ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 3/264

12.08.08

За позовом Державного підприємства «Укртранфармація»

До           Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека № 1 Трансфарм»

(відповідач 1)

Регіонального відділення Фонду державного майна України по

місту Києву (відповідач 2)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Державне територіально-галузеве об’єднання «Південно-Західна залізниця»

в особі Вокзалу станції Київ-Пасажирський

Про            визнання договору № 3964 від 20.12.2007 недійсним

Суддя Сівакова В.В.

Представники:

Від позивача Шаповалова І.В. –по дов. № б/н від 30.05.2008

Від відповідача 1          Філон В.І. –по дов. № 64 від 21.07.2008

Від відповідача 2 Ткаченко О.В. –по дов. № 13 від 07.02.2008

Від третьої особи Філон В.І. –по дов. № 2686-НЮ від 18.07.2008

У засіданні брали участь

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях 22.07.2008, 29.07.2008, 05.08.2008 оголошувалась перерва.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Державного підприємства «Укртранфармація»про визнання договору № 3964 від 20.12.2007, укладеного між Державним територіально-галузевим об’єднанням «Південно-Західна залізниця»в особі Вокзалу станції Київ-Пасажирський (балансоутримувач), Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (орендодавець) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека № 1 Трансфарм»(орендар) про внесення змін та доповнень до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2/99 від 28.04.1999, укладеного між Державним територіально-галузевим об’єднанням «Південно-Західна залізниця»в особі станції Київ-Пасажирський (орендодавець) та Державним госпрозрахунковим підприємством Аптека № 1 (орендар), недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.04.1999 між ДТГО «Південно-західна залізниця»(орендодавець) та ДП «Госпрозрахункова аптека № 1 ст. Київ»(орендар) було укладено договір оренди державного майна № 2/99, відповідно до якого орендар прийняв у платне орендне користування приміщення та частину в будівлі головного вокзалу загальною площею 19,10 кв. м., що знаходиться на балансі станції Київ-Пасажирський та розташовані за адресою м. Київ-32, Привокзальна площа, 1. На виконання наказу Міністерства транспорту України від 04.10.2002 № 712, наказом Укрзалізниці від 21.10.2002 № 523-Ц було встановлено наступне. Відповідно до п. 1 наказу реорганізувати державне підприємство «Госпрозрахункова аптека № 1 ст. Київ»шляхом приєднання його до складу державного підприємства «Укртрансфармація»на правах підрозділу. Пунктом 2 вказаного вище наказу було встановлено, що ДП «Укртрансфармація»є правонаступником майнових прав і обов’язків реорганізованого ДП «Госпрозрахункова аптека № 1 ст. Київ». Відповідно до витягу з ЄДРПОУ станом на 27.11.2007 ДП «Госпрозрахункова аптека № 1 ст. Київ»перебувало в стані припинення підприємницької діяльності, дата реєстрації рішення засновників (учасників) про припинення підприємницької діяльності –12.09.2005. Отже, вважає, що позивач набув статусу правонаступника щодо ДП «Госпрозрахункова аптека № 1 ст. Київ». 25.12.2003 колишнім трудовим колективом ДП «Госпрозрахункова аптека № 1 ст. Київ»було створене ТОВ «Аптека №1 Трансфарм»(відповідач 1). Вказане підприємство було створене як звичайне господарське товариство недержавної форми власності і не мало жодного відношення як до ДП «Госпрозрахункова аптека № 1 ст. Київ»так і до Укрзалізниці взагалі. Відповідач 1 неодноразово звертався з листами до Вокзалу станції Київ-Пасажирський ДТГО «Південно-Західна залізниця»протягом 2004 року, в яких безпідставно повідомляв, що він є правонаступником ДП «Госпрозрахункова аптека № 1 ст. Київ». В грудні 2007 року відповідач 1 звернувся до РВ ФДМУ по м. Києву з проханням внести зміни та доповнення до договору оренди державного майна від 28.04.1999 № 2/99, повторно вказавши себе правонаступником ДП «Госпрозрахункова аптека № 1 ст. Київ». В результаті вказаних вище дій відповідача 1 20.12.2007 між РВ ФДМУ по м. Києву та відповідачем 1 було укладено договір № 3964 про внесення змін та доповнень до договорів оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 28.04.1999 № 2/99. Ніякого права щодо підписання вказаних змін до договору відповідач 1 не мав, оскільки не був і не міг бути стороною вказаного договору оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідач 1 навмисно стверджував факт свого правонаступництва щодо ДП «Госпрозрахункова аптека № 1 ст. Київ»з метою укладення договору оренди, стороною якого він не міг і не може виступати на законних підставах.

Відповідач 1 проти позову заперечує з підстав викладених у письмових запереченнях. Відповідач 1 вказує на те, що спірний договір було укладено відповідно до норм чинного законодавства. Сторонами чітко визначені та дотримані всі умови договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності. Відповідач 1 подав до відповідача 2 відповідні документи за результатами розгляду яких між сторонами було укладено договір № 3964 від 20.12. 2007. Наголошує на тому, що місце розташування об’єкту оренди з 1999 року не змінювалося ні при оренді коли орендувало підприємство ДП «Госпрозрахункова аптека № 1 на станції Київ»ні при оренді відповідачем 1. Зазначає, що заборгованості по орендній платі за договором оренди станом на день розгляду судом справи у відповідача 1 немає та останній не порушує умови спірного договору. Зазначає, що дотримуючись своїх зобов’язань щодо заборгованості між ДП «Госпрозрахункова аптека №1 на ст. Київ»та відповідачем 1, останній відповідно до укладених договорів, передавального балансу, інвентаризації в 2004 році перевів борги з ДП «Госпрозрахункова аптека №1 на ст. Київ»на Товариство з обмеженою відповідальністю «Аптека № 1 Трансфарм».

Відповідач 2 у письмовому відзиві на позов зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ст. 287 Господарського кодексу України, орендодавцями щодо державного та комунального майна є: Фонд державного майна України, його регіональні відділення - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом. Згідно до ст. 5 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна»орендарями є: Фонд державного майна України, його регіональне відділення та представництва - щодо майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпорації), що є державною власністю. 24.09.2007 на адресу РВ ФДМУ по м. Києву надійшов лист від 21.09.2007 № 30 ТОВ «Аптека № 1 Трансфарм»про передачу права та обов'язків на нежитлове приміщення загальною площею 25,63 кв. м. першого поверху Центрального залізничного вокзалу на станції «Київ-пасажирський». пристосоване під аптечний кіоск, по договору оренди 2/99 від 25.04.2002. На адресу РВ ФДМУ по м. Києву надійшов лист від 17.08.2007 № 2385 від керівництва вокзалу станції Київ-Пасажирський, про згоду на передачу права власності та обов'язків орендодавця - РВ ФДМУ по м. Києву по договору оренди № 2/99 від 25.04.2002. З метою приведення договору оренди № 2/99 від 28.04.1999 у відповідності до ст. 287 ГК України РВ ФДМУ по м. Києву було прийнято функції орендодавця по вказаному договору. Відповідно до ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок –правонаступництва. Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги, подані документи що надійшли до РВ ФДМУ по м. Києву від балансоутримувача було укладено договір № 3964 від 20.12.2007.

Третя особа у письмових поясненнях на позов зазначає наступне. 20.04.2004 ТОВ «Аптека №1 Трансфарм»з рядом листів за №№ 13,14 звернулась до вокзалу станції Київ-Пасажирський - ДТГО «Південно-Західна залізниця» в яких повідомило, що воно є правонаступником ДП «Госпрозрахункова Аптека № 1 на станції Київ», та в зв’язку із зміною назви та формою власності просило внести зміни до договору № 108/2 від 25.04.2002, який був укладений між вокзалом ст. Київ-Пасажирський та ДП «Госпрозрахункова Аптека № 1 на станції Київ». Вказаними діями ТОВ «Аптека № 1 Трансфарм»навмисно ввело в оману керівництво вокзалу ст. Київ-Пасажирський, а в подальшому і Регіональне відділення ФДМУ по м. Києву. Позов підтримує повністю.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28.04.1999 за № 2/99 між ДП «Госпрозрахункова аптека №1 на станції Київ»та ДТГО «Південно західна залізниця»в особі начальника станції Київ-Пасажирський було укладено договір оренди державного майна загальною площею 19,1 кв. м. в вестибюлі головного вокзалу (м. Київ, пл. Привокзальна,1) зі строком дії з 01 листопада 1998 року по 01 листопада 2001 року.

В грудні 2007 року відповідач 1 звернувся до відповідача 2 з проханням внести зміни та доповнення до договору оренди державного майна від 28 квітня 1999 року № 2/99 шляхом укладання договору оренди державного майна.

В подальшому між відповідачем 1, відповідачем 2 та третьою особою було укладено договір оренди № 3964 від 20.12.2007 про внесення змін та доповнень до договорів оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 28 квітня 1999 року № 2/99.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до договору № 3964 від 20.12.2007 балансоутримувач (третя особа) та орендодавець (відповідач 2) передав, а орендар (відповідач 1) прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно, загальною площею 25,63 кв. м., розміщене за адресою м. Київ, вул. Привокзальна площа,1 (частина вестибюлю Центрального вокзалу з правого боку відносно ескалаторів з лівого боку від вхідних дверей касового залу № 4), що знаходиться на балансі Вокзалу станції Київ-Пасажирський Державного територіального-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця», вартість якого за експертною оцінкою станом на 30.06.2007 становить 392663,00 грн. Майно було передано в оренду з метою розміщення аптечного пункту.

Так, сторонами договору № 3964 від 20.12.2007 пунктом 11.2. визначено, що з моменту підписання спірного договору чинність договору оренди від 28.04.1999 № 2/99 втрачає свою силу.

Відповідно до вимог ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору , то ця дія є прийняттям пропозиції.

Так, статтею 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»передбачено, що фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна України (далі - матеріали), відповідному орендодавцеві, зазначеному у статті 5 цього Закону.

Відповідачем 2 не заперечується факт правомірного звернення з пропозицією щодо укладання спірного договору оренди до нього відповідача 1 та третьої особи, а в подальшому і укладання спірного договору.

Статтею 12 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Слід зазначити, що між відповідачем 1, відповідачем 2 та третьою особою і було укладено договір № 3964 від 20.12.2007 відповідно до вимог Закону України «Про оренду державного та комунального майна», норм ЦК (глава 58) та ГК України (глава 30 § 5).

Що стосується заперечень третьої особи щодо ведення її в оману, то суд не приймає вказані твердження до уваги, оскільки відповідно до спірного договору (вступної частини) остання надавала письмову згоду лист № 2385 від 17.08.2007.

Крім того, твердження позивача, що він є правонаступником прав та обов’язків реорганізованого ДП «Госпрозрахункова аптека №1 на ст. Київ»безпідставне, оскільки з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 223181 Серія АБ в державному реєстрі на даний час знаходиться Державне підприємство «Госпрозрахункова аптека №1 на станції Київ».

Тобто, ДП «Госпрозрахункова аптека № 1 на станції Київ»перебуває у державному реєстрі як окреме підприємство.

Судом також встановлено, що позивач не звертався ні до третьої особи ні до відповідача 2 з відповідними заявами про укладення договору оренди державного майна на спірний об’єкт.

Отже права та обов’язки позивача укладенням спірного договору № 3964 від 20.12.2007 про внесення змін та доповнень до договорів оренди нерухомого майна що належить до державної власності від 28 квітня 1999 року № 2/99 не було порушено.

Обов’язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Враховуючи викладене позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Суддя

В.В. Сівакова