторони погодили між собою порядок та умови розподілу витрат на здійснення нотаріальних дій, проте позивачем було сплачено всі витрати за вчинення нотаріальних дій, що підтверджується належними доказами, враховуючи вимогу про сплату боргу, яка залишилась без задоволення з боку відповідача, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача в частині стягнення коштів в сумі –32500,00 грн. правомірна та обгрунтована, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача з вини якого виник спір.

Враховуючи викладене, керуючись ст.124, ст.129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, ст.530, ст. ст.627 , 629, ст.657 ЦК України, ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, ст.ст.82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Завод іменіВ.О. Малишева", м. Харків(м. Харків, вул. Плеханівська, 126, , п/р № 73 в АКБ "Золоті Ворота", МФО 351931) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківські геоінформаційні системи", м. Харків(61023, м. Харків, вул. Мироносицька, 99, літ. А-3, , п/р 2053 в АБ "Факторіа- Банк" м. Харків, МФО 351715) 32500 грн. грошових коштів, сплачених за вчинення нотаріальних дій, 325 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст Рішення підписано 17 жовтня 2008 року.

Суддя