ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 37/312

23.09.08

За позовом

До

Про

Відкритого акціонерного товариства «Житомироблпаливо»

1.          Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця»

2.          Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЗФ «Фомінська»

стягнення 2437,51 грн.

Суддя Кондратова І.Д.

В судових засіданнях приймали участь представники сторін:

Від позивача : Крючкова Т.А. –представник за довіреністю № 873 від 03.07.2008 року; Балан О.С.- представник за довіреністю № 992 від 18.09.2008 року;

Від відповідача 1 : Лагода О.А.- представник за довіреністю № 3307-ню від 08.09.2008 року; Костерний Д.О.- представник за довіреністю № 1511-ню від 06.05.2008 року;

Від відповідача 2 : не з’явився;

Обставини справи :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Житомироблпаливо» до Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЗФ «Фомінська»про стягнення з відповідачів пропорційно вини кожного з відповідачів суму збитків в розмірі 2437,51 грн. грн., які завдані недостачею вантажу (вугілля), а також витрат по сплаті держмита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2008 р. порушено провадження у справі № 37/312, розгляд справи було призначено на 09.09.2008 року о 17-40.

03.09.2008 року представник Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця»через канцелярію Господарського суду міста Києва подав суду відзив на позовні вимоги, відповідно до якого зазначає, що відповідач - 1 не визнає заявлені позовні вимоги. Свої заперечення обґрунтовує тим, що відповідно до комерційного акту вагон № 644425341 прибув в технічному та комерційному відношенні не справний, а тому відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника.

Представник відповідача - 2 в судове засідання 09.09.2008 р. не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва № 37/312 від 25.07.2008 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2008 р. розгляд справи було відкладено у відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в зв’язку з неявкою в судове засіданні представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЗФ «Фомінська».

Представник Відкритого акціонерного товариства «Житомироблпаливо» в судовому засіданні 23.09.2008 року підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця»в судовому засіданні 23.09.2008 року просив відмовити в позові до відповідача - 1.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЗФ «Фомінська»в судове засідання 23.09.2008 року не з’явився, проте відповідач-2 на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить винести ухвалу про заміну неналежного відповідача ТОВ «ЦЗФ «Фомінська»та покласти відповідальність за недостачу вугілля на Державне територіально-галузеве об’єднання «Південно-Західна залізниця».

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 23.09.2008 року за згодою представників сторін оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2007 р. між Відкритим акціонерним товариством «Житомироблпаливо»(надалі –покупець) та Приватним підприємством «Дніпроенергія»(надалі - постачальник) був укладений договір поставки № 20 (надалі- договір), згідно якого постачальник зобов’язався поставити та відвантажити вугільну продукцію.

Відповідно до п. 4.7 договору поставки № 20 від 04.01.2007 р. та на підставі видаткової накладної № 298 від 27.04.2008 року позивач в порядку календарної черговості, платіжним дорученням № 8869 від 21.04.2008 р. перерахував на розрахунковий рахунок постачальника грошові кошти на загальну суму 75036,00 грн. за поставку вугілля.

На виконання вимог договору 27 квітня 2008 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЗФ «Фомінська»(як вантажовідправник) по залізничній накладній № 50295243 (напіввагон № 64425341) відвантажило 65,0 т вугілля антрацит марки АС на адресу Центрального паливного складу Відкритого акціонерного товариства «Житомироблпаливо».

При цьому, завантаження вугілля було здійснено силами і засобами Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЗФ «Фомінська», про що вказано в залізничній накладній. Згідно з цією залізничною накладною, антрацит завантажено нижче бортів. Вантаж розміщено і закріплено згідно Технічних умов правильно та марковано вапном. Маса вантажу визначена на 100 тонних вагах відправника.

На станції Знам’янка на підставі актів загальної форми № № 7625, 7626 від 29.04.2008 року був складений комерційний акт № 044781*374-2 від 30.04.2004 року, яким встановлено, що у вагоні № 64425341 вугілля марки антрацит завантажено рівномірно на рівні бортів. На поверхні вантажу праворуч по ходу потягу наявне поглиблення над 3-4-5 люками шириною 2500 мм, глибиною 2000 мм, довжиною 4000 мм., на 7 люком - шириною 1700 мм, глибиною 300 мм, довжиною 1000 мм. Течі вантажу не має. Є сліди старої течі вантажу на поперечній балці 5 люка з правої сторони по ходу потягу. Зазор 5 люка з правої сторони по ходу потягу між кришкою люка і поперечною балкою довжиною на всю довжину кришки люка, шириною 30 мм закладено дошкою та клоччею. Двері та люки щільно закриті. Каток не застосовувався. На поверхні вантажу наявне захисне маркування, в місцях поглиблення доступ до вантажу усунений шляхом нанесення маркування.

Переважування вугілля проводилось на 150 тонних вагах станції Знам’янка. При переважуванні було виявлено : вага брутто 8320 кг, тара з бруса 22600 кг, нетто 60600 кг, що становить різницю ваги проти документів в сторону зменшення на 4400 кг. Перевірка проводилась двічі. Недостача підтвердилась. Недостаючий вантаж у вагоні поміститись міг.

При складанні комерційного акту було встановлено, що фактично вантаж прибув в технічно несправному вагоні.

Позивач вважаючи, що недостача вугілля виникла як з вини вантажовідправника, так і з вини перевізника, звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просив стягнути з них пропорційно ступеня їх вини суму збитків від недостачі вугілля з урахуванням суми норм природної втрати і граничного розходження в розмірі 2437,51 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457, накладна - основний перевізний документ встановленої форми (форму затверджено наказом Міністерства транспорту України від 19.11.1998 р. № 460), оформлений відповідно до цього Статуту та правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до вимог частини 2 статті 32 Статуту залізниць України відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з додержанням Технічних умов.

Згідно статті 31 Статуту залізниць України, залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезинфіковані вагони та контейнери.

Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

Відповідно до залізничної накладної, вугілля завантажувалось засобами відправника, маса вантажу визначена відправником, що вказано в накладній і підтверджено підписом представника, без участі залізниці.

Відповідно до п. 3.9 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею»від 29.05.2002 р. за. № 04-5/601 із змінами та доповненнями, внесеними рекомендацією Президії Вищого господарського суду України від 18.11.2003 р. за № 04-5/1429, зазначено, що у випадках, коли під завантаження поданий несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання. Якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника. Винятки з цього правила можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала, прихований характер або виникла в процесі перевезення вантажів. Прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера.

В комерційному акті № БК 044781*374-2 від 30.04.2008 року зазначено, що вагон в технічно несправному стані.

При цьому у відповідності до комерційного акту вбачається, що вагон мав ознаки старої течі, що в свою чергу підтверджує, що несправність виникла до перевезення вантажу.

Таким чином, судом встановлено, що вантажовідправник не виконав вимоги ст. ст. 32, 31 Статуту залізниць України, Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу та не відмовився від використання несправного за своїм технічним станом вагону.

Доказів того, що в даному випадку технічна несправність мала прихований характер або виникла в процесі перевезення вантажу, суду не надано.

Відповідно до статті 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі і завантаженому засобами відправника, та якщо не має ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Враховуючи те, що ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення не має, напіввагон № 64425341 поданий під завантаження був несправний, а відповідач - 2 не відмовився від його використання, відповідальність за недостачу покладається на вантажовідправника. В свою чергу, перевізник звільняється від відповідальності за недостачу вантажу.

Як вбачається з матеріалів справи, ціна однієї тони вугілля відповідно до видаткової накладної № 298 від 27.04.2008 становить 541,67 грн. без ПДВ

Загальна сума недостачі з урахуванням суми норм природної втрати і граничного розходження визначення маси нетто становить 2437,51 грн. (3,75т (4,4 т - 0,65 т (норма природної втрати)) Х 541,67 грн. (вартість однієї тони) + 20 % ПДВ).

Проаналізувавши вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено безпосередній причинний зв’язок між понесеними збитками у вигляді дійсної вартості недостачі вантажу та неналежним виконанням відповідачем - 2 своїх обов’язків.

Суд відзначає, що безпідставними є посилання відповідача - 2 на те, що при складанні комерційного акту порушений п. 4.2 договору № 12 від 01.04.2008 року, укладений між ТОВ «ЦЗФ Фомінська»та ТОВ «Українська енергетична компанія». Зокрема, судом встановлено, що даний договір укладений між відповідачем - 2 та ТОВ «Українська енергетична компанія», правовідносини даних осіб згідно вищевказаного договору не є предметом спору по даній справі та не стосуються прав та обов’язків сторін, які виникли між сторонами по даній справі.

В свою чергу суд відзначає, що частиною першою статті 26 Закону України «Про залізничний транспорт»передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами. Аналогічну норму містить стаття 129 Статуту залізниць, відповідно до якої обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць. За правилами цієї статті комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Наданий позивачем комерційний акт складений залізницею у відповідності до вимог чинного законодавства та в межах повноважень, які надані залізниці Статутом залізниць та законами України.

За таких обставин, суд відзначає, що заперечення вантажовідправника є безпідставними, необґрунтованими та такими, що спростовуються доказами, які додані до матеріалів справи.

Статтею 920 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язань, які випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не передбачено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Враховуючи наведене, позов визнається обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в частині стягнення вартості недостачі з відповідача-2, як відправника, а в частині вимог до відповідача-1, як перевізника позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача - 2.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 623, 920 Цивільного кодексу України, ст.ст. 31, 32, 111, ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЗФ «Фомінська» задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЗФ «Фомінська» (86202, Донецька обл., м. Шахтарськ,, вул. Чайковського, 2 ) на користь Відкритого акціонерного товариства «Житомироблпаливо» (10014, м. Житомир, майдан Рад, 2, код 01881706) вартість недостачі вантажу у розмірі 2437 (дві тисячі чотириста тридцять сім) грн. 51 коп., 102 (сто дві) грн. витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В позові до Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця» відмовити повністю.

4.          Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

5.          Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу.

Суддя

І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 25.09.2008 року