ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.10.08р.

Справа № 19/80-08

За позовом Дніпропетровського транспортного прокурора в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв'язку України, м.Київ

до Дніпропетровської міської ради, м.Дніпропетровськ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача 1: Державне підприємство "Придніпровська залізниця", м.Дніпропетровськ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача 2: Державна адміністрація залізничного транспорту України (Укрзалізниця), м.Київ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 3: Комунальне підприємство "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації", м.Дніпропетровськ

Суддя Петренко І.В.

При секретарі Півень А.М.

Представники:

Від прокурора: Булавка Л.С. –посв.№33

Від позивача: не з’явився

Від відповідача: не з’явився

Від третьої особи 1: Черненко Є.М. –дов.№497 від 07.04.08р.

Від третьої особи 2: не з’явився

Від третьої особи 3: не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор в інтересах держави в особі позивача звернувся з позовом до Відповідача і просить визнати за державою Україна в особі Міністерства транспорту та зв’язку України, право власності на самочинно збудований об’єкт нерухомості, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, Ленінський район, вул.Лісова, 76 к: не житлова будівля літ.А-1 –будівля переїзду (інв.0100240), площею 20,7 м2 2003 року побудови.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, відзив на позов та витребувані документи не представив, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення 30.09.08р., яке знаходиться в матеріалах справи, у зв’язку з чим справа розглядалася за наявними в ній документами (ст. 75 ГПК України).

Представники третіх осіб 2, 3 в судове засідання не з’явилися, відзив на позов та витребувані документи не представили, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно п.1.1 Положення відокремлений структурний підрозділ „Дніпропетровська дистанція колії" Державного підприємства „Придніпровська залізниця" створений відповідно до чинного законодавства України та Статуту Державного підприємства „Придніпровська залізниця" і не є юридичною особою.

Відповідно до п. 3.1 Положення про Дистанцію основними завданнями Дистанції є забезпечення справного стану усіх елементів залізничної колії (земляного полотна, верхньої будови, штучних споруд та інших влаштувань колії) в межах Придніпровської залізниці, які забезпечують безперебійний та безпечний рух поїздів із встановленими для даної ділянки швидкостями.

Згідно довідки про будівлі, які знаходяться на балансі Дистанції та технічного паспорта, виданого КП „Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської міської ради будівля Дистанції знаходяться за адресою: м.Дніпропетровськ, Ленінський район, вул. Лісова 76 к: нежитлова будівля літ. А-1 - будівля переїзду (інв. № 0100240), площею 20,7 м2 2003 року побудови.

Зазначений об'єкт нерухомості перебуває на балансі Дистанції, що підтверджується довідками про балансову приналежність будівель та споруд та інвентарними картками обліку основних засобів Дистанції. Даний об'єкт було побудовано Залізницею за власні кошти господарським способом та задіяний у виробничо - технічному комплексі організацій і підприємств залізничного транспорту, який призначений задовольняти потреби суспільного виробництва і населення України в перевезеннях у внутрішньому та міжнародному сполученнях, для забезпечення безпеки руху поїздів, безпеки життя і здоров'я громадян, які користуються послугами залізничного транспорту.

Зазначена вище будівля розташована в межах смуги відведення земельної ділянки, яка надана у постійне користування Залізниці, що підтверджується Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, виданого відповідно до рішень Дніпропетровської міської ради .

У відповідності до ст.9 Закону України "Про транспорт" транспортні засоби, споруди, фінансові ресурси, шляхи сполучення, закріплені за підприємствами, об'єднаннями, установами та організаціями Міністерства транспорту України, є загальнодержавною власністю і належать до єдиної транспортної системи.

Статтею 5 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що майно, закріплене за залізницями, є загальнодержавною власністю.

Згідно п.п.4.1, 4.2 Статуту Придніпровської залізниці майно Залізниці становлять основні фонди та оборотні кошти, а також цінності, вартість яких відображається в балансі Залізниці. Майно Залізниці є державною власністю і закріплене за нею на праві повного господарського відання . Залізниця володіє, користується, розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд.

Пунктом 5.1 Положення про Дистанцію визначено, що все майно Дистанції є складовою частиною майна Залізниці та є державною власністю, яке закріплене за Дистанцією на правах оперативного керування.

Відповідно до п.5 ст.22 Господарського кодексу України, держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб'єктів господарювання, які належать до цього сектору і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

Статтею 133 Господарського кодексу України встановлено , що основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання та право оперативного управління, а також право оперативного використання майна. Держава забезпечує рівний захист майнових прав усіх суб'єктів господарювання.

Право господарського відання згідно з частиною першою ст.136 Господарського кодексу України є речовим правом суб’єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до статті 74 Господарського кодексу України державне комерційне підприємство є суб'єктом підприємницької діяльності, діє на основі статуту на принципах підприємництва, зазначених у статті 44 Кодексу, і несе відповідальність усім належним йому майном на праві господарського відання майном згідно з цим кодексом та іншими законами. Майно державного комерційного підприємства закріплюється за ним на праві господарського відання.

Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" встановлено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України. До об'єктів нерухомого майна відносяться земельні ділянки, а також об'єкти розташовані на земельній ділянці (будівлі, споруди тощо).

В даний час право власності на вказаний вище об'єкт належним чином не оформлено та не зареєстровано в органах БТІ, як того вимагає чинне законодавство, зокрема ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" згідно якої право власності (право господарського відання) на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Згідно підпункту 10 пункту "г" статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження: облік та реєстрація відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Пунктом 1.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5 зі змінами та доповненнями, передбачено, що дане положення визначає порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні та спрямоване на забезпечення визнання на захисту цих прав.

Відповідно до п. 6.1 Тимчасового положення оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться органами місцевого самоврядування з видачею свідоцтва про право власності, а п. 6.2 передбачено, що підготовку документів для видачі свідоцтва про право власності здійснює БТІ.

У відповідності до вимог чинного законодавства Міністерство транспорту та зв'язку України з метою оформлення право встановлюючих документів на вищезазначені об'єкти звернулось з листом від 04.06.2008 № 646 до КП „Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської міської ради про реєстрацію права власності на об’єкти, що знаходяться на балансі Дистанції.

Згідно відповіді КП „Дніпропетровське МБТІ" від 07.07.08 № 8507 на звернення Залізниці було вказано, що МБТІ не може зареєструвати право власності на нерухоме майно за адресою м. Дніпропетровськ вул. Лісова, 76к, у зв'язку з тим, що не надано документів передбачених Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно. Тому, з питанням визнання права власності на вказаний об'єкт рекомендовано звернутися до суду.

Внаслідок вищевикладеного прокурор змушений звернутися до суду в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв'язку України, ДП «Придніпровська залізниця», відокремленого структурного підрозділу ДП «Придніпровська залізниця»-Дніпропетровська дистанція колії із позовною заявою про визнання права державної власності на нерухоме майно, так як до цього часу Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради не вчинено дій по оформленню та видачі залізниці правовстановлюючих документів. Це свідчить про невизнання ним прав держави на спірний об'єкт і порушує права та охоронювані законом інтереси Міністерства транспорту та зв'язку України та Залізниці.

Діючим законодавством не передбачено якими саме доказами власник повинен підтверджувати належність йому майна на праві власності, однак п.2 ст. 328 Цивільного Кодексу України встановлено принцип добросовісного (правомірного) набуття права власності - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, підтвердженням права власності можуть бути документи, що фіксують, підтверджують і оформлюють самі юридичні факти, на підставі яких у власника виникає (або до нього переходить) право власності.

Зокрема, такими документами є технічний паспорт на нежитлове приміщення виданий КП „Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" та Державний акт на право постійного користування землею, виданий відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради для розміщення об'єктів залізничного транспорту. Також доказами приналежності будівлі позивачу є її відображення на самостійному балансі відокремленого структурного підрозділу Придніпровської залізниці - Дніпропетровська дистанція колії. Знаходження на балансі підприємства об'єктів нерухомості підтверджує той факт, що державне підприємство "Придніпровська залізниця" в особі Дистанції добросовісно та безперервно експлуатує та використовує об'єкти нерухомого майна, несе виграти по їх утриманню.

Таким чином, Позивач забезпечує виконання завдань, покладених державою, тобто забезпечення ефективного використання та збереження закріпленого за Залізницею державного майна.

Одним із основних критеріїв визначення законності володіння майном і відображення його на балансі є також джерела фінансування (централізовані або власні кошти підприємства). Обслуговування та утримання зазначеної будівлі (оплата послуг, поточний і капітальний ремонт, інше) здійснюється за рахунок власних коштів Придніпровської залізниці.

Статтею 190 Цивільного кодексу України встановлено, майном як особливим об’єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Відповідно до ст.335 Цивільного кодексу України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені.

Зазначена вище будівля органом, що здійснює державну реєстрацію на облік як безхазяйна річ не бралась. З моменту забудови цього об'єкту вона добросовісно та безперервно експлуатується та використовується виключно Залізницею для забезпечення виконання завдань, покладених чинним законодавством на залізничний транспорт.

Згідно п.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб».

Жодна фізична чи юридична особа не заявляла про порушення своїх прав чи охоронюваних законом інтересів до Міністерства транспорту та зв'язку України, а також Залізниці щодо здійснення нею прав володіння чи користування даним об'єктом нерухомого майна.

Відповідно до п.1 ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Доказами того, що зазначена вище будівля самочинно побудована є відмітки представника КП МБТІ в технічному паспорті.

В п.3 ст.376 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 № 311 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно - територіальних одиниць (комунальної власності)" затверджено перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно -територіальних одиниць (комунальної власності), та встановлено, що державне майно України, яке не належить до комунальної власності, є загальнодержавною власністю. Майно залізничного транспорту , що є предметом спору і яке знаходиться у повному господарському віданні Залізниці, до комунальної власності не передавалось.

Положення ст. 20 Господарського кодексу та ст.16 Цивільного кодексу України забезпечують можливість захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів, в т.ч. шляхом визнання відповідного права.

В свою чергу, стаття 392 ЦК України чітко встановлює - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також - у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 326 Цивільного кодексу України передбачає, що у державній власності є майно, в т.ч. грошові кошти, які належать державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності відповідно здійснюють органи державної влади.

Як було зазначено раніше в даному випадку це Міністерство транспорту та зв'язку України, до сфери управління якого входить ДП "Придніпровська залізниця", що володіє вищезазначеним майном на праві господарського відання.

Відповідно до ч.3 ст.136 Господарського кодексу України до захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту прав власності.

В даному випадку КП „Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" не зареєструвало право власності та фактично не визнало його, що в свою чергу, позбавляє можливості державної реєстрації права власності на цей об'єкт нерухомості і дає право на звернення до суду з метою захисту прав власності на підставі ст.ст. 376, 392 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За таких обставин, враховуючи те, що позивач правомірно володіє вказаною вище будівлею, оскільки це не оспорено ніким в суді та те, що у позивача мається достатньо документів, які підтверджують приналежність йому цього об'єкта нерухомого майна, вважаю, що в даному випадку є підстави для визнання права власності за державою в особі

Міністерства транспорту на майно, що знаходиться в повному господарському віданні ДП "Придніпровська залізниця".

На підставі вищевикладеного, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати слід віднести на позивача.

Керуючись ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру»с п.1.1, 1.3, 1.4, 3.5, 6.1 Тимчасового Положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України №7/5 від 07.02.02; статтею 4 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 №у7381500-04, ст. 121 Конституції України, ст. 5 Закону України „Про залізний транспорт", Постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2006 №789 ст. 16,20, 326, 328, 376, 392 ЦК України, ст. ст. 20, 133, 136, 141, 148 ГК України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 27, 29, 32, 33, 36, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за державою Україна в особі Міністерства транспорту та зв’язку України, 01135, м.Київ, пр.Перемоги, 14, (МФО 305299, р/р5101 ЗАТ КБ „Приватбанк”, ЗКПО 14360570) право власності на самочинно збудований об’єкт нерухомості, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, Ленінський район, вул.Лісова, 76 к: не житлова будівля літ.А-1 –будівля переїзду (інв.0100240), площею 20,7 м2 2003 року побудови.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області набирає законної сили через 10 днів з дня його прийняття відповідно до ст. 85 ГПК України.

Суддя                                                                                                     І.В. Петренко