ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" жовтня 2008 р.

Справа № 6/4898

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю"ОЛ-Сервіс" м. Бровари Київської області

до Відкритого акціонерного товариства "Шепетівське підприємство по забезпеченню нафтопродуктами" м. Шепетівка

про стягнення 255699,33 грн.

Суддя Танасюк О.Є.

За участю представників сторін:

позивача –Дашутіна А.В. –за дорученням від 08.10.2008р. .

відповідача –Попов А.С. –за довіреністю від 12.01.2008р.

Суть спору:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 255699,33 грн. за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань по договору поруки від 31.05.2006р., яка складається із 50056,33 грн. пені, 18363,16 грн. інфляційних та 22012,84 грн. 3% річних, посилаючись на ч.2 ст. 625 ЦК України. На підтвердження подав розрахунок пені, 3% річних та інфляційних.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить суд про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні та у письмовому поясненні від 20.10.2008р. проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що позивачем неправомірно нараховано суму пені, 3% річних та інфляційних, всього в сумі 255699,33 грн., оскільки відповідач не порушував договірних зобов’язань по договору поруки. Посилається на те, що п. 5.2 договору поруки 31.05.2006р. було передбачено, що у випадку виконання зобов’язань за ВАТ „Шепетівське підприємство по забезпеченню нафтопродуктами” по сплаті 403304,82 грн. на користь ВАТ „Кредо банк”, то до ТОВ „ОЛ-Сервіс” переходить право зворотної вимоги по сплаті суми в розмірі 403344,82 грн.

При цьому, відповідач стверджує, що вказаним договором поруки не було передбачено строк виконання зобов’язання ВАТ „Шепетівська підприємство по забезпеченню нафтопродуктами” на користь ТОВ „ОЛ-Сервіс” у випадку надходження товариству такої зворотної вимоги. Таким чином, термін виконання зобов’язань відповідача по сплаті 403304,82 грн. перед позивачем встановлюється згідно ч.2 ст. 530 ЦК України, а саме у 7-денний строк з моменту пред’явлення зворотної вимоги по сплаті 403304,82 грн. А, оскільки такої вимоги позивачем не було пред’явлено у встановлені терміни, відповідачем не порушувались договірні зобов’язання, тому вважає будь-які додаткові нарахування неправомірними.

За таких обставин, просить суд відмовити позивачу в позові.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Товариство з обмеженою відповідальністю „ОЛ-Сервіс” м. Бровари Київської області зареєстроване як суб’єкт підприємницької діяльності - юридична особа Броварським міськвиконкомом 16.03.2004р., про що видано свідоцтво про державну реєстрацію №092903 серія АОО, включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, що підтверджено довідкою держреєстратора №461347 серія АВ.

Відкрите акціонерне товариство „Шепетівська підприємство по забезпеченню нафтопродуктами” м. Шепетівка як суб’єкт підприємницької діяльності –юридична особа включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, що підтверджено довідкою головного управління статистики в Хмельницькій області №229, довідкою держреєстратора №461348 серія АВ.

31.05.2006р. між ВАТ „Кредо банк” (Банк), ТОВ „ОЛ-Сервіс” (позивач) та ВАТ „Шепетівська підприємство по забезпеченню нафтопродуктами” (відповідач) було укладено договір поруки б/н, згідно п.1.1 якого позивач як поручитель зобов’язувався відповідати перед банком за своєчасне і належне виконання зобов’язань відповідача, які випливають з договору про припинення виконання зобов’язань №1-пз від 31.05.2006р. за кредитним договором №03/125 від 28.08.2003р.

Згідно п.п.1-1-1.3 договору №1-пз від 31.05.2006р. про припинення зобов’язань передбачено, що ВАТ „Шепетівська підприємство по забезпеченню нафтопродуктів” має заборгованість перед банком, що випливає із кредитного договору №03/125 від 28.08.2003р., яка станом на 31.05.2006р. становить 403304,82 грн. Сторони по цьому договору, керуючись ст. 598 ЦК України дійшли згоди про припинення зобов’язань боржника перед банком за кредитним договором від 28.08.2003р. на визначених в договорі умовах.

Пунктом 3.1 договору при припинення зобов’язань (№1-пз від 31.05.2006р.) передбачено, що виконання зобов’язань боржника, передбачених п. 2.1 цього договору, забезпечується шляхом видачі ТОВ „ОЛ-Сервіс” поруки за виконання боржником зобов’язань перед банком по сплаті суми 403304,82 грн.

Пунктом 2.1 договору поруки від 31.05.2006р. передбачено, що ТОВ „ОЛ-Сервіс” як поручитель відповідає перед банком за виконання зобов’язання боржника –ВАТ „Шепетівська підприємство по забезпеченню нафтопродуктами” по сплаті суми в розмірі 403304,82 грн., як передбачено кредитним договором та договором про припинення зобов’язань.

31.05.2006р. на виконання договору поруки б/н від 31.05.2006р. позивач сплатив банку борг відповідача в розмірі 403304,82 грн., що підтверджено платіжним дорученням №145 від 31.05.2006р.

Відповідач на виконання договору поруки сплатив борг перед позивачем, а саме 11.04.2008р. в сумі 200 000 грн., 15.04.2008р. –в сумі 103304 грн., 16.04.2008р. –в сумі 100 000 грн., всього станом на 16.04.2008р. відповідач провів повний розрахунок із позивачем, сплативши 403304,82 грн.

Позивач звернувся із позовом, відповідно до якого просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 50056,33 грн. за прострочення сплати боргу за період з 01.06.2006р. по 16.04.2008р., а також 183630,16 грн. інфляційних та 22012,84 грн. 3% річних з посиланням на ч.2 ст. 625 ЦК України.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності судом враховується наступне :

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ст. 11 та ст. 509 ЦК України однією з підстав виникнення, цивільних прав та обов'язків сторін є укладення між ними договору. В силу зобов'язання боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, тобто сплати борг.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.ст.526,527 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання зобов’язань по договору поруки від 31.05.2008р. позивач сплатив банку борг відповідача в розмірі 403304,82 грн. згідно платіжного доручення №145 від 31.05.2006р.

При цьому, пунктом 5.2 договору поруки б/н від 31.05.2006р. сторони передбачили, що з моменту виконання ТОВ „ОЛ-Сервіс”, як поручителя, зобов’язань за ВАТ „Шепетівська підприємство по забезпеченню нафтопродуктами”, як боржника, до першого переходять усі права кредитора по зазначеному зобов’язанню, в тому числі зворотної вимоги по сплаті суми в розмірі 403304,82 грн.

Відповідач на виконання договору поруки б/н від 31.05.2006р. провів розрахунки із позивачем та станом на 16.04.2008р. сплатив борг в сумі 403304,82 грн., що також не заперечується позивачем.

Судом приймається до уваги, що договором поруки від 31.05.2006р. не було передбачено строк виконання зобов’язання відповідачем на користь позивача у випадку пред’явлення останнім зворотної вимоги. При цьому, доказів звернення до відповідача із вимогою про сплату боргу в суму 403304,82 грн. суду не подано, доводи відповідача не спростовано.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України передбачено, що у разі, коли строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч.2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Судом враховується, що позивач на виконання вимог ст.ст. 517, 530 ЦК України, не надав суду доказів звернення до відповідача із вимогою для отримання зворотного платежу та доказів документального підтвердження переходу прав кредитора.

Таким чином, твердження позивача про порушення строків сплати грошового зобов’язання за відсутності звернення до відповідача із вимогою такої сплати, а також вимога про стягнення з відповідача суми пені, інфляційних та 3% річних, суд вважає безпідставним та такими, що не відповідають матеріалам справи та суперечать вимогам чинного законодавства України. При цьому, ч.2 ст. 625 ЦК України передбачає нарахування інфляційних та 3% річних за прострочення боржником грошового зобов’язання.

Крім того судом приймається до уваги, що пеня як вид забезпечення грошових зобов’язань, не була передбачена ні договором про припинення зобов’язань №1-пз від 31.05.2006р., ані договором поруки від 31.05.2006р., або будь-якими іншими договорами чи угодами, укладеними між сторонами. Таким чином, доказів про порушення відповідачем договірних зобов’язань, суду не подано.

За таких обставин, позовні вимоги суд вважає безпідставними і такими, що суперечать фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства України, тому у позові необхідно відмовити.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України витрати по оплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на відповідача не покладаються у зв’язку із відмовою в позові.

Керуючись ст.ст.11, 509, 517, 526, 527, 530 ЦК України, ст.ст.174, 193 ГК України, ст.ст.1,45 47 , 44, 49, 82-85,116 Господарського процесуального кодексу України, СУД, -

В И Р І Ш И В:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю „ОЛ-Сервіс” м. Бровари Київської області до Відкритого акціонерного товариства „Шепетівське підприємство по забезпеченню нафтопродуктами” м. Шепетівка про стягнення 255699,33 грн. відмовити.

Суддя                                                                                          О.Є. Танасюк

Віддрук. 3 прим.:

1-до справи.

2-позивачу.

3- відповідачу